КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-1197/11
Провадження № 2/488/28/2013 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.04.2013 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої у справі судді- Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання Спільній Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

предсчтавника відповідача ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

третіх осіб ОСОБА_7,ОСОБА_8,ОСОБА_2,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, треті особи: приватний нотаріус Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8,ОСОБА_11, про визнання довіреності недійсним, договору купівлі-продажу квартири частково недійсним, стосовно покупця та визнання права власності на квартиру,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_4 та приватного нотаріуса Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7. про визнання недійсним довіреності від 04.12.2002р. та договору купівлі-продажу квартири від 09.09.2004р. стосовно покупця.

Позивач вказував, що 04.12.2002р., син ОСОБА_11, з ініціативи невістки ОСОБА_4, незаконним шляхом оформив доручення, від імені свого брата ОСОБА_9, яке посвідчено приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7, відповідно до якого ОСОБА_9 уповноважив його представляти свої інтереси, управляти та розпоряджатись всім своїм майном, де б воно не знаходилося, укладати усі дозволені законом угоди у випадках: купляти, продавати, дарити, приймати у дар, обмінювати, заставляти та приймати у заставу будівлі та інше майно, здавати в оренду, при цьому визначати у всіх випадках суму, строки та інші умови на його погляд; проводити розрахунки за укладені угоди, вести від його імені справи у всіх державних підприємствах, кооперативних та громадських , організаціях, цивільні та кримінальні справи в усіх судових установах З усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі та постраждалому, в тому числі з правом закінчення справи миром, визнання чи відмови частково чи повністю від позовних вимог, зміни предмету позову, оскарження рішення суду, прийняття виконавчого листа, права прийняття майна та грошей. Довіреність була видана строком на три роки та дійсна до 04.12.2005р.

На думку позивача ця довіреність є недійсною т.я. оформляв доручення та підписував його не син ОСОБА_9І, а син ОСОБА_2

Далі зазначав, що саме він 09.09.2004р. купив спірну квартиру АДРЕСА_1 за 10 000 доларів США, договір купівлі-продажу якої, посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 Яким чином договір купівлі-продажу виявився оформленим за дорученням від 04.12.2002р. не на його ім'я, а на ім'я сина ОСОБА_9 йому не відомо. Про це він дізнався тільки після приїзду із-за кордону сина ОСОБА_9, який розповів йому, що він ні якого доручення у. нотаріуса не оформлював. На його думку це стало можливо тільки за участю невістки ОСОБА_4, яка разом з ним брала участь в оформленні договору купівлі-продажу спірної квартири, а також така обставина, що деякий час договір купівлі-продажу також знаходився у неї.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив задоволення свогс; позову у повному обсязі та визнання його покупцем спірної квартири.

До розгляду справи по суті, за заявою позивача та його представника, суд долучив до справи у якості співвідповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_10, а відповідача-приватного нотаріуса! ОСОБА_7, замінив на третю особу, також у якості третіх осіб були притягнути приватний нотаріус ОСОБА_8 та ОСОБА_11.

У жовтні 2011р. позивач звернувся з заявою про зміну предмету та підстави позову та просив визнати недійсним доручення від 04.12.2002р., яким ОСОБА_9 уповноважив його на укладання угоди від його імені, посвідчене приватним нотаріусом ОСОБА_7 та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 в ОСОБА_1 від 09.09.2004р., який був укладений між ОСОБА_12,який діяв від імені ОСОБА_10 і ним, який діяв від імені сина ОСОБА_9, стосовно покупця у зв'язку з відсутністю у нього законних підстав на участь у спірній угоді. У зв'язку з недійсність доручення від 04.12.2002р. і відсутності законних повноважень, які надані йому у відповідності до ст.ст. 68-70 ЦК України (в редакції 1963р.) права та обов'язки покупця перевести на нього та визнати та ним право власності на цю квартиру.

Позивач посилався на те, що у вересні 2010р. йому стало відомі, що невістка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до сина ОСОБА_9 про поділ майна подружжя та визнання за нею права власності на 2/3 частки спірної квартири АДРЕСА_1, а це, на його думку, поруш, с його право власності на спірну квартиру через те, що спірна квартира куплена ним та за його кошти для поліпшення житлових умов його сім'ї,оскільки з ними проживає старший син ОСОБА_11.

Далі зазначав, що договір купівлі-продажу підписував він та кошти у сумі 10000 доларів США передавав представнику продавця ОСОБА_6 також він.

Під час підписання угоди, молодший син ОСОБА_9 знаходився у Іспанії на заробітках. Стверджує, що після купівлі спірної квартири, він сплачував усі комунальні послуги та робив ремонт у квартирі за власні кошти. Сам договір купівлі-продажу, знаходився у невістки, а у 2006р., коли син приїхав з Іспанії, ці документи були повернуті йому і йому стало відомо, що ОСОБА_9 не підписував довіреність. Він показав довіреність сину і той заявив, що доручення від 04.12.2002р. він не підписував. З'ясувалося, що це довіреність у 2002р. невістка оформила у приватного нотаріуса ОСОБА_7 незаконно за допомогою старшого сина ОСОБА_11.

Вважає, що договір купівлі-продажу квартири має бути визнаний частково недійсним в частині покупця ОСОБА_9, визнавши покупцем квартири його- Поліводу ОСОБА_13 посилаючись на те, що у дійсності покупцем спірної квартири був він, оскільки спірна квартира була куплена за його кошти 10 000 доларів США, які він частково назбирав, а частку у 3000 доларів США позичив у знайомого ОСОБА_14

Посилаючись на викладене, просив позов задовольнити у відповідності до ч.1,5 от.203,от.ст.215,216,217,626,627 ЦК України (в редакції Закону 2004р. , ст. ст. 68-70 ЦК України (в редакції Закону від 1963р.) .

В судовому засіданні позивач, який в подальшому перестав з'являтися у судові засідання у зв'язку з тяжкою хворобою, та його представник вимоги позову підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві від 10.10.2011р. Позивач підтвердив, що саме він надав нотаріусу довіреність 04.12.2002р. для оформлення договору купівлі-продажу спірної квартири, де покупцем був саме ОСОБА_9 Стверджував, що квартиру купив за свої кошти у сумі 10 000 доларів США, які частково заробив, а залишок у 3000 доларів США позичив у свого знайомого ОСОБА_14

Відповідач ОСОБА_9 в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений за місцем реєстрації, заяви про слухання справи за його відсутності не надавав.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник позов не визнали, оскільки вважають, що він не ґрунтується на доказах та чинному законодавству і суперечить фактичним обставинам справи. Вважають, що позивач не надав жодного доказу того, що довіреність оформлено у нотаріуса незаконно і за участю брата ОСОБА_11 з ініціативи невістки. Стверджувала, що квартиру купив її чоловік ОСОБА_9, який на той час знаходився з нею у шлюбі. Чоловік зароблені гроші пересилав батьку та їй. Після купівлі спірної квартири, чоловік зареєструвався у ній. Заперечувала, що саме позивач сплачував комунальні послуги,а стверджувала, що це робили її батьки і разом з батьками чоловіка робили ремонт у квартирі. Вона з дочкою стали проживати в спірній квартирі після її ремонту і проживають до цих пір.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав та суду підтвердив, що при посвідченні у приватного нотаріуса ОСОБА_8 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 між ОСОБА_10 та ОСОБА_9,він діяв в інтересах продавця за довіреністю ОСОБА_10, а позивач - за довіреністю в інтересах покупця - сина ОСОБА_9 Цю довіреність позивач надав нотаріусу сам. Позивач та його невістка ОСОБА_4 перед тим купити квартиру, приходили та оглядали її. Заперечував обставину, т приватний нотаріус ОСОБА_8 не говорила, що покупцем квартир,, позивач, хоча той і розрахувався за квартиру за ціною, що вказана договорі купівлі-продажу, а не за ІОООО доларів США. ОСОБА_8І_ передала після оформлення угоди, позивачу всю документацію на продаж квартиру, а не відповідачці ОСОБА_4 ОСОБА_4 також брала участь при укладанні угоди, оскільки як дружина ОСОБА_9 надавала нотаріусу письмову згоду на укладання чоловіком договору купівлі-продажу спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_15 у судове засідання не з'явилася, однак звернулася із заявою про слухання справи без її участі, при цьому, пояснила, що кошти при купівлі-продажу її квартири приймав її довірена особа, який від її імені і укладав договір купівліпродажу її квартири.

Треті особи: приватний нотаріус Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 та приватний нотаріус однак Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 позов не підтримали, вважаючи вимоги позивача надуманими та необґрунтованими.Суду пояснили, що незаконне оформлення довіреності порушує законні права та інтереси тільки, відповідача ОСОБА_9 і тільки він має право звернутися до суду про визнання довіреності недійсним або до нотаріуса про його скасування після того, як дізнався про це у 2006р., що довіреність підписано не ним, а іншою особою. Однак ОСОБА_9 до теперішнього часу не звернувся з позовом про визнання довіреності недійсною, а з таким позовом звернувся позивач ОСОБА_2, який використовував довіреність при укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири. При посвідченні нотаріусом довіреності, вона перевірила особу громадянина, що звернувся вчиненням нотаріальної дії, який був ідентифікований за фотокарткою у паспорті та розписався як ОСОБА_9.

Стверджували, що угоди були ними посвідчені з дотриманням всіх вимог діючого на той час законодавства та на умовах, на яких сторони дійшли згоди. Більше того, до оформлення угод, ними надавалися сторонам консультації стосовно документів, які необхідні для укладання правочинів. Якщо позивач був покупцем, то навіщо надавав довіреність, а не сам оформлював договір купівлі-продажу спірної квартири.

Третя особа: ОСОБА_2, який є сином позивача, позов підтримав та стверджував, що нібито він та відповідачка начебто ходили до нотаріуса ОСОБА_7 у 2002р. та оформлювали довіреність по паспорту та ідентифікаційному коду відповідача ОСОБА_9, який на той час знаходився за кордоном.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків та перевіривши доказами суд встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно довіреності від 04.12.2002р., яка посвідчено приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7, та зареєстрована в реєстрі за № 2203, ОСОБА_9 уповноважив ОСОБА_2 представляти свої інтереси, управляти та розпоряджатись всім своїм майном, де б воно не знаходилося, укладати усі дозволені законом угоди у випадках купляти, продавати, дарити, приймати у дар, обмінювати, заставляти та приймати у заставу будівлі та інше майно, здавати в оренду, при цьому визначати у всіх випадках суму, строки та інші умови на його погляд; проводити розрахунки за укладені угоди, вести від його імені справи у всіх державних підприємствах, кооперативних та громадських організаціях, цивільні та кримінальні справи в усіх судових установах з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі та постраждалому, в тому числі з правом закінчення справи миром, визнання чи відмови частково чи повністю від позовних вимог, зміни предмету позову, оскарження рішення суду, прийняття виконавчого листа, права прийняття майна та грошей. Доручення було видано строком на три роки та дійсне до 04.12.2005р. (а.с.8)

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004р., цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Довіреність була посвідчена 04.12.2002р., однак строк її дії продовжувався до 04.12.2005р., тобто після набрання чинності ЦК України (в редакції 2004р.) У зв'язку з чим, до цих правовідносин застосовується ЦК (в редакції 2004р.)

Статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до ч.З ст. 202 ЦК України довіреність, яка посвідчена 04.12.2002р. приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7, є одностороннім правочином і тому може створювати права та обов'язки лише для ОСОБА_9, а не для позивача.

Для дійсності правочинів, відповідно до ч.1,5 ст. 203 ЦК України необхідно, щоб зміст правочину не суперечив цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Тобто зміст правочину складають права та обов'язки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовились.

09.09.2004р. за договором купівлі-продажу, ОСОБА_6, який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_10, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_16, продавець та ОСОБА_2, який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_9і., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7- покупець, представник продавця передає, а покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_4, продаж якої за домовленістю сторін вчиняється за 32 683грн, а не як свідчить позивач за ІОООО доларів США, посвідчений 09.09.2004р., приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 2103 та в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.09.2004р. а. с. 9-10)

Згідно зі ст.217 ЦК України правочин не може бути визнанни недійсним в цілому, якщо закону не відповідають лише окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був вчинений і без включення недійсної частини. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визнає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

При вирішенні спорів про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановлює, що фактично майно придбано за її кошти і для неї, та що інших підстав для визнання даної угоди недійсною не має, вказаний договір купівлі-продажу відповідно до ст.235 ЦК України визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір.

Судом встановлено, що насправді покупцем спірної квартири був не ОСОБА_2, а його син ОСОБА_9, за довіреністю якого діяв позивач, а тому вважає, що законних підстав для визнання угоди частково недійсною, лише в частині покупця не підлягає задоволенню за недоведеністю позову.

Суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18 та третьої особи ОСОБА_2, які стверджували, що частку коштів купівлю спірної квартири позичали у ОСОБА_17, а частку назбирали т.я. ці показання суперечать зібраним судом доказам.

Стаття 15 ЦК України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Проте захист цивільних прав обмежується позовною давністю. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. ( ст.257 ЦК України)

Наслідки спливу позовної давності зазначені в статті 267 ЦК України, де в частині четвертій вказаної статті передбачено,що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Норма про позовну давність застосовується судом тільки за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення.

В наданій до суду заяві в порядку ч.З ст.267 ЦК Україні відповідачка,просить застосувати до вказаного спору строк позовної давності,визнати цей строк пропущеним без поважний причини та відмовити у задоволенні позову посилаючись на те,що довіреність від 04.12.2002 року,позивач використовував два роки для керування автомобілем ,який належить ОСОБА_9, для перевезення пасажирів,а потім через два роки надав нотаріусу при укладенні договору купівлі- продажу спірної квартири,який відбувся 09.09.2004 р. Крім того зазначила,що у прозові ОСОБА_2 відсутнє прохання про поновлення пропущеного строку позовної давності з поважних причин.

Судом встановлено,що позивач звернувся до суду з позовом 22.02.2011 р., оскаржуваний договір купівлі- продажу був укладений 09.09.2004 року,позивач був ознайомлений з умовами договору,погоджувався з ними та підписав цей договір власноруч,тобто перебіг строку позовної давності розпочався з дня укладання договору тобто з 09.09.2004 р. і на момент звернення позивача до суду з даним позовом сплив, встановлений трирічний строк позовної давності ще 09.09.2007р.,а тому суд вважає ,що позивач пропустив строк позовної давності без поважних причини,який він не просив поновити.

Зупинення чи переривання перебігу позовної давності судом не встановлено.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_2, знав, про порушення свого права з 09.09.2004р., що спірна квартира куплялася не ним, а сином однак з цього часу не звертався до суду без поважних причин.

Оскільки строки позовної давності сплинули, є заява відповідача щодо застосування позовної давності до спірних правовідносин, зробленою до винесення рішення, а тому для суду є законні підстав для відмови позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.10,11,14,209,212-215,218,223,294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ;

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_10, треті особи: приватний нотаріус Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_4 ігор ОСОБА_13, про визнання недійсними довіреності від 02.12.2002р., посвідченої ОСОБА_7,приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області,реєстр.№ 2203 від 04.12.2002р. та договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5, посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, реєстр.№ 2103 від 09.09.2004р. та зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно від 10.09.2004р. в частині покупця і визнання права власності на квартиру - відмовити.

На рішення суду може бути надана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.Г.Циганок