Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Вікторов О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.05.2012 року близько 19 год. в приміщені гуртожитку по вул. Гайова 4 відповідачі по справі заподіяли їй тілесні пошкодження, образили, вирвали золоті сережки та внаслідок таких неправомірних дій зі сторони відповідачів, позивач зазнала матеріальної шкоди, яку вона оцінює в 3000 грн., а також, позивачу була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 5000 грн., а тому позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів зазначені суми матеріальної і моральної шкоди, що в цілому становить 8000 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов в повному обсязі.

Відповідачі позов не визнали.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000567 по факту отримання т/у ОСОБА_1, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач 16.05.2012 року разом зі своїми друзями прийшла до гуртожитку по вул. Гайова 4 де проживає її син, гостюючи у сина, вирішила зясувати існуючу конфліктну ситуацію з приводу розміщення пральної машинки в спільному приміщенні гуртожитку, спеціально відведеному для прання. З даним питанням позивач звернулася в кімнату де мешкає ОСОБА_2 і ОСОБА_3, між сторонами виникла сварка, яка переросла в бійку. В цій конфліктній ситуації були задіяні вісім осіб та декілька осіб, які прийшли на шум з третього поверху гуртожитку, щоб розборонити, заспокоювали та викликали працівників міліції, швидку допомогу відповідачу ОСОБА_2

Зазначені обставини були встановлені судом, не заперечуються сторонами та підтверджуються показами свідків, матеріалами кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що 16.05.2012 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського МВМ № 2 із заявою, де просила притягнути до відповідальності, як зясувалося пізніше, ОСОБА_2 і ОСОБА_3О, які вчинили сварку і бійку, нанесли позивачу тілесні пошкодження, позивач зазначила, що має намір проходити СМО. Також, 16.05.2012 р. ОСОБА_2 звернулася до Білоцерківського МВМ № 2 із заявою, де просила притягнути до відповідальності невідомих їй осіб, які вчинили з нею сварку, бійку, в ході якої отримала тілесні пошкодження та мала намір проходити СМО. За наслідками розгляду вказаних заяв, були встановлені зазначені вище обставини, існувала лише, розбіжність в показах скаржників з приводу того, хто був ініціатором сварки та бійки. В порушені кримінальної справи відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було відмовлено за відсутністю в їх діях складу злочину передбаченого ст.. 296 КК України. Наведене підтверджується оглянутими заявами ОСОБА_2, ОСОБА_1 та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.05.2012 р., що мали місце в відмовному матеріалі № 3959 та в подальшому були обєднані в одне кримінальне провадження з іншими заявами ОСОБА_1

В судовому засіданні встановлено, що 22.05.2012 р. було складено акт судово-медичного обстеження №139 гр. ОСОБА_1, зі слів якої і з направлення травматологічного пункту відомо, що травма сталася 16.05.2012р. Даний акт містить перелік пошкоджень, що були виявлені у ОСОБА_1 (синець в лобній ділянці зліва, синець на обох повіках лівого ока з переходом на перенісся, два синці на руках) та висновок про те, що описані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а/с7,8).

Зазначене вище кримінальне провадження містить два протоколи медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння і з даних протоколів вбачається, що гр.ОСОБА_1 та її син ОСОБА_4 16.05.2012 року були в стані алкогольного спяніння. На факт алкогольного спяніння позивача, також, вказують відповідачі, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6Ю та ОСОБА_7 і сама позивач та її син при огляді їх 16.05.2012 р. вказували, що вживали пиво.

В судовому засіданні встановлено, що позивач неодноразово оскаржувала постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, призначалися додаткові перевірки та 15.03.2013 року начальником СВ-2 МВМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області було складено висновок про те, що рішення слідчого СВ-2 МВМ по закриттю кримінального провадження № 0000567 від 21.01.2013 р. за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_1 обґрунтований у звязку з відсутністю складу злочину передбаченого ст.125 КК України.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що 16.05.2012 р., вона з двома своїми знайомими прийшла провідати свого сина, хотіла їм показати кімнату, яку придбала сину (ОСОБА_8А.) Позивач була в тверезому стані, вирішила прояснити ситуацію щодо визначення місця для пральної машинки, так як гр.. ОСОБА_2 та інші особи чинили сину перешкоди при визначенні місця у загальній пральній кімнаті. ОСОБА_2 на запитання позивача почала нецензурно виражатися, вчинила сварку, а потім вчепилася в коси. Позивач нічого не памятає, так як ОСОБА_2 зі своїм чоловіком ОСОБА_3 повалили її на підлогу, били руками, ногами, а потім приїхали працівники міліції та забрали позивача з сином у відділок. Під час вказаної бійки у позивача зникла одна сережка, а також, позивач понесла матеріальні витрати на обстеження, лікування, хвилювалася, була принижена діями відповідачів та їх спільників.

Відповідач ОСОБА_2 суду пояснила, що 16.05.2012 р. до неї в кімнату постукала незнайома жінка, яка з порогу почала сваритися із-за місця для пральної машинки, висловлювала претензії та погрози, була в нетверезому стані, брутально виражалася та почала бійку. На шум вийшов ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які намагалися її заспокоїти, позивач повалила ОСОБА_2 на підлогу та тримала за коси, позбігалися люди, приїхали працівники міліції та лікарі швидкої допомоги, яких викликала сусідка. ОСОБА_2 пояснила, що не била ОСОБА_1 і не могла заподіяти тілесних пошкоджень позивачу, оскільки в два рази менша за неї, і, взагалі, на той час ОСОБА_2 була на четвертому місяці вагітності, після вказаного конфлікту її здоровя погіршилося, але від лікування та СМО вимушена була відмовитися, оскільки в неї є ще одна маленька дитина, яку немає з ким залишити. Відповідач суду пояснила, що ніяких сережок, чи інших прикрас у позивача не відбирала, не зривала і про загублену сережку дізналася від працівників міліції, десь, через місяць після конфлікту.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, суду показали, що дійсно позивач пішла до відповідача ОСОБА_2 зясувати деякі спірні питання, але ОСОБА_1 нікого не била, а навпаки побили її та забрали до міліції. Свідки не бачили, щоб у позивача відбирали сережку. Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_5, суду показали, що всю конфліктну ситуацію спричинила сама позивач, яка в гуртожитку, перебуваючи в нетверезому стані вчинила сварку та бійку з вагітною дівчиною. Зокрема, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_5 приймали участь у бійці, розтягували відповідачів з позивачем і ОСОБА_8, заспокоювали позивача, яка була агресивно налаштована, викликала собі на допомогу ще якихось двох незнайомих чоловіків, але сусідка викликала міліцію, і позивача з її сином повезли до відділку, а ОСОБА_2 забрала швидка допомога.

В судовому засіданні встановлено, що 16.05.2013 р. ОСОБА_2 була доставлена швидкою допомогою о 20:00 год. з діагнозом загроза переривання вагітності, термін на 12-13 тижні, від госпіталізації відмовилася (а/с36).

Даючи оцінку наданим поясненням сторін та показам свідків в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки, як було встановлено, - 16.05.2012 року саме позивач ініціювала конфлікт, прийшла в нетверезому стані до відповідачів вирішувати спірне питання. З пояснень позивача вбачається, що, як із її боку, так і з боку відповідача ОСОБА_2 були помічники, які чи то розбороняли-заспокоювали конфліктуючих, чи то допомагали зясувати правоту в конфлікті. Суд приймає до уваги покази свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_13, які не були причетними до конфлікту, не є друзями, чи родичами сторін, а ввечері 16.05.2012р. прийшли на шум з іншого поверху гуртожитку, викликали міліцію та швидку допомогу і, які суду показали, що позивач була в нетверезому стані, агресивна, а відповідача ОСОБА_2 знають, як спокійну сусідку, має маленьку дитину та була на той час вагітною іншою дитиною. Свідки під час конфлікту вказували позивачу про вагітність ОСОБА_2, просили розійтися.

Також, суд критично відноситься до пояснень позивача з приводу нанесеної їй матеріальної шкоди, яку вона оцінила в 3000 грн., так як відсутній будь-який розрахунок цієї суми, так і залишається невідомим де і при яких обставинах позивач втратила золоту сережку, чи була в неї ця прикраса до бійки, є недоведеним факт навмисного заволодіння ким-небудь її майном, окрім своїх пояснень, - позивач не надала жодного доказу в підтвердження заподіяння їй матеріальної шкоди. Дійсно, мав місце конфлікт, який розпочала позивач, звернувшись за поясненнями до відповідача, але є необґрунтованим твердження, що, лише, позивач є потерпілою в зазначеному конфлікті. Пояснення позивача з приводу того, що вона є потерпілою в зазначених обставинах заперечуються поясненнями відповідачів. Та обставина, що позивач звернулася з заявою до міліції про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, пройшла СМО та позитивно характеризується за місцем роботи не може бути безперечним і належним доказом її вимог по даній справі. Отже, вимоги позивача неаргументовані та такі, що не ґрунтуються на фактичних обставинах, позивач не надала жодного належного доказу своїх вимог.

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст.1166 ЦК України, шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Також, в підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок дій відповідачів отримала нервовий стрес та зазнала моральних страждань з приводу протиправної поведінки відповідачів щодо неї, але суд, вважає, що позивачем не надано суду достатніх доказів в підтвердження того, яких саме моральних страждань вона зазнала, якими ж неправомірними діями саме відповідачів їй заподіяно моральну шкоду, не доведено в суді, з чого ж вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди, а тому суд вважає необґрунтованими вимоги позивача і щодо стягнення з відповідачів 5000 грн. в рахунок моральної шкоди.

Отже, суд вважає, що даний позов не підлягає до задоволення за недоведеністю позовних вимог.

З врахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 22,23,1166,1167 ЦК України, ст.ст. 10,59,60,88,212-215,296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_14