(2/199/1198/13)
15 січня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Подорець О.Б.
за участю секретаря Голубніченко В.О.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Амур-Нижньодніпровський РВ у м. Дніпропетровську ГУ Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області, про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності, зняття з реєстрації, -
У грудні 2012 року позивачка, ОСОБА_2, звернулась до суду із позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 1995 року до 29 травня 2001 року. Від подружнього життя мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матірю. На утримання дитини рішенням суду було присуджено стягувати з відповідача аліменти, однак вже більше 10 років жодних аліментів на користь дитини сплачено не було. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відкритим акціонерним товариством «Дніпрометиз» 24 грудня 1996 року за № 406, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_1 по 1/3 частині кожному. Після отримання рішення суду про розірвання шлюбу відповідач по справі, ОСОБА_3, залишив спірну квартиру і з червня 2001 року жодного разу за вищевказаною адресою не зявлявся, його речей в квартирі не залишилося, оскільки виїжджаючи він забрав усе що забажав. Також, позивачка зазначає про те, що спірна квартира була їй виділена замість належного їй на праві приватної власності домоволодіння 47 по вулиці Кайдакській в м. Дніпропетровську. Вищезазначене домоволодіння було подароване позивачці її дідусем ОСОБА_5, в якому вона сама мешкала ще до шлюбу, а потім і разом з родиною. Після того як виконкомом міської ради було прийняте рішення про знесення належного ОСОБА_2 домоволодіння, їй на сімєю з трьох осіб була надана спірна квартира, яка в подальшому й була ними приватизована. Отже, відповідач, ОСОБА_3, більше десяти років не виконую обовязки, передбачені ст. 151 ЖК України, у звязку з тим, що не проживає за вищезазначеною адресою та жодного разу за весь цей час не відвідував квартиру. Також відповідач по справі вже більше 10 років не тільки не сплачує будь-які витрати, повязані з утриманням квартири, але й не здійснює будь-яких інших, передбачених законом дій щодо утримання житла. На прохання позивачки знятися з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою в спірній квартирі оскільки він не проживає в ній, ще в 2002 році відповідач відповів відмовою, і з того періоду часу вирішити це питання не виявляється можливим у звязку з відсутністю відомостей про місце перебування відповідача, у звязку з чим позивачка й змушена просити суд про припинення спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2, визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності по 1/6 частині квартиру АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 та зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила суд задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач до судового засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розміщене в газеті «Вісті Придніпровя» №02 (1393) від 11 січня 2013 року повідомлення про слухання справи. Про причини своєї неявки суду не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача суд вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
З урахуванням зазначених положень закону та думки представника позивача ОСОБА_1, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача у заочному порядку.
Третя особа Амур-Нижньодніпровський РВ у м. Дніпропетровську ГУ Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області до суду не зявилися, надали заяву щодо розгляду справи за їх відсутності.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, яка брала участь у судовому засіданні, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого відкритим акціонерним товариством «Дніпрометиз» 24 грудня 1996 року за № 406, квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3.
Відповідно до ст. 151 ЖК України, громадянин, який має в приватній власності жилий будинок, зобовязаний забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок капітальний ремонт, утримувати в порядку всю територію будинку та придомову територію.
Відповідач не виконує жодного з вищенаведених обовязків, у звязку з тим, що не проживає та жодного разу не відвідував будинок більш ніж як десять років, що підтверджується актами КЖЕП №23.
Всі витрати по утриманню спільної квартири несе позивач по справі ОСОБА_2, що підтверджується наданими квитанціями про сплату комунальних послуг.
У відповідності до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.
Відповідно до п.п. 3,4 ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим та таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що припинення права спільної часткової власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки він не цікавиться своєю частиною спірної квартири тривалий час, комунальні послуги не сплачує, затрати на облаштування житла та ремонтні роботи не здійснює, в звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити у повному обсязі.
З урахування результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 983 грн. 00 коп., витрати повязані з публікацією у пресі оголошення про виклик в розмірі 150 грн., а всього 1133 грн. 00 коп.
Керуючись ст.ст. 10,11, 57-60, 209, 212, 214-215, 224-226, 218, 222, 88 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Амур-Нижньодніпровський РВ у м. Дніпропетровську ГУ Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області, про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності, зняття з реєстрації задовольнити.
Припинити спільну часткову власність на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 50,44 кв.м, яка належить ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/3 частині кожному.
Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності по 1/6 частині квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 50,44 кв.м, яка належала ОСОБА_3. Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 загальною площею 50,44 кв.м.
Зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 з реєстраційного обліку в квартирі АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 983 (девятсот вісімдесят три) грн. 00 коп., витрат повязаних з публікацією у пресі оголошення про виклик в розмірі 150 (сто пятдесят) грн., а всього 1133 (одна тисяча сто тридцять три) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.
Суддя О.Б.Подорець