Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Гноілек М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання про закриття провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» в особі Житомирської філії до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

На підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 липня 2013 року відкрите провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» в особі Житомирської філії до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

21 листопада 2013 року представник відповідача ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження у даній справі з підстав, викладених у письмовому клопотанні, мотивуючи тим, що позов пред'явлено від імені Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» в особі Житомирської філії, однак на дату подання даного позову Житомирська філія УСК «Гарант-авто» ліквідована, у зв'язку з чим справа підлягає закриття на підставі п.7 ст.205 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засідання підтримала клопотання заявлене її уповноваженим представником про закриття провадження у справі.

Представник позивача Великородний А.О. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про закриття провадження у справі мотивуючи тим, що позов подано до суду від імені Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» та підписано уповноваженим представником, який діяв на підставі довіреності, яка видана керівництвом Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто», а припинення діяльності філії, яка не має статусу юридичної особи, не може слугувати підставою для закриття провадження у справі.

Заслухавши думку сторін по справі, наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав для закриття провадження у справі, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Згідно з положенням частини третьої статті 95 Цивільного кодексу України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого положення.

Таким чином, коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відособлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу.

При цьому слід мати на увазі, що стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відособлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності.

Згідно положень ч.2 ст.104 Цивільного кодексу України, юридична особа є такою, що припинилась, з дня внесення до єдиного державну реєстру запису про її припинення.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі. (п.7 ч.1 ст.205 Цивільного процесуального кодексу України)

Як роз'яснено у п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суд зупиняє або закриває провадження у справі чи залишає заяву без розгляду з підстав, передбачених відповідно статтями 201, 202, 205, 207 ЦПК, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» в особі Житомирської філії до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в межах даного спору позивачем у справі виступає юридична особа - Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-авто», доказів, які мали підтвердити факт припинення даної юридичної особи в матеріалах справи відсутні, в той же сам факт вилучення з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України відомостей про Житомирську філію Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» не може слугувати підставою для закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.205 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки філія за своєю правовою природою не є юридичною особою, а припинення її діяльності зумовлює припинення делегованих юридичною особою повноважень.

Враховуючи викладене та керуючись п.7 ч.1 ст.205, ст.ст. 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» в особі Житомирської філії до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я :