ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6273/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"06" грудня 2013 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі :головуючо судді ЛЕОНТЮК Л.К.,

за участю секретаря СНІГУР Н.В.

сторін:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів у розмірі 90 875 гривень 47 коп. за договором позики, посилаючись на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір позики від 23 червня 2013 року на суму 10 000 доларів США.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 19.11. 2013 року 9 а.с. 42) уточнили позовні вимоги та просили стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 79 900 гривень, 3% річних у сумі 2 397 гривень, судовий збір у розмірі 822 грн. 97 коп. та судові витрати у розмірі 805 грн. 81 коп. за об"яву в газеті "Хрещатик", позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному об"ємі, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день час та місце слухання справи повідомлений у відповідності до вимог законодавства, через оголошення в газеті "Хрещатик" від 21.11. 2013 року , що є належним повідомленням до вимог ст. 74-76 ЦПК України, про причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд у відповідності до статті 224 ЦПК України за згодою позивачки та її представника , ухвалив проводити заочний розгляд справи

Вислухавши пояснення позивача, її представника , дослідивши матеріали справи у їх сукупності , суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі статтею 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини 1 статті 10, частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до частини 4 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на приміщеннях.

Відповідно до статті 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно і законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 "Про судові рішення по цивільній справі" від 18 грудня 2009 року, що містяться у пункті 2, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 Цивільного процесуального кодексу України, а також правильно витлумачив ці норми.

Стаття 1046 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позику та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

При розгляді справи встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.

14.08. 2013 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

В позові заявлено про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 82 297 гривен, яка складається з :

- 79 900( сімдесят дев"ять тисяч дев"ятьсот) гривень . - основного боргу;

- 2 397 ( дві тисячі триста дев"яносто сім) гривень . - 3% річних.

В обґрунтування таких вимог суду надана розписка від імені відповідача ОСОБА_4 (аркуш справи 2 (ксерокопія) та оригінал розписки( а.с. 48) .

З тексту зазначеної розписки вбачається, що 23.06. 2010 року громадянин ОСОБА_4 взяв в борг у ОСОБА_2 готівкових грошових коштів у борг в розмірі 10 000 доларів США в строк до 23.09.2010 року.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст.539 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

На підставі вищевикладеного, суд, аналізуючи надані докази, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язань за договором позики, а тому приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статями 3, 4,10, 11,15, 27, 31, 57-60, 88, 169, 208-209, 212-215, 218, 224-230, 294 ЦПК України, та на підставі ст. ст. 6, 15, 509, 514, 525, 526, 530, 533, 543, 610, 625,1046,1047, 1049 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 "Про судові рішення по цивільній справі" від 18 грудня 2009 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Ялта АРК, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 суму боргу за договором позики у розмірі 82 297 гривен, яка складається з :

- 79 900( сімдесят дев"ять тисяч дев"ятьсот) гривень . - основного боргу;

- 2 397 ( дві тисячі триста дев"яносто сім) гривень . - 3% річних. , судовий збір у розмірі 822 вісімсот двадцять дві) грн. 97 коп., судові витрати пов"язані з об"явою у газеті "Хрещатик" у розмірі 805( вісімсот п"ять ) гривень 81 коп., а разом 83 925 ( вісімдесят три тисячі дев"ятьсот двадцять п"ять ) гривень 78 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК