АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/869/13-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/2830/К/13 Бондарєва О.І.
Категорія № 46 ( І ) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді : Бондар Я.М.,

суддів : Братіщевої Л.А., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Батурінській В.Б.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє за довіреністю в інтересах відповідача ОСОБА_2, на рішення Центрально - Міського районного суду м.Кривого Рогу від 25 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_9 про визнання правочину недійсним та розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,-

В СТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_9 про визнання правочину недійсним та розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у листопаді 2011 року за кошти сімейного бюджету, подружжям був придбаний автомобіль марки «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ринкова вартість якого, згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №126/13 від 06.06.2013 року, становить 139 104,89 грн.

Рішенням Дзержинського райсуду міста Кривого Рогу від 25.10.2012 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідач ОСОБА_2 05 вересня 2012 року без згоди позивача, зняв спірний транспортний засіб з обліку та здійснив його відчуження на користь ОСОБА_4

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не бажає розподілити спільне майно у добровільному порядку, після уточнення позовних вимог у липні 2013 року позивач ОСОБА_4 просить суд: визнати недійсною з моменту вчинення угоду з продажу автомобіля, визнати транспортний засіб спільною сумісною власністю подружжя; розподілити спірне майно, визнавши за позивачем право власності на ? частину автомобіля; після розподілу майна право користування автомобілем залишити за обома власниками чотири дні на тиждень з понеділка по четвер автомобіль перебуває у відповідача - ОСОБА_2, п'ятниця,субота, неділя - у позивача. Просила суд стягнути солідарно з відповідачів судові витрати.

Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково.

Визнано недійсною, з моменту вчинення, угоду з продажу автомобіля марки «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, світло-сірого кольору, двигун НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, укладену через ТзОВ «Д.І.О. Трейд Інтерціональ», між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, на підставі довідки-рахунку ДПІ 459697 від 06.09.2012 року.

Визнано транспортний засіб, марки «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Визнано частки у спільній сумісній власності рівними по 1/2 частині, кожному.

Розподілено між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 майно шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошової суми, у розмірі 69 552,45 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на сплату судового збору, у розмірі - 695,52 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 у солідарному порядку, на користь ОСОБА_4 витрати на сплату судового збору за вимогою нематеріального характеру, у розмірі 44,48 грн. та на користь держави недоплачену суму судового збору 70,22 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог.

Вважає, що суд не взяв до уваги що спірний автомобіль було відчужено подружжям під час спільного проживання, до припинення шлюбних відносин. Шлюбні відносини було припинено 06 вересня 2013 року, коли відповідач ОСОБА_2 пішов із сім'ї. Тобто на час припинення шлюбних відносин спільного майна в подружжя не було.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про одруження з 15 листопада 2003 року позивач ОСОБА_4 перебувала із відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі ( а.с.10).

Під час проживання у шлюбі, за кошти сімейного бюджету, у листопаді 2011 року, подружжям Пирсіних, був придбаний автомобіль марки «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, світло-сірого кольору, двигун НОМЕР_2, кузов НОМЕР_3, який було зареєстровано на ОСОБА_2

Відповідно висновку судового експерта Рейнюка О.В. від 06 червня 2013 року ринкова вартість спірного транспортного засобу «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 139 104,89 грн. ( а.с.67)

Рішенням Дзержинського райсуду міста Кривого Рогу від 25.10.2012 року шлюб між подружжям Пирсіних було розірвано ( а.с.16).

Як убачається з договору комісії № 1828/12 від 04 вересня 2012 року ОСОБА_4 передав комісіонеру ТОВ «ДІО - Трейдер Інтенрнаціонал» спірний транспортний засіб «Nissan Qashqai», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, для подальшого продажу за обумовлену плату. ( а.с.108-109).

Згідно довідки Криворізького ВРЕР від 05 вересня 2012 року ОСОБА_2 зняв транспортний засіб «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 зняв з обліку для реалізації в комісійний магазин. ( а.с.110)

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст.ст. 60,61,65,69,70 СК України та виходив з доведеності продажу спірного автомобіля відповідачем без згоди дружини ОСОБА_4 та відсутності доказів, що кошти отримані від продажу автомобіля витрачені в інтересах сім'ї.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частинами 1, 2 статті 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

З матеріалів справи також вбачається, що спірний автомобіль відчужений за довідкою-рахунком № 459697 ( а.с.107).

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (частина 1 статті 65 СК України).

Як роз'яснено у п.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача, щодо продажу спірного автомобіля 05 вересня 2012 року під час спільного проживання подружжя, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Письмова згода позивача на відчуження спільної власності подружжя відсутня. Ні відповідачем ОСОБА_2 ні його представником не надано суду належних та допустимих доказів використання отриманих від продажу автомобіля коштів в інтересах сім'ї.

Висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_2 при відчужені 05 вересня 2012 року спірного автомобіля діяв без згоди позивача та не в інтересах сім'ї , є обґрунтованим та підтверджений письмовими матеріалами справи.

Фактичне припинення шлюбних відносин з вересня 2012 року, встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2012 року, тому відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, не давало відповідачеві права здійснювати відчуження спірного майна на свій розсуд та не в інтересах сім'ї чи не на її потреби.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошової компенсації ? частини вартості спірного автомобіля для захисту порушеного права позивача, оскільки автомобіль вибув з володіння відповідачів та перейшов у володіння третьої особи, даний факт визнано сторонами, тому не підлягає доказуванню, а позивач ОСОБА_4 не заперечувала проти виплати їй грошової компенсації.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги не доведені, не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313 -315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє за довіреністю в інтересах відповідача ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: