Справа № 145/201/13- ц
У Х В А Л А

"31" січня 2013 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

Суддя Ліщишина М. Ю. ,

розглянувши заяву ПАТ КБ ПриватБанк про забезпечення позову, -

встановив:

В провадженні Тиврівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

На забезпечення позову ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій вказує, що у зв'язку із зверненням ПАТ КБ ПРИВАТБАНК з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та приймаючи до уваги, що у порушення ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України та умов кредитного договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав.

Відповідач протягом тривалого часу не виконує взяті на себе зобов'язання. У банка відсутні підстави вважати, що відповідачем будуть припинені недобросовісні дії щодо виконання обов'язків перед кредитором.

Найчастіше за порушенням зобов'язань перед банком відбувається вчинення відповідачем всіх можливих заходів щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за рахунок належного відповідачу майна й коштів. Це виражається у передачі третім особам права власності на майно й кошти або його переховування від банку й державної виконавчої служби, а також проведенні інших операцій з майном та коштами щодо позбавлення банку можливості задовольнити свої вимоги за його рахунок. Крім того, відповідачі використовують такий спосіб ухилення від виконання зобов'язань, як виїзд за межі України. Такий спосіб унеможливлює реальне виконання рішення суду, оскільки Державна виконавча служба не має можливості ознайомлювати боржника з його правами та рухом виконавчого провадження. З огляду вважаємо, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності зі ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України і пункту 22 Постанови Кабінету Міністрів Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення від 31 березня 1995 р. № 231 громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта/проїзного документа у разі, коли:

діють договірні чи інші невиконані зобов'язання, - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, чи забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України;

щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі;

Громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої вищезазначеної статті.

Відповідно до пункту 24 Постанови № 231 у разі виявлення підстав, зазначених у пункті 22 цих Правил, раніше виданий паспорт/проїзний документ може бути тимчасово затримано або вилучено.

Згідно з 3 абзацом пункту 7 Наказу Міністерства внутрішніх справ України Про затвердження Порядку провадження за заявами про оформлення паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини від 21 грудня 2004 року № 1603 у разі, якщо один з паспортів / проїзних документів втрачений чи вилучений (зданий), відмітка про це вноситься на четверту чи п'яту сторінку того документа, що залишився в користуванні заявника.

Згідно пункту 25 Постанови № 231 у випадках, зазначених у пунктах 22 і 24 цих Правил, тимчасове затримання та вилучення паспортів/проїзних документів здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до п. 2 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України перелік видів забезпечення позову не є вичерпним та судом може бути застосовано кілька видів забезпечення позову.

Враховуючи викладене просить суд :

Накласти арешт на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_1 (23300, АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, в межах суми стягнення;

Направити до Дніпропетровської філії державного підприємства Інформаційний центр Міністерства Юстиції України (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Чернишевського, 32) заяви про реєстрацію обтяжень на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_1 (23300 Вінницька обл.., АДРЕСА_2 ІПН: НОМЕР_1).

Обмежити відповідача ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань;

Заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб назва органу видачу відповідачу паспорта/проїзного документа;

Адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/проїзних документів, обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобов'язань;

Суд, дослідивши матеріали справи відмовляє в задоволенні заяви, виходячи з наступного:

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань; ( із змінами, внесеними згідно із Законом N 2677-VI ( 2677-17 ) від 04.11.2010 ).

Стаття 6 цього закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт .

До заяви про забезпечення позову не додано даних про наявність документів, перелік яких зазначений в ст. 2 ЗУ Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України.

Крім цього не зазначено і не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 має намір виїхати за межі України.

Крім того, в частині заяви про накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно всупереч ст.151 ЦПК України не зазначено відомості, потрібні для забезпечення позову (інформація про місцезнаходження майна, яке конкретно майно підлягає забезпеченню, його вартість, рахунок, де знаходяться грошові кошти).

Забезпечення має бути співмірне із заявленими вимогами ( ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, ст. ст. 2, 6 ЗУ Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України ,-

ухвалив:

В задоволенні заяви ПАТ КБ ПриватБанк про забезпечення позову відмовити .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення .

Суддя: ОСОБА_2