Справа № 2-4025/11
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2013 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого -судді Ліхтанської Н.П.

при секретарі Олійник Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання бать-ківства,

В С Т А Н О В И В:

19.08.2011р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про визнання батьківства і в своїй заяві зазначила, що 03.11.2008 року вона познайомилася з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем та мешканцем м. Бердянська Запорізької області. Фак-тичного з того часу вона з ним почали підтримувати близькі стосунки. В ході цих відносин ОСОБА_2 пропонував переїхати проживати до нього. Однак, враховуючи, що вона вже два рази була за-міжня и мала трьох дітей, позивач не захотіла переїхати до нього, оскільки він проживав зі своєю матір'ю. Переїхати до позивача ОСОБА_2 також не захотів. В ході цих відносин ОСОБА_2Є пос-тійно просив позивача народити йому дитину, а саме хлопчика. Він це мотивував тим, що у всіх його друзів та знайомих є діти, а нього не має. Позивач з відповідачем постійно зустрічалися у нього вдома по вул.. Волі,77 у м. Бердянську. На початку вересня 2010 року позивач завагітніла. Відповідач ОСОБА_2 почав просити знову переїхати до нього, але вона відмовилася. На протязі вагітності відношення ОСОБА_2Є до позивача поступово почало погіршуватися, а 12.04.2011 року він спровокував між ними сварку і після цього більше не бажав з позивачем спілкуватися, уникав зустрічей. 01.06.2011року позивач народила у м. Бердянську Запорізької області доньку ОСОБА_3. Зустріти позивача з пологового будинку ОСОБА_2Є .відмовився и від-мовився подати спільно зі нею заяву відповідно до ч.І ст.126 СК України до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Тому позивач була вимушена для державної реєстрації народ-ження доньки самостійно подати заяву до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську. Відповідно до ч. І ст.135 СК України запис про батька спільної з ОСОБА_2Є доньки був проведений за прізвищем позивача, а ім'я та по батькові батька доньки було записане за вказівкою позивача. У зв»язку з тим, що відповідач не визнає свого батьківства, позивач про-сить визнати ОСОБА_2 , 15 лютого 1973року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини ОСОБА_3, яка народилася 01.06.2011року у позивачата стягнути судові витрати.

В своїй заяві про стягнення судових витрат позивач зазначила, що згідно ухвали суду від 14.03.2012 року про призначення судово-генетичної експертизи, вона зі своєю донькою Єлизаве-тою, згідно виклику експертної установи, 12.04.2012 року прибули для відбирання біологічних зразків до експерта НДЕКЦ ГУМВС України в Запорізькій області, який розташований за адре-сою: вул. Аваліані, 19-а, ОСОБА_4, на що було витрачено 691,95 грн. на купівлю дизельного пального на заправку автомобіля, яким управляла ОСОБА_1 Згідно ухвали суду від 04.09.2012 року про призначення судово-генетичної експертизи, позивач зі своєю донькою ОСОБА_3, згід-но виклику експертної установи, 16.11.2012 року прибули для відбирання біологічних зразків до експерта Київського міського бюро судово-медичної експертизи, який розташований за адресою: вул. Докучаєвська,4, м. Київ, на що було витрачено 499,97 грн. + 499,97 грн. + 499,97 + 399,91 грн. = 1899,82 грн. на купівлю дизельного пального на заправку автомобіля. Також за проведення судово-генетичної експертизи позивач сплатила 1579,20 грн. Крім того, будучи юридично необі-знаною, позивач була вимушена звернутися за правовою допомогою до адвоката, витративши на правову допомогу 2000 грн. А всього позивач понесла судові витрати на суму 6 170,97 грн., яку вона також просить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні позивач підтримала свою позовну заяву у повному обсязі і пояснила, що вона з відповідачем познайомилася з осені 2008року, почали зустрічатися і у них були близькі стосунки, зустрічалися вони часто, майже кожного дня, багато часу проводили разом , їздили від-почивати у різні міста, але разом не проживали, спільного господарства не вели, бо в неї було ще троє дітей і вона не могла їх залишити, а він не хотів перейти до неї в квартиру. Відповідач ка-зав, що він хоче дитину, а тому дитина була бажана і запланована. Завагітніла позивач приблиз-но з 19 вересня 2010року, про вагітність дізналася в кінці жовтня 2010року, про що повідомила відповідачу. Він їй не запропонував шлюб, але стосунки продовжувалися і були нормальні до 12.04.2011року, поки вони не посварилися і розійшлися. Доньку вона народила 01.06.2011року , відповідач її з пологового будинку не забирав, бо тільки через місяць вона йому зателефонувала та повідомила про дитину.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні та в своїх запереченнях позов не визнав і заз-начив, що дійсно вони познайомились приблизно в 2008 р., але ніяких близьких стосунків з нею він не підтримував. Статеві відносини між ними дійсно були, але лише кілька разів і ще в 2009 році. Ні про які близькі стосунки між ними, а тим більше про спільну дитину не могло бути й мо-ви. По- перше, з позивачкою вони познайомились в зв'язку з тим, що вона впродовж тривалого часу винаймала у відповідача по вул. Волі, 77 у м. Бердянськ помешкання для зустрічей з чолові-ками. По-друге, вона мешкала разом зі своїм чоловіком та в неї вже є кілька дітей. Окрім того, у відповідача є жінка, з якою він впродовж тривалого часу зустрічається та має з нею близькі постій-ні стосунки. Нетривалі стосунки з позивачкою були помилкою і відповідач вже давно з нею не спілкується, і розірвав з нею стосунки задовго до того як вона мала б завагітніти. Тому ні про які постійні стосунки, чи про спільних дітей вони з нею ніколи не говорили і посилання на те, що він просив народити її дитину є брехнею. Відповідач ніколи не пропонував позивачці переїжджати до нього проживати, як і вона йому до неї. Твердження позивача про постійні зустрічі у відповідача вдома по вул.. Волі, 77 у м. Бердянськ не відповідають дійсності, оскільки відповідач в будинку мешкає разом з матір'ю. Також відповідач зазначив, що вони з позивачем ніколи не проживали як подружжя, ніколи не вели з нею спільне господарство, не вирішували побутові питання. Вона мешкає разом зі своїм колишнім чоловіком, періодично зустрічається з іншими чоловіками, що ніколи не приховувала, і це ні для кого таємницею не є. Крім того, з 04.09.2010р. по 26.09.2010р. відповідач був відсутнім у Бердянську, бо перебував на лікуванні на курорті у Трускавці. А тому він не визнає себе батьком дитини, що народила позивач. Судові витрати відповідач визнає част-ково, тільки суму 1579,20грн. за експертизу, а інші витрати не підтверджені належними розрахун-ками та квитанціями, а не прибуття його в Запоріжжя на експертизу пов»язано з тим, що він хво-рів на той час і є довідка в матеріалах справи.

Свідок позивача ОСОБА_6 пояснив, що у квітні 2011року його запросили до будинку відповідача з метою полагодити комп»ютер,і він там бачив позивача, яка була вагітна, мови про батька дитини не було.

Свідок позивача ОСОБА_7 пояснила, що вона працює в кафе «Фрегат», яке нале-жить позивачу і більше трьох років знає відповідача, з того часу як він почав зустрічатися з пози-вачем і від позивача знає, що вони планували дитину і у вересні 2010року вона завагітніла, до 12.04.2011року у них були нормальні стосунки, вони часто зустрічалися, приходили до кафе, але проживали окремо, він пропонував їй перейти до нього, але вона не могла, бо у неї були неповно-літні діти, після народження дочки, відповідач її не визнав.

Свідок позивача ОСОБА_8 пояснив, що він є батьком позивача і з відповідачем вони познайомилися в кафе позивача, потім сторони приїздили до нього додому, у магазин, у них були серйозні наміри, відповідач хотів мати дітей. Після того, як позивач завагітніла, вони також зуст-річалися і продовжували свої стосунки до квітня 2011року, потім розсварилися. Однією сім»єю вони не проживали, спільне господарство не вели. Від відповідача свідок не чув, щоб він визнавав цю дитину.

Свідок позивача ОСОБА_9 пояснила, що вона працює нянею у позивача і доглядає її дітей з 2004року і знає, що з 2008року позивач почала зустрічатися з відповідачем, вони їздили одне до одного у гості, а вже через рік позивач сказала, що відповідач хоче дитину і навіть питав у свідка, чи буде вона глядіти і їхню дитину. Вони багато часу проводили разом, працювали і ра-зом відпочивали. Проте однією сім»єю вони не проживали, спільного господарства не вели. Під час вагітності позивач хворіла, перебувала у лікарні і відповідач провідував її у лікарні, забирав додому. Вони розійшлися на початку квітня 2011року, він перестав їздить до неї, а вона до нього.

Свідок відповідача ОСОБА_10 пояснив, що знає, що влітку 2010року позивач ви-наймала у відповідача житло для іноземця та для себе на 10 днів, іноді і довше, також часто ба-чив позивача з колишнім чоловіком і бачив машину чоловіка біля будинку, в якому проживає позивач з дітьми, про близькі стосунки позивач з відповідачем свідку нічого не відомо, він знає, що у відповідача є дівчина ОСОБА_6, з якою він зустрічався.

Свідок відповідача ОСОБА_11 пояснив, що позивача він не знає, а з відповідачем працює разом в м. Маріуполі, часто затримуються допізна, ночують иам, відповідача з позивачем він ніколи не бачив, за дітей мови не було, просто знає, що позивач винаймала у відповідача кім-нати для зустрічі з іншими чоловіками , а відповідач зустрічався з дівчиною ОСОБА_6.

Свідок відповідача ОСОБА_12 пояснила, що вона іноді допомагала відповідачу, приби-рала його кімнати, які він здавав для проживання, охороняла будинок і іноді в 2009,2010р.р. бачи-ла позивача, яка з іншими чоловіками виходила з кімнат, які винаймала. Ніяких розмов про дітей свідок не чула.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає позовну заяву обґрунтованою з наступних підстав:

В листопаді 2008 року позивач ОСОБА_1 познайомилася з відповідачем ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем та мешканцем м. Бердянська Запо-різької областіі і фактичного з того часу вона з ним почала підтримувати близькі стосунки, зуст-річалися вони часто, багато часу проводили разом , їздили відпочивати у різні міста, але разом однією сім»єю не проживали, спільного господарства не вели, спільного бюджету не мали.

На початку вересня 2010 року позивач завагітніла і 01.06.2011року народила дочку ОСОБА_3. Оскільки відповідач ОСОБА_2Є відмовився подати спільно з позива-чем заяву відповідно до ч.І ст.126 СК України до державного органу реєстрації актів цивільного стану, позивач була вимушена для державної реєстрації народження доньки самостійно подати заяву до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську і відповідно до ч. І ст.135 СК України запис про батька дитини був проведений за прізвищем позивача, а ім'я та по батькові батька доньки було записане за вказівкою позивача .

За клопотанням сторін по справі була проведена судова молекулярно- генетична експер-тиза і згідно висновку експертизи № 463 від 05.12.2012року вірогідність підтверджуння біоло-гічного батьківсьва ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,999999%, тобто біологічне батьківсьво ОСОБА_2 Євгено-вича відносно ОСОБА_3 практично доведено.

Згідно ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1). за заявою матері та батька дитини; 3). за рішенням суду.

Згідно ч.2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного проце-суального кодексу України.

Розглянувши матеріали справу, враховуючи, що позивач та відповідач були знайомі, про-живали в одному місті, мали близькі стосунки тривалий час , а також враховуючи висновок екс-пертизи, який не суперечить матеріалам справи, суд вважає необхідним визнати відповідача батьком дитини, яка народилася у позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені та документально підтверджені судові витрати.

Позивач надала квитанцію про сплату судового збору на суму 8,5грн., а також квитанцію про оплату експертизи на суму 1579,2грн., всього на суму 1587,7грн., тому ці кошти підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи, що ч.2 ст.79 ЦПК України не передбачені витрати на проїзд до місця проведення експертизи, крім того позивач не надала повний розрахунок понесених витрат на поїздки, а саме не зазначено, який автомобіль використовувався для цієї мети, відстань до місця проведення експертизи, кількість витраченого пального, витрати пального на 1км, суд вважає необхідним в цій частині позову відмовити.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки між позивачем та її представником 12.08.2011р. був укладений договір про надання послуг представника у цивільному процесі, в якому не конкретизовано надання правової допомоги, також у заяві про стягнення судових витрат не вказано яку конкретно правову допомо-гу представник надав позивачу і з якого розрахунку виплачена сума 2000грн.

Керуючись ст. ст. 10,11,79,88, 212-215 ЦПК України, ст.125,128СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , 15 лютого 1973року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком дитини ОСОБА_3, яка народилася 01.06.2011року у ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2, ІДН., на користь ОСОБА_1 Генна-діївни.ІДН. судові витрати в сумі 1587,7грн.

В решті частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10днів з дня проголошен-

ня рішення .

Суддя: ОСОБА_14