Провадження № 2/641/2813/2013 Справа № 641/8315/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2013 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря Бєлової Т.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Велта до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ СК Велта звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 7509,18 грн. та відшкодувати судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.09.2011 між ПАТ СК Велта та ОСОБА_1 укладено поліс договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5082072, відповідно до умов якого застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 як власника забезпеченого транспортного засобу автомобілю НОМЕР_1; період страхування з 10.09.2011 по 09.09.2012. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.05.2012 встановлено вину ОСОБА_1 у ДТП, що відбулась 07.03.2012, та внаслідок якого зазнав механічних пошкоджень автомобіль НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 На адресу ПАТ СК Велта 05.09.2012 від ВАТ НАСК Оранта надійшла заява про виплату страхового відшкодування в розмірі 18649,22 грн., оскільки остання, виконуючи свої обовязки за договором добровільного страхування транспортного засобу - Renault Fluence, д.н. НОМЕР_3, укладеного із ТОВ Данон, виплатило страхове відшкодування у розмірі 18649,22 грн. за пошкодження, спричинені внаслідок ДТП, що сталось 07.03.2012. На підставі складеного страхового акту та розрахунку розміру страхового відшкодування ПАТ СК Велта платіжним дорученням № 428 від 01.10.2012 виплатило ВАТ НАСК Оранта страхове відшкодування в розмірі 7509,18 грн. Позивач, ПАТ СК Велта, керуючись приписами ст.ст. 33,38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернувся до суду про відшкодування суми виплаченого страхового відшкодування.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ СК Вельта підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, додатково пояснивши, що відповідач ОСОБА_1 не повідомив страховика у встановленому порядку про дорожньо-транспортну пригоду.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог, з підстав, викладених у письмових запереченнях свого довірителя.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

Між ПАТ СК Велта та ОСОБА_1 10.09.2011 укладено поліс договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5082072, відповідно до умов якого ПАТ СК Велта застрахувало цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 як власника забезпеченого транспортного засобу автомобілю НОМЕР_1; період страхування з 10.09.2011 по 09.09.2012.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.05.2012 встановлено вину ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, що сталась 07.03.2012, та внаслідок якого зазнав механічних пошкоджень автомобіль НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

На адресу ПАТ СК Велта 05.09.2012 від ВАТ НАСК Оранта надійшла заява про виплату страхового відшкодування в розмірі 18649,22 грн., оскільки ВАТ НАСК Оранта, виконуючи свої обовязки за договором добровільного страхування транспортного засобу - Renault Fluence, д.н. НОМЕР_3, укладеного із ТОВ Данон, виплатило страхове відшкодування у розмірі 18649,22 грн. за пошкодження, спричинені внаслідок ДТП, що сталось 07.03.2012.

На підставі складеного страхового акту та розрахунку розміру страхового відшкодування ПАТ СК Велта платіжним дорученням № 428 від 01.10.2012 виплатило ВАТ НАСК Оранта страхове відшкодування в розмірі 7509,18 грн.

Відповідно до положень ст.. 33 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний в тому числі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Представник відповідача зазначав, що ОСОБА_1 зателефонував до страхової компанії, повідомив про ДТП, однак в телефонній розмові йому було повідомлено про не потрібність звернення із відповідними заявами, оскільки його транспортний засіб у ДТП не було пошкоджено. При цьому представник відповідача пояснював, що норми ст.. 33 ЗУ Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не відповідають принципу правової визначеності, який застосовується у практиці Суду Європейського Союзу, дотримання якого є необхідним для належного функціонування правової системи держави, та згідно з яким нормативно-правовий акт повинен бути внутрішньо узгодженим, мати логічно побудовану структуру і за обсягом регламентації відповідати визначеному у ньому предмету правового регулювання; передбачу4ваність та чіткість формулювання норм є однією з обовязкових умов для створення якісного та дієвого законодавства.

Суд не може погодитись позицією відповідача ОСОБА_1 та його представника, оскільки Закон України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів набрав чинності та діє на всій території держави України, жодне з його положень не визнано не конституційним.

Водночас положення ст.. 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ПАТ СК Велта заявлені обґрунтовано, а тому підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів.

Заперечення представника відповідач суд вважає необґрунтованими, оскільки статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечення відповідача ґрунтуються лише на припущеннях та самовільній трактовці нормативно-правових актів, а тому суд їх до уваги не приймає.

Відповідно до положень ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Велта задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Велта в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 7509,18 грн. та судові витрати в розмірі 229,40 грн., а всього 7738,58 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 10-ти денний строк з моменту проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_3