Дата документу 19.02.2013
Справа № 1511/4012/2012
Провадження №2/1511/1523/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2013 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Семенова О.А.,

при секретарі Кравченко М.А.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Іллічівська Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, стверджуючи, що в період шлюбу з відповідачем було придбано автомобіль TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_1, який вона вважає спільною сумісною власністю подружжя та, за уточненим позовом, просить це майно поділити шляхом виділення цього автомобілю ОСОБА_3, стягнення з відповідача на її користь в якості компенсації вартість 2/3 частин цього автомобілю та стягнути судові витрати. Відходження від ідеальних часток обґрунтовує недостатністю аліментів для забезпечення належного фізичного розвитку дитини.

Позивачка та її представник в судовому засідання вимоги підтримали. Пояснили, що відповідач приховує свої доходи, працює на судах закордонного плавання.

Відповідач в судовому засіданні погодився, що вказаний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, не заперечує проти його поділу, але з визнанням по ? частині за кожним з подружжя. Повідомив, що має мінливий заробіток, у минулому році неодноразово виїжджав на заробітки до Російської Федерації загальним строком близько восьмі місяців, отримуючи по 400€. Заперечував проти тверджень позивачки, що він у минулому році продовжував працювати на судах закордонного плавання. Заборгованості за аліментами не має, надає додаткову матеріальну допомогу дитині.

Представник відповідача, ОСОБА_4, заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на положення Сімейного кодексу України та правову позицію Верховного суду України, що присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе тільки за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду та обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації. Враховуючи, що кошти на депозитний рахунок не вносилися, можливо тільки визначити ідеальні частки сторін у вказаному майні.

Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 21 червня 1986 року, але на теперішній час проживають окремо (а.с.9).

Від шлюбу мають сина: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю (а.с.26).

В період шлюбу придбано автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов (рама) 4T1BE46КX8U253742, який зареєстрований за відповідачем (а.с.85).

За висновком судової автотоварознавчої експертизи від 05 грудня 2012 року №8369 вартість спірного автомобілю складає 154424,00грн.(а.с.56-59).

Витрати на проведення судової експертизи понесені позивачкою в розмірі 294,60грн. (а.с.18,60).

З відповідача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_6 на підставі виконавчого листа від 30 березня 2012 року №1511/705/2012 щомісячно в розмірі ? частки від середньомісячної заробітної плати в Овідіопольському районі Одеської області та 500,00грн. в якості додаткових витрат, а фактично по 1082,00грн. (582,00грн.+500,00грн.) станом на грудень 2012 року. За довідкою відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області у ОСОБА_5 відсутня заборгованість по сплаті аліментів (а.с.86).

Позивачка мала в минулому році середньомісячний дохід в розмірі 754,29грн. (а.с.108).

Дитина тривалий час займається дзюдо, має чисельні нагороди, з метою подальшого фізичного розвитку перейшов до Спортивного клубу дзюдо Тайгер у м.Одесі з щомісячною оплатою по 695,00грн. (а.с.92-97, 113-129).

Згідно чч.1,3 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними; за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Суд приймає до уваги, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, але враховує, що розрахунок проводився не за фактично отриманими доходами, а з використанням середньомісячної заробітної плати по району. Крім того, відповідач не довів своїх тверджень, що кошти отримує не від праці на судах закордонного плавання, а за рахунок роботи на території Російської Федерації.

Надані позивачкою докази свідчать про її зусилля щодо надання дитині належного фізичного, духовного розвитку, а ОСОБА_6 проявляє здібності які прогресують та потребують подальшого розвитку.

Відповідно до ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2013 рік з 01 січня 2013 року прожитковий мінімум на одну особу - дітей віком від 6 до 18 років складає 1210 гривень з розрахунку на місяць.

Суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які сплачуються відповідачем безумовно недостатній для забезпечення розвитку дитини та при відсутності відповідної матеріальної підтримки такий розвиток буде неможливий, у звязку з чим, суд вважає, що є наявні підстави для збільшення частки позивачки при розділі спільного сумісного майна подружжя до 2/3.

Відповідно до чч.1,2 ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі та неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними; присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Судом враховується положення п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, згідно якого вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення чч.4,5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду; за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Виходячи із змісту вказаного керівного розяснення суд приходить до висновку, що воно стосується випадків коли сторони не досягли згоди щодо порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, та суд, вирішуючи спір за суттю, має можливість стягнути компенсацію на користь будь-кого з подружжя за рахунок внеску другого подружжя, незалежно від їх процесуального положення по справі. Крім того, положення вказаних норм Сімейного кодексу України, Цивільного кодексу України та правова позиція Верховного Суду України спрямовані на захист перш за все законних інтересів тої сторони яка позбавляється власності шляхом отримання гарантованих коштів акумульованих на депозитному рахунку суду.

Навпаки, по цієї справі сторони досягли згоди поділити спірне майно, позивачка надала згоду на отримання компенсації, яку відповідач погодився сплатити, як таку, замість частини у спільній сумісній власності яку він має отримати. Відсутність згоди сторін відносно розміру компенсації не може вважатися підставою для вимог щодо внесення коштів на депозитний рахунок суду.

Таким чином, аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль підлягає залишенню на праві власності за відповідачем зі стягненням з нього на користь позивачки компенсації в розмірі 102949,33грн. (154424,00грн. х 2/3).

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України: судові збори 1244,09грн. (102949,33грн.х1%+107,30грн.+107,30грн.), витрати на проведення судової експертизи - 294,60грн., а всього на суму - 1538,69грн. (а.с.6,15,87).

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про поділ майна, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов (рама) 4T1BE46КX8U253742.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в якості компенсації за частину автомобілю TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов 4T1BE46КX8U253742, як спільного майна подружжя, 102949,33грн..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1538,69грн.

Апеляційна скарга може бути подана в апеляційному порядку через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя