Номер провадження 2/227/88/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2013 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Здоровиці О.В.

при секретарі Сисенко Ю.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства Добропільська служба єдиного замовника про визнання членом сімї наймача та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення, третя особа виконавчий комітет Добропільської міської ради Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КП ДСЕЗ з позовом про визнання її членом сімї ОСОБА_4 та про зобовязання укласти з нею договору найму за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з ОСОБА_4 перебувала у шлюбі. В 2000 році вони з чоловіком отримали однокімнатну квартиру за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20 де і були, разом з дітьми, прописані. В звязку з тим, що чоловік зловживав спиртними напоями і постійно підвищувалась вартість комунальних послуг, вона вимушена була в 2003 році разом з доньками виписатися з квартири і прописатися у своєї рідної тітки в с.Новосергіївка Красноармійського району, але фактично вона мешкала разом з чоловіком однією сімєю за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20. 02.11.2012 року чоловік ОСОБА_4 помер. Після смерті чоловіка вона звернулась до відповідача з заявою прописатися в вищевказаній квартирі і укласти договір найму з нею в звязку зі смертю чоловіка, але отримала відмову. Просить визнати її членом сімї ОСОБА_4 і зобовязати відповідача укласти з нею договір житлового найму за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві і суду пояснила, що вона з ОСОБА_4, який помер 02.11.2012 року перебувала у шлюбі. В 2000 році вони отримали квартиру за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20, де мешкали разом з дітьми. Так як підвищувалась вартість комунальних послуг і чоловік зловживав спиртними напоями, вона в 2003 році, маючи на меті менше платити за комунальні послуги, виписалась разом з доньками з квартири і прописалася у своєї тітки в с.Новосергіївка Красноармійського району, де періодично мешкала після сварки з чоловіком, які були викликані його пянством. Постійним місцем її мешкання була квартира за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20. Після смерті чоловіка, так як вона є членом сімї останнього з яким постійно мешкала, вона звернулась до відповідача укласти з нею договір житлового найму, але їй було відмовлено у звязку з відсутністю у неї ордеру на вказану квартиру. Квартира за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20 є її єдиним житлом, іншого місця проживання вона не має, а відтак, відмова відповідача укласти з нею договір найму порушує її право на житло.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що КП ДСЕЗ забезпечує схоронність житлового фонду і належне його використання, а також контролює додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території житлового фонду власником якого є Добропільська міська ОСОБА_2. Між радою і КП ДСЕЗ укладено договір на передачу функцій з управління та обслуговування вказаного житлового фонду. КП ДСЕЗ не має права розпоряджатися вказаним житловим фондом. Укладення договорів найму здійснюється на підставі ордеру або інших правовстановлюючих документів. Позивачка до КП ДСЕЗ з приводу укладення договору найму за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20 не зверталась. З цього приводу зверталась ОСОБА_5, якій було відмовлено у звязку з ненаданням документів на підставі яких можливо укласти договір найму. Також зазначила, що враховуючи те, що позивачка в 2003 році добровільно виписалася з квартири у звязку зі зміною місця роботи її, на підставі ст.107 ЖК України, слід вважати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що позивач дійсно мешкала за вказаною адресою вважає не надано. Пояснення позивачки з приводу того, що вона сплачувала комунальні послуги за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20 вважає такими, що нічим не підтверджені. Крім цього з виписки стану заборгованості за комунальні послуги за вказаною адресою вбачається, що по вказаній квартирі мається заборгованість за послуги, які фактично не оплачувались протягом 2005 2012 років. Просила відмовити в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він є сусідом позивачки, їх квартири розташовані на одній площадці. Підтвердив, що в квартирі за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20 мешкав ОСОБА_4, який в 2012 році помер. Позивачка ОСОБА_1 є дружиною останнього. Остання, разом з ОСОБА_4 в квартирі мешкала періодично, так як з ним неможливо було жити. ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями, ображав ОСОБА_1. Тому вона виїзжала жити у село, але куди саме його не відомо. Також пояснив, що ОСОБА_1 в квартирі за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20, перед смертю ОСОБА_4, мешкала приблизно неділю на місяць.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.5) вбачається, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 1985 року.

На підставі рішення виконавчого комітету Добропільської міської ОСОБА_2 № 346/1 від 26.07.2000 року ОСОБА_4 видано ордер № 56 від 03.08.2000 року на право зайняття (в порядку обміну) ним та дружиною ОСОБА_1 і доньками ОСОБА_5 та ОСОБА_5 однокімнатної квартири за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20 (а.с.8).

Копією свідоцтва про смерть серія І-НО № 661557 від 12.11.2012 року (а.с.9) підтверджується, що ОСОБА_4 02 листопада 2012 року помер.

З копії паспорта позивача (а.с.4) вбачається, що остання з 29.09.2000 року була прописана за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20 і 16.05.2003 року знята з реєстраційного обліку за даною адресою. Дана обставина також підтверджується копією особистого рахунку № НОМЕР_1 ДСЄЗ (а.с.30).

З 24.06.2003 року місце реєстрації(проживання) позивача значиться за адресою с.Новосергіївка Красноармійського району Удачненська сільська рада (а.с.4, 49).

З пояснень позивача встановлено, що вона в 2003 році виписалася з квартири за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20 у звязку з тим, що її чоловік зловживав спиртні напої, а також з метою менше платити за комунальні послуги, і прописалася у своєї тітки ОСОБА_7 в с.Новосергіївка Красноармійського району, де періодично мешкала після сварки з чоловіком. Крім того з пояснень позивача, які підтверджуються копією трудової книжки останньої (а.с.35-38) встановлено, що ОСОБА_1 змінила місце роботи і з травня 2003 року по грудень 2006 року працювала в Новосергіївському ФАП Красноармійської центральної районної лікарні Донецької області.

Відповідно до ст.107 ЖК України, наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

П. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" зазначає, що відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

Враховуючи наведене, те, що позивачка змінила місце своєї роботи і місце свого мешкання (поселилася у рідної тітка, яка як власник будинку прописала ОСОБА_1 в своєму будинку в с.Новосергіївка Красноармійського району, тобто надала останній право на користування цим житлом), керуючись ст.107 ЖК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 з моменту вибуття (з 2003 року) втратила право користування житловим приміщенням за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20.

Суд критично відноситься до доводів позивача, з приводу того, що вона протягом 2003 2006 року мешкала разом з чоловіком за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20, бо надані позивачем докази (документи, які свідчать про виписку позивачки з квартири, звільнення її з роботи в м.Добропілля, влаштування на роботу в Новосергіївському ФАП Красноармійської ЦРЛ за новим місцем мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_1 спростовують її пояснення.

Наданий позивачем акт ТОВ ДЕП № 2 від 18.03.2013 р (а.с.34), на думку суду не може бути взятий до уваги, як доказ, який свідчить про те, що позивачка з 2003 року мешкала за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20, так як у вказаному акті вказано, що ОСОБА_1 за сімейними обставинами виписалася з квартири, але з інших доказів і пояснень позивача вбачається, що позивачка виписалася з квартири у звязку з переїздом в інше місце мешкання, де вона і працевлаштувалася і працювала з 2003 по 2007 рік.

Крім цього у згаданому акті зазначено, що з 2010 року …. ОСОБА_8 в квартиру иногда наведывалась…, що свідчить про те, що ОСОБА_1 в квартирі за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20 фактично постійно не мешкала. Цей факт в судовому засіданні підтвердив і свідок ОСОБА_6.

Також суд критично ставиться до пояснень позивача з приводу того, що вона протягом 2003 2012 років сплачувала комунальні послуги надані за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20 виходячи з наступного.

З наданої відповідачем інформації щодо заборгованості за послуги з утримання прибудинкової території та вивозу ТПВ вбачається, що станом на 01.02.2013 року за надані послуги існує борг. Також з даної інформації вбачається, що надані послуги фактично протягом 2005 2012 року не оплачувалися (а.с.42-48).

Позивачкою в якості доказів того, що вона сплачувала комунальні послуги за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20 надані квитанції про погашення боргу за воду в розмірі 200 гривень, про сплату послуг за електроенергію в розмірі 112,91 грн.(а.с.52), послуг централізованого опалення в розмірі 200 грн та вивезення ТПВ в розмірі 200,00 грн. (а.с.53).

Але з наданих позивачем квитанцій вбачається, що оплату послуг позивачка здійснювала лише в листопаді місяці (після смерті чоловіка) та грудні місяці 2012 року.

Згідно ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і

громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачка до відповідача з вимогою укласти договір найму жилого приміщення не зверталась. З цим питанням до відповідача зверталась донька позивача ОСОБА_5, якій було відмовлено, так як остання не надала належних документів, які є підставою для вселення в жиле приміщення.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Згідно із ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2000 року була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, але 16.05.2003 року була знята з реєстрації за власним бажанням.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Але судовому засіданні позивачка не довела суду з яких поважних причин, при згоді наймача квартири чоловіка ОСОБА_4 на її вселення в квартиру, вона не змогла прописатися у вказаній квартирі з 2007 року.

Крім цього суд зазначає, що в судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи у суді, позивачка зберігає за собою право користування будинком за адресою с.Новосергіївка Красноармійського району Удачненська сільська рада (а.с.4, 49).

Також суд зазначає, що згідно ст.24 ЖК України, житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території.

З встановленого в судовому засіданні вбачається, що позивач заявляючи вимоги про визнання членом сімї наймача (яка за нормами закону і так є членом сімї ОСОБА_4 як дружина останнього) та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення фактично ж ставить питання про визнання права користування житловим приміщенням за адресою м.Добропілля вул..Ремінного 9/20. В даному випадку право розпоряджатися вказаним житловим фондом має Добропільська міська рада, яка є його власником.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 61, 64, 65, 107 ЖК України, ст.ст. 212-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства Добропільська служба єдиного замовника про визнання членом сімї наймача та зобовязання укласти договір найму житлового приміщення, третя особа виконавчий комітет Добропільської міської ради Донецької області відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошенні 04.04.2013 року. З повним текстом рішення сторони можуть бути ознайомлені 10.04.2013 року.

Надруковано власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.В.Здоровиця

04.04.2013