Номер провадження № 22-ц/785/9560/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Косогор Г.О., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного Управління AT «Ощадбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угод удаваними,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного Управління AT «Ощадбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угод удаваними, посилаючись на те, що 20 вересня 2006 року між позивачем та ВАТ «Державний ощадний банк України» був укладений кредитний договір № 917-н, за умовами якого банком було надано позичальнику кредит у розмірі 15593 доларів США строком до 20 вересня 2013 року зі сплатою 11,5 % річних за користування кредитними коштами. У якості забезпечення виконання зобовязання щодо сплати основної заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування кредитом, неустойки (пені, штрафів) та інших виплат та витрат за кредитним договором, позивачем було передано в заставу транспортний засіб марки «Mitsubishi Lanser», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

20 вересня 2006 року був укладений договір поруки № 1 до кредитного договору № 917-н від 20 вересня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Однак, позивач вважає, що зазначені правочини є удаваними за своєю суттю, оскільки не отримував грошових коштів по договору споживчого кредиту, та йому не було передано автомобіль марки «Mitsubishi Lanser», 2006 року випуску, у власність. Позивач зазначає, що його ввели в оману в результаті злочинної змови між співробітниками банку та підприємцями ТОВ «Академія-Сі» разом з великою групою інших громадян, на яких були оформлені такі самі кредити на автомобілі, як і на нього, для формування автопарку «Таксі Удача». Тому, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного Управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угод удаваними відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального права.

В судове засідання представник ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_3, ОСОБА_4 не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, про що в справі є повідомлення про отримання судових повісток (а.с. 294-296).

Зі змістом ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

У відповідності до ст.. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 20 вересня 2006 року між позивачем та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено кредитний договір №917-н, за умовами якого банком було надано позичальнику кредит у розмірі 15593 доларів США строком до 20.09.2013 року зі сплатою 11,5 % річних за користування кредитними коштами.

В якості забезпечення виконання зобовязання щодо сплати основної заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування кредитом, неустойки (пені, штрафів) та інших виплат та витрат за кредитним договором, позивачем було передано в заставу транспортний засіб марки «Mitsubishi Lanser», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

20.09.2006 року було укладено договір поруки № 1 до кредитного договору № 917-н між ВАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Згідно свідоцтва РСА № 339470 про реєстрацію транспортного засобу «Mitsubishi Lanser» 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, двигун обємом 1584 куб. см. В, кузов № НОМЕР_2 типу легковий седан, власником автомобіля є ОСОБА_5

22.09.2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Академія-Ci» був укладений договір оренди автомобіля марки Mitsubishi Lanser», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Також судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2011 року, яке набрало законного сили, судом був задоволений позов ПАТ «Державний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 добровільно відмовився від володіння автомобілем передавши його, і в подальшому, уклавши з ТОВ «Академія-Ci» договір оренди на зазначений автомобіль від 22.09.2006 року.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного Управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угод удаваними, суд першої інстанції виходив з того, що наміри ОСОБА_2 при укладенні кредитного договору, договору застави транспортного засобу та договору поруки були спрямовані саме на отримання кредитних коштів на покупку автомобіля. Вказане твердження також не суперечило доводам, викладеним ОСОБА_2 в його позовній заяві, де він вказує про наявність волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів саме на виникнення кредитних правовідносин між зазначеними особами.

Оскільки під час укладення правочинів позивач виявив власне волевиявлення та вільну внутрішню волю, підписавши кредитний договір, договір застави транспортного засобу та договір поруки погодився зі всіма їх істотними умовами, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визнання угод удаваними є безпідставними.

Крім того позивачем не було надано доказів, що сторони, укладаючи кредитний договір, договір поруки та договір застави транспортного засобу бажали приховати ті ж самі договори, але з іншими сторонами, які вони насправді вчинили, а тому відсутні підстави для задоволення позову, передбачені ст. 235 ЦК України.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, та не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд не зясував обставини при яких укладались кредитні угоди, хто фактично здійснював платежі згідно кредитного графіка, а також залишив без уваги і інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що наміри ОСОБА_2 при укладенні кредитного договору, договору застави транспортного засобу та договору поруки були спрямовані саме на отримання кредитних коштів на покупку автомобіля, крім того позивачем не надано доказів того, що грошові кошти, які сплачені позивачем за кредитним договором № 917-н від 20.09.2006 року, були надані йому ОСОБА_3, та не надано доказів того, що кредитний договір укладався саме з ОСОБА_3

Інші доводи також не приймаються до уваги, оскільки також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Г.О. Косогор

______________________________________ ОСОБА_6