АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 52 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

6 листопада 2013 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого -судді- Колодяжної Н.Є.

суддів - Осіяна О.М., Глущенко Н.Г.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Нікопольського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_2 до Нікопольського учбово-виробничого підприємства Дніпропетровського учбово-виробничого об*єднання «Луч» УТОС - про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2013р., яким позов задоволений, - посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, неврахування судом його доводів та наданих доказів.

У позові ОСОБА_2,. посилаючись на незаконність наказу № 79-К від 16.07.2013. про звільнення його відповідачем з роботи за систематичне порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, просив визнати незаконним та скасувати цей наказ, поновити його на роботі картонажником 1 розряду, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено.

Апеляційний суд вважає рішення незаконним, таким, що не відповідає нормам матеріального закону, дійсним обставинам справи та наданим доказам, а тому таким, що повинне бути скасованим з відмовою у позовних вимогах на підставі слідуючого.

Матеріалами справи та міськрайонним судом вірно встановлені обставини щодо роботи позивача в Нікопольському учбово-виробничому підприємстві Дніпропетровського учбово-виробничого об*єднання «Луч» УТОС картонажником 1 розряду, його звільнення наказом № 79-К від 16.07.2013. за п.3ст.40 КЗпПУ, а саме, за невиконання своїх трудових обов*язків шляхом припинення роботи у дні 9, 10, 11 липня 2013р. за таких обставин: 9 липня 2013р. позивач разом з працівниками картонажної дільниці № 1 письмово повідомили директора підприємства про припинення роботи до вирішення питання щодо підвищення розцінок на виготовлену продукцію та скасування наказу про скорочення робочого тижня.

За невиконання роботи 9-го та 10-го липня 2013р. позивачу була оголошена догана наказом № 41 від 11.07.2013., адміністрацією проводилась роз*яснювальна робота серед групи робітників картонажної дільниці щодо неможливості задоволення їхніх вимог, однак після цього 11.07.2013 позивач знову не приступив до виконання роботи.

Факт неправомірності вимог та неможливості з боку підприємства підвищити розцінки на продукцію підтверджений у відповіді члена президії ЦП УТОС, з якої видно, що за 1 півріччя 2013р. збитки підприємства складають 273тис.грн. , наказами № 28/1 від 23.05.2013., № 116 від 31.12.2012., якими були збільшені розцінки на виготовлення товарів.

Із довідки про середню заробітну плату (з січня по червень 2013р.) працівників, що не приступали до роботи у спірні дні, вбачається, що зарплата ОСОБА_2 набагато вища зарплати інших працівників, а саме: у нього- 1040,33грн., у інших- 545грн., 603,74грн., 691,68грн., 709,17грн, 745,44грн і т.д.

На відміну від інших інвалідів-сліпих 1гр. ОСОБА_2 -є інвалідом 3гр. за іншим загальним захворюванням, що дає йому можливість влаштування на іншу роботу і на інших підприємствах в разі незадоволення отримуваними доходами. А тому, а також, враховуючи, що він не бажав вирішення спірних питань по зарплаті у встановленому законом порядку, - немає підстав вважати його дії по припиненню роботи законними.

Усі наведені обставини місцевий суд при вирішенні спору залишив без уваги, не визначив вірно правовідносини, що склались, та необґрунтовано виходив з того, що з боку працівників, в тому числі, ОСОБА_2, мав місце страйк з метою вирішення колективного трудового спору, що передбачено ст.44 Конституції України, а тому помилково вважав, що участь у страйку не може розглядатись як порушення трудової дисципліни і не може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення. Такі висновки суду не відповідають матеріальному закону: Закону «Про порядок вирішення колективних трудових спорів» та дійсним обставинам справи.

Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що після ухвалення місцевим судом рішення про поновлення позивача на роботі та виконання його відповідачем,- позивач до роботи не приступив. Чіткої причини з цього питання не назвав.

Статтею 147 КЗпПУ передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один із таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Оскільки після винесення догани ОСОБА_2 не приступив до виконання обов*язків, його було обгрунтовано звільнено з роботи. Його посилання на відсутність попередньої згоди профсоюзного органу на звільнення є необґрунтованим, оскільки матеріалами справи встановлено, що членом профсоюзу він не був, членські внески не сплачував.

За наведених підстав рішення про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення позивача на роботі, стягнення зарплати, моральної шкоди як незаконне підлягає скасуванню, а новим рішенням позов - залишенню без задоволення як такий, що не ґрунтується на вимогах закону та дійсних обставинах справи.

Апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 309пп3,4ч1 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Нікопольського учбово-виробничого підприємства Дніпропетровського учбово-виробничого об*єднання «Луч» УТОС - задовольнити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2013р. - скасувати.

У позові Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_2 до Нікопольського учбово-виробничого підприємства Дніпропетровського учбово-виробничого об*єднання «Луч» УТОС - про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у 20-денний строк у касаційному порядку.

С У Д Д І