АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3722/2013р Головуючий в І інстанції Третьякова І.В.
Категорія: 46 Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2013 року грудня місяця 03 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

При секретарі Романовій Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого за дорученням в інтересах ОСОБА_3 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ВАТ «Банк Фінанси та кредит» про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_6, діюча на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ВАТ «Банк Фінанси та кредит» про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 16.06.2005 року по 09.07.2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 20.06.2008 року в період шлюбу між відповідачем та ВАТ «Банк Фінанси та кредит» укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 48000 доларів США з відсотковою ставкою за користування коштами у розмірі 17% річних. Отримані за кредитними договорами кошти використані на потреби родини та в інтересах сім'ї. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20.06.2008 року між нею та банком укладено договори поруки та іпотеки.

Оскільки після припинення шлюбних відносин між нею та відповідачем виник спір щодо порядку погашення кредитної заборгованості, позивачка просила суд з підстав, визначених ст.ст.60,63,69,70 СК України визнати за нею та відповідачем по ? частині всіх боргових зобов'язань, що витікають з вказаного кредитного договору.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про поділ майна подружжя відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки ч.4 ст. 65 СК України передбачено врахування зобов'язань при поділі майна подружжя, а не їх поділ.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтуються на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з положеннями ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що з 16.06.2005 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 09.07.2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4).

В період шлюбу 20.06.2008 року між відповідачем та ВАТ «Банк Фінанси та кредит» укладено кредитний договір №04-51-kis-2008, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 48000 доларів США за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 17% на річних на суму залишку заборгованості та кінцевим строком повернення коштів до 19.06.2023 року (а.с.5-7).

20.06.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між ВАТ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до якого позивачка виступила поручителем відповідача за зобов'язаннями, що випливають із кредитного договору у повному обсязі цих зобов'язань (а.с.8,9), та 20.06.2008 року між ВАТ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_3 - іпотечний договір (а.с. 10,11).

Зважаючи на те, що поділу підлягає лише майно, що належить подружжю на праві спільної сумісної власної та є в наявності у них чи у третіх осіб на час розгляду справи та з огляду на те, що зобов'язання подружжя враховуються при поділі майна подружжя, а не підлягають самостійному поділу, приймаючи до уваги принцип свободи договору для контрагентів та право Банку відповідно до умов укладених договорів кредиту, поруки та іпотеки в разі виникнення заборгованості за кредитним договором звернення із позовом до кредитора та поручителя про солідарне стягнення заборгованості, а також звернення стягнення на предмет іпотеки, і, враховуючи, що обсяг цих прав Банку регулюється як нормами матеріального права, так і умовами укладених договорів і не може бути зменшеним, як того бажає позивачка, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Такий висновок суду узгоджується з роз'ясненнями, викладеними в п.24 постанови Пленуму Верхового Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно яких до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК України).

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, як не обґрунтовані законом, доказами та такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого за дорученням в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді