Номер провадження № 22-ц/785/7697/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Парапана В.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі: Горновій А.О.,

за участю: представників позивача ВАТ «Південенергобуд» - ОСОБА_3 і ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Південенергобуд» на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 13 серпня 2013 року за позовом відкритого акціонерного товариства «Південенергобуд» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування,-

ВСТАНОВИЛА:

11 квітня 2013 року ВАТ «Південенергобуд» звернулось до суду із позовом, який у подальшому було уточнено, до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07.12.2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування нерухомого майна, розташованого за адресою: Одеська область м. Теплодар пр. Енергетиків, 76. На думку позивача зазначений договір був укладений з метою уникнення подальшого звернення стягнення на вказаний обєкт нерухомості, на якому позивач здійснював будівельні підрядні роботи згідно договору підряду від 26.08.2008 року між ВАТ «Південенергобуд» та ОСОБА_6, оскільки на час укладення договору дарування вже існувало судове рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь ВАТ «Південенергобуд» заборгованості за договором підряду в сумі 660 872, 80 гривень, яку ОСОБА_6 відмовився оплатити добровільно за виконані товариством роботи.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду із позовом та просив його задовольнити у повному обсязі з наведених у ньому уточнених правових підстав.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_5 заперечували проти задоволення позовних вимог ВАТ «Південенергобуд», посилаючись на їх необгрунтованість та безпідставність.

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 13 серпня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ВАТ «Південенергобуд» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції не з'явився відповідач ОСОБА_6, але про розгляд справи він сповіщався належним чином, документи підтверджуючі поважність причини неявки до суду ним надано не було, крім того інтереси відповідача ОСОБА_6 представляє довірена особа. Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка в суд не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивача ВАТ «Південенергобуд» та пояснення на апеляцію представників позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_3, а також заперечення на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_6 та представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу від 26.08.2008 року, придбав у ВАТ «Південенергобуд» обєкт незавершеного будівництва, житловий будинок на тридцять квартир, розташований за адресою: Одеська область м. Теплодар пр. Енергетиків, 76 та даний обєкт був переданий йому згідно акту приймання передачі від 26.08.2008 року.

26.08.2008 року між ОСОБА_6 (замовник), з однієї сторони, та ВАТ «Південенергобуд» (підрядник), з іншої сторони, був укладений договір будівельного підряду, за яким підрядник, за завданням замовника, зобовязався на свій ризик виконати своїми силами і засобами та здати йому в установлені договором строки поетапно закінчені будівельні роботи по будівництву житлового будинку на тридцять квартир, обладнати його необхідними комунікаціями та ввести в експлуатацію, а замовник зобовязався надати підряднику будівельний майданчик (фронт робіт), будівельні матеріали, передати затверджену проектну та дозвільну документацію, прийняти від останнього роботи/обєкт та оплатити їх.

07.12.2012 року між ОСОБА_6 (дарувальник), з однієї сторони, та ОСОБА_5 (обдаровуваний), з іншої сторони, був укладений договір дарування, відповідно до якого, ОСОБА_6 безоплатно передав у власність, а ОСОБА_5 прийняв обєкт незавершеного будівництва, житловий будинок на тридцять квартир, готовність якого складала 44%, який знаходиться за адресою: Одеська область м. Теплодар пр. Енергетиків, 76. При укладенні даного договору дарування, дарувальник засвідчив, що те нерухоме майно, яке є предметом цього договору, не відчужене, під арештом чи забороною відчуження, у заставі не перебуває, не є внеском до статутного фонду юридичних осіб, судового спору або прав третіх осіб щодо нього немає, не передане у користування (п. 7 Договору). З пункту 11 Договору вбачається, що ОСОБА_6 при укладенні цього договору діяв за згодою своєї дружини ОСОБА_8, що вбачається з її нотаріально посвідченої заяви від 05.12.2012 року, якою вона також ствердила, що даний договір дарування відповідає інтересам сімї, його умови попередньо обговорені та є вигідними для них, відповідають їх спільному волевиявленню.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 717 ЦК України передбачено, що за договором дарування одна сторона передає або зобов'язується передати у майбутньому другій стороні безоплатно майно у власність.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що спірний договір дарування було укладено з дотриманням норм чинного законодавства, що не призвело до порушення законних прав та інтересів інших осіб у тому числі і позивача.

Місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд першої інстанції перевірив усі докази, які навів позивач ВАТ «Південенергобуд» у підтвердження своїх вимог, а відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи ВАТ «Південенергобуд» в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, тому що правові підстави з яких заявлено позов не доводять порушень прав позивача, оскільки обєкт нерухомості, який було передано за спірним договором дарування відповідач ОСОБА_6 зареєстрував на своє імя, проводив оплату за придбані під час будівництва будинку будівельні матеріали. Внаслідок чого, обєм і вартість обєкту нерухомості суттєво збільшився, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо фіктивності спірного договору дарування.

Згідно зі ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином.

За своєю природою фіктивний правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно.

Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент вчинення правочину, тобто тягар доказування фіктивності правочину покладається на позивача.

Оскільки позивач ВАТ «Південенргобуд» не надав доказів ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції, які б доводили обставини щодо фіктивності спірного договору дарування, тому такі твердження позивача є недоведеними та безпідставними.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Південенергобуд» відхилити, рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 13 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

ОСОБА_2

ОСОБА_9