Справа № 682/2398/13-ц
Провадження № 2/682/769/2013
Рішення

Іменем України

23.10.2013 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

при секретарі Захарчук С.П.,

за участю представника

органу опіки та піклування ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи Великоскнитська сільська рада Славутського району Хмельницької області, орган опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи Великоскнитська сільська рада Славутського району Хмельницької області, орган опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, розташованим по вулиці Правди, 42, що у селі Нараївка Славутського району Хмельницької області.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка ОСОБА_2 зазначає, що з 2006 року стала проживати без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_5, якого у 2011 році прописала у спірний будинок, який фактично на підставі договору дарування належить її малолітнім дітям на праві спільної часткової власності.

Фактично, у вказаному будинку з 2006 року по травень 2012 року проживав відповідач ОСОБА_5 Через суперечки та непорозуміння позивачка припинила проживання з відповідачем, який у травні 2012 року залишив її та переїхав проживати до житла своїх батьків, у село Рівки по вулиці Церковна Славутського району Хмельницької області.

Стверджуючи про те, що відповідач ОСОБА_5 більше року не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, позивачка ОСОБА_2 вимагає визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, як такого, що вибув з житла без поважних причин, та у звязку з тим, що іншого не встановлено домовленістю з відповідачем або законом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позов підтримала та пояснила, що вона з 2003 року разом зі своїм першим чоловіком ОСОБА_6 та спільними від шлюбу малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали проживати у житловому будинку, що розташований по вулиці Правди № 42 в селі Нараївка Славутського району Хмельницької області, який належав ОСОБА_6 на підставі договору дарування. Спільне життя подружжя не склалося і з літа 2005 року ОСОБА_6 переїхав проживати до своїх батьків.

07 жовтня 2005 року вищевказаний будинок на підставі договору дарування був подарований ОСОБА_6 малолітнім дітям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках в рахунок аліментів.

З 2006 року по травень 2012 року позивачка ОСОБА_2 почала проживати з відповідачем ОСОБА_5 24 серпня 2009 року позивачка ОСОБА_2 народила доньку Аліну. Після народження доньки, за згодою дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, позивачка ОСОБА_2 9 грудня 2011 року зареєструвала відповідача ОСОБА_5 у будинку, що по вулиці Правди, 42 в селі Нараївка Славутського району Хмельницької області.

Спільне життя між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5 не склалось, вони перестали вести спільне господарство та в травні 2012 року ОСОБА_5 переїхав проживати до своїх батьків.

Просить визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування житлом, оскільки він відсутній понад один рік в будинку, який належить малолітнім дітям, не бере ніякої участі в його утриманні.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні не визнаючи позову, підтвердив факт, що дійсно у травні 2012 року, через суперечки з позивачкою переїхав проживати до своїх батьків у село Рівки Славутського району Хмельницької області. Також підтвердив, що дійсно з травня місяця 2012 року він припинив спільне проживання з ОСОБА_2

Як мотив невизнання позову відповідач ОСОБА_5 наполягає, що за час спільного проживання з позивачкою працював на декількох роботах, належним чином матеріально забезпечував сім'ю. За рахунок заробітної плати виконав ремонт в будинку, забезпечував одягом та харчуванням дітей і дружину. Бажає помиритись та надалі проживати з ОСОБА_2 у зазначеному будинку.

Представник третьої особи Великоскнитської сільської ради Славутського району Хмельницької області в судовому засіданні підтвердив факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які проживали однією сімєю, вже більше року проживають окремо. Будинок, в якому проживає позивачка ОСОБА_2 з дітьми, був подарований на підставі договору дарування для її двох малолітніх дітей Кристіни та Вікторії першим чоловіком ОСОБА_6, який помер 20 квітня 2013 року.

Представник органу опіки та піклування Славутської районної державної адміністрації не заперечив щодо задоволення позову, оскільки права малолітніх дітей при цьому не порушуються.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 14, ч. 1 ст. 177 СК України, якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. Батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов'язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України № 2 від 12 квітня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Відповідно до ч.1 ст. 71, ст.ст. 72, 107 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.ст. 383, 391 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для проживання та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що будинок, який знаходиться за адресою вулиця Правди, 42 села Нараївка Славутського району Хмельницької області, на підставі договору дарування від 07 жовтня 2005 року належить малолітнім дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 вересня 2006 року та даними технічного паспорта на житловий будинок від 06 вересня 2006 року.

За даними довідки № 02-29/422 від 17 липня 2013 року, виданої Великоскнитською сільською радою Славутського району Хмельницької області, у будинку № 42 вищевказаному будинку разом з позивачкою та її дітьми зареєстрований відповідач ОСОБА_5, але не проживає.

Судом встановлено, що з травня 2012 року відповідач ОСОБА_5 припинив спільне проживання з позивачкою, самостійно переїхав до своїх батьків в село Рівки по вулиці Церковна Славутського району Хмельницької області. Після переїзду відповідач ОСОБА_5 фактично втратив право користування житлом у будинку № 42 по вулиці Правди в селі Нараївка Славутського району Хмельницької області, оскільки був відсутній понад рік без поважної причини, не уклав домовленості з власником житла, і не зазначив законних підстав для збереження за ним права на проживання у житлі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації можливе або на підставі заяви самої особи, або на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач ОСОБА_5 не проживає в будинку по вулиці Правди, 42 села Нараївка Славутського району Хмельницької області більше року, суд не знаходить підстав для збереження житлового приміщення за ним, та вважає за необхідне визнати його таким, що втратив право користування ним.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Враховуючи вимоги позивачки, суд визнав обґрунтованим віднесення судових витрат на рахунок відповідача та стягнення з нього судового збору в сумі 114,71 гривень.

Керуючись ст.ст. 319, 321, 322, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, народженого в селі Рівки Славутського району Хмельницкьої області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком, що знаходиться в селі Нараївка вулиця Правди, 42 Славутського району Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, народженого в селі Рівки Славутського району Хмельницької області на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 114,71 гривня.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано; після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя Мацюк Ю.< Б >?.