Справа № 215/6969/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2013 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді - Камбул М.О.

при секретарі - Чорнобривець А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 7 Тернівського районного суду м. Кривого Рогу справу за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного казначейства України про стягнення 3 904 946,84 грн. матеріальної шкоди, з яких 943 020 грн. складає вартість редукторних пар, 1199364,30 грн. складає втрата від інфляції, 214 171,70 грн. 3% річних, 1548 390, 80 грн. 15% втраченої вигоди відповідно банківському депозиту, 500 000 грн. моральної шкоди, 20 000 грн. юридичних послуг, а всього 4 424 946,84 грн.

В обґрунтування вказує, що з 1998р. по 2002р. він працював директором ТОВ Виробниче підприємство «Агропродукт ЛТД», стан підприємства став різко погіршуватися і у 2000р. підприємство фактично перестало існувати. Оскільки співвласники підприємства не мали змоги сплатити борги, в тому числі і йому, вони вирішили передати частину майна підприємства на зберігання, в рахунок погашення заборгованості.

ТзОВ ВП «Агропродукт ЛТД» /далі ТОВ/ передало йому, як приватному підприємцю 09.09.2002 року редукторні пари в кількості 4 комплектів, а саме: компресорів К-500 два комплекти, ОК-500 один комплект, К-250 один комплект. Згідно угоди, якщо ТОВ протягом 6 місяців після закінчення терміну зберігання не витребує редукторні пари Р-3000 і не розрахується за послуги по зберіганню майна, то редукторні пари переходять у його власність.

10.03.2004 року редукторні пари Р-3000 стали його власністю, він почав робити спроби продати їх, про що дав оголошення. Після чого, на початку червня 2004 року, йому зателефонував чоловік по імені Костянтин, та пояснив що має намір придбати редукторні пари, попросив привезти їх на склад ДП «Шахтопроходка».

28.07.2004 року Костянтин приїхав за редукторними парами, які вони погрузили в орендований автомобіль та почали їхати напрямку складу «Кривбасшахтопроходки», але вїхавши на території Саксаганського району, Костянтин та його супутник предявили посвідчення працівників ДСБЕЗ Саксаганського району відділу КМУ УМВС України в Дніпропетровській області та наказали їхати до них в райвідділ. В цей же день автомобіль та редукторні пари були вилучені та залишені на території Саксаганського райвідділу.

Через декілька тижнів, редукторні пари були вивезені на склад ДП «Шахтопроходка», але ніяких документів про вилучення не складалося.

На даний час, редукторні пари йому не повернуті. Він неодноразово звертався зі скаргами до прокуратури на дії міліції, але ніяких результатів не має.

Після отримання листа від начальники Саксаганського РУ від 29.07.2005 року, з пропозицією забрати редукторні пари, приблизно через тиждень він поїхав на склад, де йому повідомили про необхідність сплати 18 000 грн. за зберігання редукторних пар, тому забирати їх він відмовився. В літку 2008 року він знову їздив на склад, намагався знову забрати редукторні пари, але виявилося на даному складі редукторні пари відсутні.

Після пограбування його працівниками міліції, він та члени його сімї вимушені обмежувати себе у найбільш необхідних речах, вважає, що діями працівників міліції йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 500 000 грн., а також матеріальну шкоду, сума якої складає 3 904 946,84 грн.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, просять позов задовольнити.

Представник відповідача Державного казначейства України в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає необхідним, відмовити в задоволенні позову.

Судом встановлено, що згідно договору схову від 09.09.2002 року, а.с.114, приватний підприємець ОСОБА_1М./Охоронець/ з одного боку і ТОВ «Агропродукт ЛТД» в особі ген.директора ОСОБА_1М./Майнодавець/, уклали договір про таке, що майнодавець передає, а охоронець приймає та зобовязується зберегти редукторні пари Р 3000 чотири комплекти.

Відповідно до п.5.7 Договору, вразі якщо майнодавець не витребував майно протягом 6 місяців з моменту закінчення дії договору, то майно переходить у власність охоронця, договір набуває чинності з 09.09.2002р. по 10.09.2003р.

Судом також встановлено, що позивач неодноразово звертався до міліції, прокуратури та до суду зі скаргами на дії працівників міліції, стосовно незаконного вилучення належного йому майна редукторних пар, а.с.7,10-14.

Згідно листів № 7-197, №7-1299 , пропонувалося ОСОБА_1 отримати протягом 3 днів раніше вилучені редукторні пари, а.с.8-9.

Згідно акту огляду від 15.07.2010 року,а.с.15, складеного інженером по автоматизації та комплексній механізації хіміко-технологічних процесів ОСОБА_3, встановлено в результаті огляду редукторних пар, великий корозійний ізнос усіх сопрягаємих місць редукторних пар, а також зроблено висновок, що дані редукторні пари не придатні до подальшої експлуатації.

Згідно акту огляду від 20.07.2010 року,а.с.17, складеного енергетиком збагачувальної фабрики ПАТ «ЦГЗК», редукторні пари не придатні для подальшої експлуатації.

Згідно акту огляду від 01.07.2010 року,а.с.20, складеного ОСОБА_1 та ОСОБА_4, зроблено висновок, що оглянуті редукторні пари протягом тривалого часу були в користуванні та виробили вже свій ресурс, також потурнак О.М. вважає, що надані для огляду редукторні пари в кількості 3 штук ніколи йому не належали.

Згідно рахунку № 0898 від 16.12.2008 року,а.с.22, вартість редукторних пар складає 314 340 грн.

Згідно листа від 10.10.2012 року, а.с.120 редукторні пари, які були вилучені у ОСОБА_5 знаходяться на території підприємства ТОВ «НПФ Днепропроект».

Згідно ст. 10 ч.2,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.1 ч.1 п.1, 3, ст.2 ч.1 п.2, ч.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року /Закон/, ст.1176 ЦК України підлягає відшкодуванню шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність" ( 2135-12 ), "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" ( 3341-12 ) та іншими актами законодавства. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом крім виправдувального вироку суду, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Таким чином, хоча свідки ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили, що на час вилучення у 2004 році редукторні пари були нові, а на час їх огляду у 2010 році редукторні пари не придатні для подальшої експлуатації, але позивачем не надано належних доказів стосовно первісного стану редукторних пар, не надано доказів того, в якому стані знаходилися редукторні пари на момент їх вилучення, не надано доказів вартості вилучених редукторних пар на час вилучення у 2004 році, надана довідка про вартість редукторних пар станом на 2008 рік, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.3 п.5, ст.ст.4, 13 зазначеного Закону - відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Оскільки, судом не встановлена незаконність дій або бездіяльності працівників міліції, відсутні рішення, які б могли свідчити про незаконність дій посадових осіб, суд вважає необхідним відмовити в частині позову про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, до витрат повязаних з розглядом судової справи належать: витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду, витрати повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз, витрати повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні».

Згідно квитанції, а.с.27, вартість юридичних послуг складає 20 000 грн., але відсутній розрахунок вартості наданих юридичних послуг(складання позовної заяви, вартість послуг за ведення справи в судових засіданнях), в задоволенні позову відмовлено, тому суд вважає необхідним на підставі ст.84,88 ЦПК України, відмовити позивачу у стягненні витрат за надання правової допомоги.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, в задоволенні позову відмовлено, суд вважає необхідним, судовий збір компенсувати за рахунок держави.

На підставі ст.ст.1-4, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року, ст.1176 ЦК України, керуючись ст.10,27,31,60, 61, 79, 84, 88, 209 ч.3, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного казначейства України про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: