Провадження №2/755/6676/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2013 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Іваніної Ю.В.,

при секретарі Бовкун О.М.,

за участю представника позивача Зацепіна С.С.,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №755/26943/13-ц за позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії, в якому просить суд винести рішення, про зобов'язання відповідача привести квартиру АДРЕСА_1 відповідно до поверхового плану квартири, шляхом відновлення зовнішньої стіни лоджії.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що відповідачка є власником трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу. ОСОБА_2 самовільно, без дозволів органів місцевого самоврядування, виконала перепланування вищезазначеного приміщення, а саме: влаштовано віконний блок в зовнішній стіні лоджії, при цьому перепланування було здійснено без належного оформлення проектно-дозвільної документації. Про факт незаконного перепланування структурним підрозділом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва ЖРЕО №405 був складений акт від 22 жовтня 2012 року. Також 29.10.2012 року складено акт про не виконання акту зазначеного припису. Крім того працівниками ЖРЕО №405 зроблено викопировку з поповерхового плану, де відображено здійснення перепланування, але не зважаючи на припис про усунення допущених порушень, вимоги позивача до цього часу відповідачем не виконанні. Оскільки відповідачем не надано дозволу Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на проведення перепланування вищезазначеної квартири, тому позивача змушений звернутися до суду з цим позовом.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити, пояснивши, що відповідачка та її неповнолітній син ОСОБА_4 проживають в трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2003 року. Позивачка кожного року робить за свій рахунок косметичний ремонт стін, стель, які межують з торцевою стіною лоджії, оскільки позивачем не проводяться капітальний ремонт у вищевказаному будинку. ОСОБА_2 була змушена влаштувати віконний блок в лоджії для покращення вентиляції стін квартири, які майже цілий рік вологі. 22.10.2012 року відповідачем надано начальнику ЖРЕО №405, згоду сусідів на влаштування віконного блоку в зовнішній стіні кімнати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала та підтримала пояснення свого представника.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15 липня 2003 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плохутою Б.П., реєстраційний номер 2183 (а.с.5).

Відповідно до ст.100 ЖК України, наймач, допустивши самовільне переобладнання або перепланування житлового приміщення зобов'язаний за власний рахунок привести приміщення до попереднього стану.

Як передбачено у ст.152 ЖК України переобладнання та перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради.

Контроль за утриманням квартир, що належать громадянам, згідно до ст.154 ЖК України, здійснюють виконавчі комітети місцевих Рад.

Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване в установленому законом порядку.

Як визначено у п.п 1.4.1., 1.4.2, 1.4.3, 1.4.5. вищезазначених Правил, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування.

За змістом зазначених норм закону, наймач, або власник, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

Відповідно до ст.10 ЖК України громадяни зобов'язані використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями.

Згідно з ч.2 ст.10 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

Відповідно до ст.29 ЖК України державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду має своїм завданням забезпечити додержання громадянами правил користування житловим фондом і утримання його в технічно справному стані.

Згідно зі ст.ст.15, 30 ЖК України державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду здійснюється виконавчими комітетами районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством, на території району, міста, району в місті.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про основи містобудування» державний контроль у сфері містобудування здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та іншими спеціально уповноваженими на це державними органами.

Звертаючись з позовом до суду, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва посилається на недотримання ОСОБА_2, яка є власником трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, порядку перепланування лоджії шляхом встановлення віконного блоку в зовнішній стіні лоджії, при цьому як на факт виявлення незаконного перепланування посилається на Акт від 22 жовтня 2012 року, який затверджений начальником ЖРЕО-405 ОСОБА_6, з приводу влаштування віконного блоку в зовнішній стіні лоджії, чим порушені Правила утримання будинків та прибудинкових територій (а.с.7).

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Разом з тим, всупереч вимог ст.60 ЦПК України, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва, на підтвердження заявлених позовних вимог щодо проведення відповідачкою перепланування лоджії, не долучило звіту по результатах інженерно-технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж будинку АДРЕСА_1, а також інші докази, які мали підтвердити факт влаштування віконного блоку в зовнішній стіні лоджії та, як наслідок, проведеного перепланування, погіршення технічного стану будинку в цілому та його несучих конструкцій.

Суд критично відноситься до позиції представника позивача, який посилається як на доказ встановлення факту проведення незаконного перепланування квартири АДРЕСА_1, на «викопіровку з поверхового плану квартири АДРЕСА_1 після проведення перепланування», оскільки надана суду ксерокопія викопіровки з поверхового плану відображає технічні характеристики будинку, який розташований на АДРЕСА_1 відповідно не може містити даних про проведення перепланування, також на зазначеному плані не відображено технічні характеристики безпосередньо квартири АДРЕСА_1 тому даний доказ не може бути прийнятий судом як належний.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва безпідставно пред'явлено позов до ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача привести квартиру АДРЕСА_1 відповідно до поверхового плану квартири, шляхом відновлення зовнішньої стіни лоджії, оскільки в межах даного спору позивачем не доведено факт проведення незаконного перепланування в квартирі з боку відповідача, а докази, які надано позивачем, є суперечливими та такими, що зібрані у спосіб, не передбачений чинним законодавством, яке регулює правовідносини, що склались між сторонами спору. Інших обставин, які свідчили б про те, що неправомірними діями відповідача порушенні права інших власників (наймачів) житлового будинку, який перебуває на балансі Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, позивачем суду не надано.

З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.11 ЦПК України, приходить до висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, у зв'язку ухваленням судом рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 15, 29, 30, 100, 152 ЖК України, ст.24 Закону України «Про основи містобудування», Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м.Києва до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Складання повного тексту рішення відкладено до 20.12.2013 року.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва Ю.В. Іваніна