АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
2013 рік Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про проділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2013року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом та вказував, що з 12.10.2001 року по 15.07.2010 року перебував з ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі і в період шлюбу сторони вони набули у власність квартиру АДРЕСА_2, яка була зареєстрована на ім.,я колишньої дружини. З підстав того, що набуте в шлюбі майно є спільним, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на 1/ч зазначеної квартири.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1ОСОБА_3в травні 2013 року звернулася до суду із зустрічною позовною заявою у якій в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_1 сплатити їй 6324,48 дол. США, витрачених із сімейного бюджету за кредитним зобов'язанням на придбання автомобіля Ніссан Навара М/Т 2008, державний номерний знак НОМЕР_1. Свої вимоги щодо поділу квартири обґрунтовує незначною часткою у праві власності ОСОБА_1 на квартиру, не включення останнім до спільної сумісної власності подружжя автомобіля та наявність заборгованості колишнього чоловіка в частині сплати аліментів на двох спільних дітей. Стягнення з ОСОБА_1 компенсації у розмірі 6324,48 грн., визначає як 1/2 від суми сплаченого кредиту за автомобіль в період перебування в шлюбі та ведення спільного господарства.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року в задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено, визнано за нею право власності в цілому на квартиру АДРЕСА_2. Стягнуто з ОСОБА_1 на її користь 6 324,48 дол. США, витрачених з сімейного бюджету за кредитними зобов,язаннями на придбання автомобіля Ніссан Навара державний реєстраційний знак НОМЕР_1 та визнано за ним право власності на зазначений автомобіль.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про визнання за ним права власності на 1/2 частину спірної квартири, зустрічний позов задовольнити в межах задоволення його вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, зокрема, що висновки суду про те, що при купівлі-продажу спірної квартири, ОСОБА_3 внесла за її оплату 32 000 дол. США особистих коштів, а його частка становить лише 7 778 дол. США є необґрунтованими та недоведеними. При цьому, суд послався лише на те, що суду не надано доказів того, що отримані за кредитом гроші погашались тільки в межах графіку та проігноровано, що з графіку не вбачається яка саме сума вносилась, оскільки договір виконано достроково. Порушення судом матеріального права, на думку апелянт, полягає в тому, що законом не передбачено такої підстави визнання права власності як незначна частка одного з подружжя та наявність на утриманні дітей. Безпідставним також є висновок суду про те, що з часу припинення подружніх стосунків, він не сплачував кредит, що також є підставою для збільшення частки майна колишньої дружини, оскільки ці обставини, в разі їх доведеності ведуть до інших наслідків та не охоплюються ч.3 ст. 70 СК України. На порушення вимог ст.10,11 ЦПК суд вийшов за межі заявлених ним вимог, оскільки він не просив визнати за ним право на автомобіль, а позовних вимогах ОСОБА_3 не визначала суму 6 324,48 дол. США як 1/2 ч. від суми сплаченого кредиту за автомобіль в період перебування шлюбі та ведення спільного господарства.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одномуз подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка ти збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син,дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення фізичного, духового розвитку та лікування.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 12.10.2001 року сторони уклали шлюб, (а.с.40). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.41).

Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01.06.2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11).

В період шлюбу, 25 лютого 2005 року ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування отримала в дар від ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_3 (а.с.45). Дар оцінено на 14 400,00 грн.

14 липня 2006 року ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу продала квартиру АДРЕСА_3 -Святошинського району Київської області (а.с.71). Продаж було оцінено у 14 360,00 грн.

Згідно звіту ПП «Бюро Маркуса» про оцінку ринкової вартості проведеного за заявою ОСОБА_3 від 25 травня 2013 року, трикімнатна квартира АДРЕСА_3 станом на 1 липня 2013 року складає 33 000 дол. США,або за курсом НБУ за 1 дол. США 5,05 грн. 166 695 грн. (а.с.73-88).

Згідно договору банківського вкладу № 45275, вбачається що 25 липня 2006 року ОСОБА_3 уклала з ЗАТ «ПроКредитБанк» на суму 33 000,00 дол. США. (а.с.46).

31серпня 2006 року ОСОБА_3 зняла вклад в сумі 32000,00 грн., що підтверджується випискою коштів по рахунку 50.840-2 і в цей же день 31 серпня 2006 року ОСОБА_3 уклала з АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» кредитний договір № 401/39/2006-ж та отримала кредит в сумі 65 000,00 дол. США, про що , свідчить заява на видачу готівки № 35 (а.с.51). Цього ж дня, 31 серпня 2006 року між ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, за яким остання придбала квартира АДРЕСА_2 за 89 000 дол. США (а.с.52) і цього ж дня, 31 серпня 2006 року, зазначена квартира передана ОСОБА_3 за ш договором № 04/1-412 в іпотеку АКБ соціального розвитку «УкрСоцбанк» (а.с.49-50).

Відмовляючи ОСОБА_1 та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про поділ квартири АДРЕСА_2 судом встановлено, що спірна квартира була придбана за частину особистих коштів ОСОБА_3 та на частину кредитних коштів і при визначенні часток кожного подружжя, суд взяв до уваги особистий вклад кожного з них до квітня 2010 року - часу з якого сторони перестали вести спільне господарство та проживати разом (а.с. 44). Тому за період з 31 серпня 2006 року (укладення кредитного договору) по 1 квітня 2010 року (припинення подружніх стосунків) ОСОБА_3 особисто було виплачено за договором кредиту 15 556 дол. США (362,00 дол. США - щомісячний платіж х 43 місяці). Суд, з урахуванням встановленого та звіту ПП «Бюро Маркуса» встановив, що реальна вартість проданої ОСОБА_3 її особистої квартири в АДРЕСА_3 становила 33 000 дол. США і доказів того, що вартість квартири є нижчою ОСОБА_1 та його представник доказів чи спростувань не надали,як не надали доказів джерел грошових коштів на її придбання. При цьому суд виходив з того, щоподілу підлягає лише те майно, дійсна вартість якого визначена. Клопотання, про проведення експертизи для визначення дійної вартості спірної ні ОСОБА_1 ні його представником не заявлялося.

За таких обставин суд вважав, що особистий вклад ОСОБА_3 в придбанні квартири є значно більшим за ОСОБА_3 і збільшуючи частку ОСОБА_3, виходив з інтересів дітей, які проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні, в той час як ОСОБА_1 батько дітей участі в їх вихованні та утриманні не приймає, рішення суду про сплату аліментів не виконує та має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей.

При вирішення позову щодо поділу автомобіля Ніссан Навара судом встановлено, що 12 червня 2008 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» договір № 1352 купівлі-продажу вищезазначеного транспортного засобу і для придбання якої 9 липня 2008 уклав з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого та заставу транспортного засобу (а.с.54, 195-207), відповідно до якого отримав від банку 37 108 дол. США доларів США . Отримані кошти були перераховані банком до ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», що підтверджується квитанцією (а.с.236).

Вартість автомобіля складала 40 480,00 дол. США, від банку ОСОБА_1 отримав 37 108 доларів США, різниця між цими сумами 3 372,00 дол. США є коштами, які сплачені ОСОБА_1 з сімейного бюджету (в тому числі 5000,00 грн. оплата по договору купівлі-продажу автомобіля).

Визнаючи право власності на автомобіль за ОСОБА_1 суд виходив з того,що автомобіль було придбано сторонами під час перебування у шлюбі іна погашення кредиту за автомобіль із сімейного бюджету було витрачено 12 648,96 дол. США тому саме ці грошові кошти як спільна сумісна власність подружжя підлягають поділу,а скільки автомобіль залишається у ОСОБА_1 і він продовжує погашати кредит, з нього підлягає до стягнення на користь ОСОБА_3 6 324,48 дол. США компенсація за автомобіль.

Такі висновки суду зроблено щодо всіх заявлених позивачем вимог та на підставі поданих сторонами доказів, яким дана правильна оцінка. У рішенні наведені мотиви, з яких суд надає перевагу одним доказам над іншими і його висновки в цій частині є обґрунтованими.

Судом повно та всебічного з'ясовані обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін та застосовані правові норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Твердження представника ОСОБА_1 про те,що є безпідставними висновки суду про те, що з часу припинення подружніх стосунків ОСОБА_1 не сплачував кредит, отриманий ОСОБА_3 на придбання квартири не ґрунтуються на матеріалах справи і суд першої інстанції при вирішенні цього питання вірно виходив з того, що доказів того, що в місяць сплачувалася більша сума по кредиту за квартиру ніж передбачено графіком за кредитним договором ОСОБА_1 та його представником не надано. Щодо висновків суду про те, що частка ОСОБА_3 в спірній квартирі складає лише 91/100 частин квартири та є незначною, ці висновки судом зроблено у відповідності до ст. ч.3 ст.70 СК України з урахуванням інтересів дітей матеріальним утриманням, яких відповідач не опікується та має заборгованість по аліментних платежах. В судовому засіданні представник ОСОБА_1, пояснивши, що ОСОБА_1 два роки не проживав з сім,яєю та перебував на заробітках,доказів на підтвердження цього та джерел доходів останнього не надав,як не надав доказів того, що зароблені ним кошти він передавав на придбання квартири.

З огляду на зазначене ці та інші доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді