Справа № 442/3206/13-ц
Провадження № 6/442/112/2013
УХВАЛА

Іменем України

07 травня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Грицай М.М.

при секретарі Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Дрогобич справу за поданням державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_1, погодженим з начальником ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_1 звернувся з поданням про обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України. Посилається на те, що у відділі ДВС Дрогобицького МРУЮ на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-а-1644/09/1370, виданий 26.10.2009 року Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з СПД-ФО ОСОБА_3 на користь державного бюджету 24816,11 грн. заборгованості. 21.05.2012 року державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання та скеровано до відома сторін. Станом на 11.04.2013 року боржником ОСОБА_3 добровільно рішення суду не виконується. У своєму поданні просить постановити рішення про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон.

Представник ВДВС Дрогобицького МРУЮ в судове засідання не зявився.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до переконання, що подання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 377 1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно зі ст.33 Конституції України громадянам України гарантовано свободу пересування та право вільно залишати територію України, відповідно до ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», не передбачено тимчасове обмеження права громадян на виїзд з України до виконання рішення суду.

Згідно із п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України, громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Відповідно до статті 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( ратифікований Законом України 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 32684278 виконавче провадження за виконавчим листом № 2-а-1644/09/1370, виданим 26.10.2009 року Львівським окружним адміністративним судом, відкрито 21 травня 2012 року.

Подання про тимчасове обмеження права виїзду за кордон боржника ОСОБА_3 погоджено з начальником ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_2 11.04.2013 року та надійшло до суду 30.04.2013 року.

В поданні та матеріалах доданих до нього відсутні будь-які дані чи докази про те, що державним виконавцем протягом часу з дня відкриття даного провадження, вчинялися певні виконавчі дії, передбачені законом, спрямовані на своєчасне та неупереджене примусове виконання рішення боржником ОСОБА_3

Посилання державного виконавця про можливість виїзду божника за кордон та його ухилення таким чином від виконання своїх зобовязань, належним чином не доведені та носять характер припущення.

В додатках до подання відсутні докази на підтвердження направлення боржникові повідомлення про добровільне виконання рішення суду до встановленого виконавцем строку, відсутні докази про направлення відповідних викликів-попереджень, про вчинення інших дій по примусовому виконанню рішення суду, а також докази ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відсутні у матеріалах справи також докази того, що державний виконавець ужив усіх необхідних процесуальних дій щодо виконання рішення суду, а саме, зясування наявності у боржника коштів на рахунках у банках в гривнях та іноземній валюті; інших цінностей, які підлягають вилученню, майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Таким чином, державний виконавець не використав усіх засобів, передбачених законом, для виконання судового рішення, а тому обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України є невиправданим.

Відтак, суд не вважає за доцільне обмежувати боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон, оскільки докази, які б стверджували про те, що боржник ОСОБА_3 намагається чи має намір виїхати за межі України, тобто має намір уникнути виконання своїх зобовязань перед державою щодо сплати заборгованості, відсутні.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що подання, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 14, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_1, погодженим з начальником ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.

Суддя ________________ Грицай М.М.