Номер провадження № 22-ц/785/5513/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2013 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сватаненка В.І.

суддів Артеменка І.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Орлової С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_3 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 Про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

02.09.2011 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, який у подальшому був уточнений, до відповідача про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, стягнення коштів, за яким просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 3/8 частини квартири № 2-А в будинку № 34/36 по вул. М*ясоєдівській в м. Одесі; усунути їй перешкоди з боку ОСОБА_4 у користуванні 3/8 частиною квартири шляхом зобов'язання ОСОБА_4 передати ОСОБА_6 дублікат ключів від зазначеної квартири; вселити позивача до квартири, а також стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 10000 грн. від оренди спірної квартири.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на те, що 06.03.2011 року помер її батько ОСОБА_7, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з квартири № 2-А в будинку № 34/36 по вул. М*ясоєдівській в м. Одесі, яка належала померлому на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.08.2010 року. Посилаючись на те, що вказана квартира куплена за гроші, отримані ОСОБА_7 від продажу 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, позивач вважала її особистою приватною власністю свого батька, тому, оскільки згоди щодо зміни розміру часток з дружиною померлого не досягнуто, ОСОБА_6 звернулась із цим позовом до суду та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала та звернулась до суду із зустрічною позовною заявою про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири № 2-А в будинку № 34/36 по вул. М*ясоєдівській в м. Одесі як частку у праві спільної сумісної власності подружжя та на 1/4 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом.

Свої заперечення на первісний позов та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що вона є дружиною ОСОБА_7 та, оскільки спірна квартира була придбана нею з чоловіком в період перебування у шлюбі та на спільні кошти подружжя, тому на підставі ст. 60 СК України квартира є об'єктом їх з померлим права спільної сумісної власності. Посилання позивачки за первісним позовом на те, що спірна квартира особистою приватною власністю ОСОБА_7 вважає необгрунтованими, так як за 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 її чоловік отримав приблизно 5300 грн., що складає половину вартості квартири № 2 А в будинку № 34/36 по вул. М*ясоєдівській в м. Одесі. Також, як спадкоємиця першої черги за законом ОСОБА_4 має право на 1/4 частину належної спадкодавцю квартири, однак оформити спадщину у встановленому законом порядку не може, оскільки її право оспорюється ОСОБА_6 в суді.

Представник позивача ОСОБА_6 підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_4 визнала частково, пояснивши, що ОСОБА_4 повинно належати 1/4 частина квартири як частка у праві спільної сумісної власності подружжя та половина від 3/4 частини квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_6 визнала частково, вказуючи, що ОСОБА_6 має належати 1/4 частина спірної квартири, свої вимоги за зустрічним позовом підтримала та просила їх задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2013 року позов ОСОБА_5 був задоволений частково, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволений повністю: визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/4 частину квартири № 2-а по вул. М*ясоєдівській, 34/36 в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого 06.03.2011 року; усунено ОСОБА_5 перешкоди з боку ОСОБА_4 у користуванні 1/4 частиною вказаної квартири шляхом зобовязання ОСОБА_4 передати ОСОБА_5 дублікат ключів від зазначеної квартири; вселено ОСОБА_5 до вказаної квартири; визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири № 2-а по вул. М*ясоєдівській, 34/36 в м. Одесі загальною площею 27,3 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м. як частку у праві спільної сумісної власності подружжя та визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину квартири № 2-а о вул. М*ясоєдівській, 34/36 в м. Одесі в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, померлого 06.03.2011 року.

16.05.2013 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить рішення суду змінити, в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає частково.

Так, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Районний суд, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, виходив з того, що позивач є донькою померлого, тому має право на половину спадкового майна, або ? частину спірної квартири, а відповідач як дружина померлого має право на ? частину квартири як частку у праві спільної сумісної власності подружжя та ? частину квартиру, тобто на половину спадкового майна. Районний суд також вважав недоведеними ОСОБА_5 ствердження, що спірна квартира була придбана її батьком ОСОБА_8 за свої особисті кошти.

З наведеними висновками суду колегія суддів погоджується частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (після шлюбу ОСОБА_7) ОСОБА_9 зареєстрували шлюб 27.04.2010 року, а 19.08.2010 року ОСОБА_7 придбав однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 А за 10800 грн.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності не залежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Районний суд також встановив, що ОСОБА_8 і ОСОБА_3 протягом 15 років проживали разом однією сімєю без реєстрації шлюбу, що ОСОБА_5 належними та допустимими доказами не довела, що спірна квартира була придбана за кошти, отримані від продажу частки квартири під № 1 по вул. Малиновського, № 19 в м. Одесі, яка була продана 06.08.2010 року ОСОБА_7 і ОСОБА_10 за 10375 грн., тому спірна квартира судом визнана спільним майном подружжя.

З такими висновками погоджується і колегія суддів та вважає наведені висновки суду законним і обґрунтованими, тому рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим..

В решті рішення районного суду є незаконним, оскільки ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер 6 березня 2011 року. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину зазначеної квартири.

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись: ОСОБА_5 донька померлого, та ОСОБА_4 його дружина. Із матеріалів спадкової справи вбачається, що за адресою спірної квартири був зареєстрований лише ОСОБА_7.

Тому, колегія суддів звертає увагу, що згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Дані вимоги закону спадкоємцями були виконані.

Відповідно до ст.1297 ЦК України та ст. 66 Закону України Про нотаріат оформлення прав на спадкове майно входить до виключної компетенції органів нотаріату.

Згідно до ст. 8-1 Закону України Про нотаріат, будь-яке втручання в їх діяльність та вирішення питань, що належать до їх виключної компетенції забороняється.

Стаття 1297 ЦК України зобов'язує спадкоємця, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Доказів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину позивачем та відповідачем не надано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що у районного суду не було передбачених законом підстав визнавати за позивачем право власності на спадкове майно.

Колегія суддів, також керується роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених в постанові Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, згідно до п. 23 якого, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Також, колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 не позбавлена передбаченої вимогами закону можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, звернення до суду можливе лише у разі, якщо нотаріус з тих чи інших підстав відмовить у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України Про нотаріат на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Отже, реалізація права спадкоємців на спадщину відповідно до діючого законодавства має позасудовий механізм.

Згідно до встановлених колегією суддів обставин у справі та відповідних ним правовідносин, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та стягнення коштів.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення в частині визнання за спадкоємцями права власності в порядку спадкування за законом, усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, стягнення коштів ОСОБА_5 та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 квітня 2013 року змінити.

Скасувати рішення в частині часткового задоволення позову ОСОБА_5 про визнання права власності на частини квартири в порядку спадкування за законом, усунення перешкод у користуванні власністю, вселення та у задоволення позову повністю ОСОБА_11 про визнання права власності на частини квартири в порядку спадкування за законом та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_12

ОСОБА_13

ОСОБА_2

09.10.2013 року м. Одеса