АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадж. №22ц-774/3252/2013 Голов.1-ї інст.Антонюк О.А.
Категорія 32 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 жовтня 2013 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді- Колодяжної Н.Є.

суддів - Осіяна О.М., Глущенко Н.Г.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», ОСОБА_3 - про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 10 січня 2013р., яким йому відмовлено у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального закону, залишення без уваги наданих ним письмових доказів та доводів.

Апеляційний суд вважає, що рішення як частково незаконне підлягає скасуванню в частині з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог.

У позові ОСОБА_2 посилався на те, що 04.10.2002. він разом з ОСОБА_4 виконували будівельні роботи учбового корпусу №10 Національної гірничої академії (нині Національний гірничий університет) по пр.К.Маркса,19 в м.Дніпропетровську на висоті 15м із застосуванням дерев*яної люльки кустарного виготовлення без засобів індивідуального захисту. Відповідальним за проведення робіт був на той час головний інженер ОСОБА_3

При виконанні робіт зруйнувалась люлька і вони з ОСОБА_4 впали із зазначеної висоти, в результаті чого останній загинув, а позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, тривалий час хворіє та лікується.

Такі твердження позивача підтверджені матеріалами кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3- проректора по господарській частині університету-, де встановлений факт порушення ним як особою відповідальною за проведення будівельних робіт на території університету - Закону України «Про охорону праці».

Постановою Жовтневого райсуду м.Дніпропетровськ від 28.09.2010., залишеною без змін апеляційною та вищою інстанціями, ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за Законом «Про амністію», що не є для нього реабілітуючою обставиною.

Висновками судово-медичного дослідження від 04.03.2003. підтверджено характер та тяжкість тілесних ушкоджень ОСОБА_5, виписками із історій його хвороби - довготривалий час лікування, довідкою МСЕК інвалідність позивача, а чеками аптек

підтверджені понесені ним матеріальні затрати на лікування, які за підрахунками апеляційного суду складають суму- 9 147грн.

Факт групового травмування ОСОБА_4 та ОСОБА_2 04.10.2002. під час виконання будівельних робіт в університеті та роботи на висоті встановлений Актом технічного розслідування Територіального управління Дернаглядохоронпраці від 29.11.2002.

Висновки райсуду про недоведеність позовних вимог з посиланням на відсутність між сторонами трудових відносин, непричетність ОСОБА_3 до будівництва учбового корпусу, оскільки такі роботи на той час за договором виконувало АТ «Ремстройтрест», - протирічать встановленим обставинам, доказам та вимогам матеріального, процесуального закону.

Посилаючись у рішенні на ст.61 ЦПК, суд в той же час, не взяв до уваги обставини, встановлені постановою судів у кримінальній справі.

Та обставина, що сторони не знаходились у трудових відносинах, свідчила про те, що суду треба було визначитись із правовідносинами, які між ними склались, та вірно застосувати матеріальний закон, однак суд цього не зробив, не застосував закон, що підлягав застосуванню.

На час виникнення правовідносин діяв ЦК-1963р., де статтями 440, 440-1, 441 ЦК передбачено відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної особі, -організацією, якщо шкода заподіяна з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових обов*язків. У даний час такими нормами є ст.ст.1166,1167, 1172 ЦК-2003р.

Враховуючи встановлене та вимоги закону, є підстави вважати рішення районного суду незаконним, а вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з навчального закладу- як організації, що є відповідальною за неправомірні дії її працівника ОСОБА_3, витрат, понесених на лікування позивачем, в сумі 9 147грн. з врахуванням даних, наданих на запит апеляційного суду лікувальними установами, про призначені лікарські препарати.

Зважаючи на характер та тяжкість понесених позивачем моральних страждань, інвалідність в результаті нещасного випадку, вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути з навчального закладу моральну шкоду в сумі 20000грн.

Підлягають також стягненню витрати на правову допомогу в сумі 30 грн. згідно наданих доказів.

Інші позовні вимоги не підлягають задоволенню як такі, що заявлені не у відповідності до вимог закону, а тому рішення в цій частині , а також в частині відмови у позові до ОСОБА_3 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309ч.1пп.3,4 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу та позов ОСОБА_2 - задовольнити частково

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 10 січня 2013р. - в частині відмови у позові до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» - скасувати.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 9 147 грн., моральну шкоду в сумі 20 000грн., витрати на правову допомогу в сумі 30 грн.

Рішення про відмову в іншій частині вимог - залишити без змін.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку у 20-денний строк.

С У Д Д І