Справа № 2-6786/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарях Кир'янчук Б.І., Ковалівській Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, відповідно до заявлених позовних вимог просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в сумі 52688,25 грн. в частині відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди, яка завдана внаслідок залиття квартири, яке мало місце 13 жовтня 2011 року. (а.с. 2-4)

09 липня 2013 року позивач ОСОБА_1 подала уточнену позовну заяву, відповідно змісту якої позивач, просила суд: стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, та малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на свою користь гроші в сумі 52 688,25 грн. в частині відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. в частині відшкодування моральної шкоди. (а.с. 144-145)

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2013 року, за клопотанням позивача, здійснено заміну неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, 1997 року народження, ОСОБА_4, 2001 року народження, та ОСОБА_5, 2003 року народження.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, пояснив, що 13 жовтня 2011 року приблизно об 20 год. 00 хв. сталось залиття належної на праві власності позивачу ОСОБА_1 квартири, з причин самовільного перепланування обладнання системи центрального опалення в квартирі, поверхом вище, а саме квартирі АДРЕСА_1. Внаслідок залиття квартири, були залиті стелі, стіни та підлога чотирьох житлових кімнат, а також коридор, кухня, ванна кімната, пошкоджені покриття стелі, стін та підлоги. Крім того, були пошкоджені окремі елементи дитячих меблів, елементів шухляд та шафи купе, що зробило неможливим їх подальше використання за цільовим призначенням. Причину залиття було встановлено комісією Комунального підприємства "Спецжитлофонд", про що складено відповідний акт, яким встановлено, що залиття сталось внаслідок розриву кульового крану, який встановлено в квартирі АДРЕСА_1, в результаті самовільного перепланування обладнання системи центрального опалення, на з'єднання радіатора з трубою зворотної подачі опалення. Також в акті було зафіксовано обсяг пошкоджень в результаті залиття квартири позивача, встановлених її візуальним обстеженням. Відповідно до Звіту про оцінку матеріального збитку складеного ТОВ "Ніакон-Груп", на замовлення позивача ОСОБА_1, розмір завданого матеріального збитку завданого власнику квартири АДРЕСА_2 в результаті її залиття складає 50 640 грн., яка включає вартість ремонтних робіт із врахуванням податків та інших непрямих втрат в сумі 37590,00 грн. та 13050,00 грн. - вартість матеріалів і робіт із заміни пошкоджених елементів меблів, також позивач просить відшкодувати витрати на проведення оцінки матеріальних збитків (складання кошторису) в сумі 2000,00 грн., витрати в сумі 20,00 грн., як банківські послуги за перерахування оплати за проведення експертної оцінки; витрати на телеграфне повідомлення відповідача про обстеження та оцінку експертом понесених позивачем збитків в сумі 28,25 грн., а всього на загальну суму 52688,25 грн.

Крім того, представник позивача вважає, що крім матеріальної шкоди позивачу завдано моральну шкоду, яка пов'язана з тим, що внаслідок значного психічного впливу обставин, пов'язаних із залиттям квартири, вона втратила надію та спокій, змушена проживати в квартирі, яка не відповідає еталону нормального та придатного житла, намагання позивача врегулювати питання в досудовому порядку виявились марними оскільки відповідач не бажає добровільно відшкодувати завдану шкоду, тому вона вимушена витрачати час на проведення обстеження квартири, для з'ясування розміру завданої матеріальної шкоди, звертатись з позовом до суду з приводу захисту її прав та інтересів, тому просить відшкодувати за рахунок відповідача моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням пояснень наданих в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_7

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити, пояснив, що власниками квартири АДРЕСА_1, є неповнолітні ОСОБА_3, 1997 року народження, ОСОБА_4, 2001 року народження, та ОСОБА_5, 2003 року народження, в інтересах неповнолітніх діє їх мати ОСОБА_2. Представник відповідача вважає, що, акти складені по факту залиття, не є підтвердженням того, що саме з вини відповідача ОСОБА_2 виникло залиття, оскільки ніяких перепланувань, які потребують обов'язкового дозволу, в її квартирі не здійснювалось, тому вважає безпідставними вимоги позивача про відшкодування за її рахунок матеріальної та моральної шкоди, оскільки не доведена вина відповідача в залитті квартири позивача, цей факт підтверджується безпосередньо висновком судової будівельно-технічної експертизи, крім того вважає що визначений позивачем розмір матеріальної шкоди є не обґрунтованими та не базується на відповідних доказах, також заперечує проти відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено, внаслідок яких саме дій відповідача завдано моральну шкоду, та якими доказами позивач підтверджують розмір завданої моральної шкоди.

Заслухавши пояснення представників позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8, представника відповідача ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 Цивільного кодексу України.

А за змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором міни від 23 лютого 2011 року. (а.с.7-9)

Як убачається з наявних у справі доказів, 13 жовтня 2011 року в будинку АДРЕСА_2, яка розташована на четвертому поверсі під'їзду №5, чотирнадцятиповерхового будинку.

14 жовтня 2011 року комісією у складі: голови комісії - головного інженера КП "Житло-сервіс" Лановського В.М., членів комісії - інженера відділення №3 КП "Житло-сервіс" ОСОБА_11, майстра технічної дільниці ОСОБА_12, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_13, слюсаря-сантехніка ОСОБА_14, складено Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, яким встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1, стався розрив кульового крану, який встановлено власником квартири АДРЕСА_1 на з'єднанні радіатора з трубою зворотної подачі системи опалення самостійно. Крім того, зафіксовано, що власник квартири АДРЕСА_1 вищевказаного будинку самовільно замінив чугунні радіатори на алюмінієві, що не відповідає проектній документації. (а.с.12)

24 жовтня 2011 року комісією у складі: голови комісії - головного інженера КП "Житло-сервіс" Лановського В.М., членів комісії - інженера відділення №3 КП "Житло-сервіс" ОСОБА_11, майстра технічної дільниці ОСОБА_12, майстра ремонтної дільниці ОСОБА_13, слюсаря-сантехніка ОСОБА_14, складено Акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, яким встановлено, що внаслідок залиття в квартирі АДРЕСА_2 виявлено наступні пошкодження: в житлових кімнатах площею 13,0 кв.м, 13,4 кв.м, 13,7 кв.м, 26,3 кв.м, в коридорі 12,5 кв.м - повністю пошкоджено вологою підлогу виконану із ламінату, на кухні площею10,3 кв.м підлогу пошкоджено частково 3 кв.м (також виконану з ламінату). В житловій кімнаті площею 13,0 кв.м, , на стіні, яка оклеєна шпалерами зафіксовано пляму розміром 3,6 кв.м. В житловій кімнаті площею 13,4 кв.м на стелі та стіні зафіксовано плями розміром 1 кв.м та 0,6 кв.м. Стеля та стіни пофарбовані водоемульсійною фарбою. У ванній кімнаті розміром 5,7 кв.м повністю внаслідок залиття пошкоджена підвісна стеля виконана із гіпсокартону, пофарбована водоемульсійною фарбою. Причиною залиття квартири АДРЕСА_2, що трапилась 13 жовтня 2011 року є розрив кульового крану, який встановлено власником квартири АДРЕСА_1 на з'єднанні радіатора з трубою зворотної подачі системи опалення самостійно. (а.с.13)

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як з'ясовано судом, 13 травня 2011 року між ОСОБА_15 та неповнолітніми дітьми - ОСОБА_3, 1997 року народження, ОСОБА_4, 2001 року народження, та ОСОБА_5, 2003 року народження, в інтересах яких діяла їх мати - ОСОБА_2, укладено Договір дарування квартири АДРЕСА_1. (а.с.83-84)

Відповідно до ст.179 Житлового кодексу УРСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1192 ЦК України, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, а відтак - власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Звертаючись з позовом до суду, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача матеріальну шкоду, яка заподіяна внаслідок залиття квартири, яку позивач визначає на підставі Звіту про оцінку матеріального збитку, що був нанесений квартирі АДРЕСА_2, який виконано Товариством з обмеженою відповідальністю "Ніакон-Груп", дата проведення оцінки 30 листопада 2011 року, яка складає 50640,00 грн., яка включає вартість ремонтних робіт із врахуванням податків та інших непрямих втрат в сумі 37590,00 грн. та 13050,00 грн. - вартість матеріалів і робіт із заміни пошкоджених елементів меблів, а також відшкодувати витрати на проведення оцінки матеріальних збитків (складання кошторису) в сумі 2000,00 грн., витрати в сумі 20,00 грн., як банківські послуги за перерахування оплати за проведення експертної оцінки; витрати на телеграфне повідомлення відповідача про обстеження та оцінку експертом понесених позивачем збитків в сумі 28,25 грн., а всього на загальну суму 52688,25 грн., що є предметом позову.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166 Цивільного кодексу України)

Стаття 1192 Цивільного кодексу України зобов'язує особу, яка завдала шкоду, відшкодувати її в натурі за вибором потерпілого (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасників правовідносин за рахунок іншого суб'єкта - правопорушника.

Порушення майнових та особистих немайнових прав може спричинити виникнення у потерпілої особи моральної (немайнової шкоди. Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає лише у випадках, передбачених законом або договором.

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Тобто, протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитками, що виникли у потерпілої особи, - наслідком протиправної поведінки заподіювача.

За нормою частини другої ст.383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови,що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст.152 Житлового кодексу України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Згідно ч.3 п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, п. 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 25.08.2005 року №927/11207, переобладнання та перепланування жилих приміщень проводиться за відповідними проектами, з дозволом власника будинку та органів місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

З огляду на викладене, суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_2 щодо залиття квартири позивача ОСОБА_1 підтверджується зібраними у справі доказами,а саме, Актами про залиття, аварії, що трапилась на системі центрального оплавлення, гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, які складено працівниками КП "Житлосервіс" 14 жовтня 2011 року та 24 жовтня 2011 року, які складені на підставі заяв позивача по факту залиття квартири, з визначенням причини залиття .

Відповідно до вимог частини першої ст. 143 Цивільного процесуального кодексу України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Для з'ясування обставин, які мають значення для справи та потребують спеціальних знань в галузі будівництва та оціночної діяльності, за клопотанням представника відповідача ОСОБА_9, призначено у даній справі судову будівельно-технічну експертизу.

Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за №7938/12-43 від 11 квітня 2013 року, який надано Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1, мало місце. Перелік пошкоджень від залиття, встановлених під час проведення обстеження, викладено в дослідницькій частині по першому-четвертому питаннях. Встановити причину залиття квартири АДРЕСА_2, згідно даних візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим, в зв'язку з відсутністю пошкоджень санітарно-технічного обладнання в квартирі АДРЕСА_1 вказаного будинку. Згідно документальних даних, а саме: актів КП "Житло-сервіс" від 14.10.2011 року, від 24.10.2011 року причиною залиття квартири АДРЕСА_2 є: "Розрив кульового крану, який встановлено власником кв. № 160 на з'єднанні радіатора з трубою зворотної подачі системи опалення самостійно". Пошкодження від залиття в квартирі АДРЕСА_2, встановлені під час проведення обстеження, за характером та наслідками відповідають пошкодженням від залиття, зазначеним в актах КП "Житло-сервіс" від 24.10.2011 року (а.с. 13), 14.10.2011 року (а.с. 12) в частині: наявності пошкоджень покриття підлоги з ламінату в житлових кімнатах № 2, 3, 4, 7, коридорі № 1, кухні № 8; наявності пошкоджень покриття стін та стелі в житловій кімнаті № 2. Відсутність ознак залиття стелі, стін в коридорі, ванній кімнаті, житлових кімнатах № 3, 4, 7, про які йдеться у вказаних актах, свідчить про можливе проведення ремонтно-відновлювальних робіт опоряджувальних покриттів в зазначених приміщеннях. Вартість матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1, згідно даних візуально-інструментального обстеження, в цінах на дату залиття (13.10.2011 року) становить 31070,40 грн. (а.с.112-124)

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд критично відноситься до позиції відповідача, висловленої її уповноваженим представником в судовому засіданні, з приводу відсутності вини відповідача у залитті квартири позивача та заперечень щодо визначеної позивачем вартості та об'єму ремонтних робіт необхідних для проведення відновлюваного ремонту квартири, оскільки будь-яких доказів, які мали спростувати надані позивачем докази, які підтверджують факт залиття квартири позивача, суду надано не було, клопотань про витребування таких доказів відповідачем під час розгляду справи не заявлялось.

При визначені розміру завданої позивачу матеріальної шкоди, суд бере за основу Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи за №7938/12-43 від 11 квітня 2013 року, який надано Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, відповідно до якого визначено вартість матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_1, в цінах на дату залиття (13 жовтня 2011 року) становить 31070,40 грн., оскільки даний висновок складений особою, яка має вищу будівельно-технічну освіту та кваліфікацію експерта, після проведення огляду квартири в присутності сторони як позивача, так і відповідача, має детальний опис пошкоджень квартири АДРЕСА_2 від залиття квартири і визначення суми матеріальної шкоди з урахуванням об'єму пошкодженнь, наведені розрахунки відповідають нормам та стандартам, які затверджені Держбудом України.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування вартості матеріалів і робіт пошкоджених елементів меблів, яка визначена загальною сумою 13050,00 грн., оскільки сам факт пошкодження меблів під час залиття не відображено безпосередньо в актах про залиття квартири позивача, як і відсутні належні допустимі докази, які мали підтвердити обсяг проведених робіт та договори на виконання робіт, пов'язаних з реставрацією меблів.

Крім того, понесені позивачем витрати в сумі 20,00 грн., як банківські послуги за перерахування оплати за проведення експертної оцінки, та вартість поштової послуги на телеграфне повідомлення відповідача про обстеження та оцінку експертом в сумі 28,25 грн., не можуть бути включені до складу витрат, які підлягають відшкодуванню в межах даного спору, оскільки не є збитками в розумі положень ст..22 Цивільного кодексу України.

Також, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем витрат на проведення оцінки матеріальних збитків (складання кошторису) в сумі 2000,00 грн., оскільки при визначені розміру завданого позивачу матеріального збитку, суд бере за основу висновок судової будівельно-технічної експертизи, який наданий за результатами проведеної в межах розгляду даної справи судової експертизи, яка призначалась за клопотанням представника відповідача, при цьому оплата послуг судового експерта проведена за рахунок коштів відповідача.

Незважаючи на те, що норми глави 82 Цивільного кодексу України, яка регулює правові питання відшкодування шкоди, встановлюють персональний характер відповідальності особи, яка завдала шкоду, за змістом ст.360 Цивільного кодексу України у випадку, коли володіння та користування спільним майном, яке є причиною спричинення шкоди, здійснюється усіма співвласниками, відповідальність нестимуть усі учасники спільної часткової власності.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1178 Цивільного кодексу України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та на нагляду за малолітньою особою.

Як передбачено у ч. 1 ст. 1179 Цивільного кодексу України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітньої ОСОБА_3, 1997 року народження, та малолітніх дітей - ОСОБА_4, 2001 року народження, та ОСОБА_5, 2003 року народження.

Згідно ч. 1 статті 177 Сімейного кодексу України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Виходячи з обставин наведених вище, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2, як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, має нести відповідальність перед позивачем за заподіяну шкоду, оскільки вона зобов'язана дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах, чого нею зроблено не було.

Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст.1167 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відшкодування моральної(немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою.

З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає правомірними вимоги позивача про відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, тому виходячи з характеру правопорушення та глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, яка полягає в бездіяльності відповідача щодо зобов'язання дбати про збереження та використання майна дітей в їх інтересах, що призвели до моральних стражданнях та душевних хвилювань, яких позивач зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна, неможливості нормального користування ним, порушенні звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації, тому суд присуджує стягнути з ОСОБА_2, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2500,00 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 31070 грн. 40 коп. та моральну шкоду в розмірі 2500,00 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень статті 79 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В силу ст.ст. 56 та 84 Цивільного процесуального кодексу України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат пов'язаних з розглядом цивільних і адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Згідно з додатком до зазначеної постанови граничний розмір витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі, у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу в розмірі 2150,00 грн., оскільки в межах даного спору брав участь представник позивача - адвокат ОСОБА_8, що підтверджується ордером та договором про надання правової допомоги від 17 липня 2012 року, також долучено оригінали платіжних документів про проведення позивачем оплати отриманих послуг.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, в межах суми позовних вимог, які підлягають задоволенню, присуджує стягнути з ОСОБА_2, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 404 грн.80 коп. ( судовий збір виходячи з 1% від суми стягнення матеріальної шкоди 310,70 грн. + судовий збір за відшкодування моральної (немайнової) шкоди 94,10 грн.), який сплачено позивачем при зверненні з даними позовом до суду, що підтверджується оригіналом платіжного документа.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 319, 386, 1166, 1187, 1192 Цивільного кодексу України, ст.179 Житлового кодексу України Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджено Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року за №76, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88,143, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 та малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 31070 грн. 40 коп., моральну шкоду в розмірі 2500,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 404 грн. 80 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2150,00 грн., а всього на загальну суму 36125 (тридцять шість тисяч сто двадцять п'ять) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я