Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"26" лютого 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі по тексту - МТСБУ), звертаючись з позовом до суду, відповідно до заявлених позовних вимог, просить стягнути з ОСОБА_1, на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 15 201 грн. 10 коп., судові витрати в розмірі 214 грн. 60 коп., витрати за на правову допомогу в сумі 2 000 грн. 00 коп. а загалом 17 415 грн. 70 коп., що є предметом позову.

Представник позивача Масімова Е.Е., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що 18 липня 2009 року на автодорозі Харків-Сімферополь в Дніпропетровській області, з вини громадянки ОСОБА_1, яка керувала автомобілем "Рено", державний номерний знак НОМЕР_1, сталась дорожньо-транспортна пригода, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2009 року. В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль "Ауді", державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, на момент дорожньо-транспортної пригоди керував водій ОСОБА_4 Розмір завданих матеріальних збитків за пошкоджений транспортний засіб з урахуванням зносу становить 17 377,32 грн., що підтверджується Звітом № 0209 про незалежну оцінку майна, складений 05 вересня 2009 року. На момент скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в той же час завдана шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі, тому особа уповноважена власником транспортного засобу на його керування та розпорядження, згідно нотаріально посвідченого доручення, яким є ОСОБА_4, звернувся до позивача з метою отримання відшкодування завданих збитків, враховуючи наявність Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/4322773 з терміном дії з 22.04.2009 р. по 21.04.2010 року включно. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 11.02.2010 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 14 481,10 грн. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", після проведення виплати ОСОБА_4, у позивача виникло право зворотної вимоги до особи винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, тобто ОСОБА_1, яка в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відмовилась. Крім вимог матеріального характеру, позивач просить відшкодувати судові витрати по сплаті судового збору, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., що є предметом позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що 18 липня 2009 року на а/ш Харків-Сімферополь сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Рено", державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля "Ауді", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, Вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлена судом, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2009 року, ці обставини винесено постанову про закриття адміністративної справи відносно ОСОБА_1, у зв'язку за спливом строку накладення адміністративного стягнення, ці обставини не заперечуються відповідачем. Відповідач не заперечує розмір завданого збитку, який визначений позивачем, однак відповідач наголошує на тому, що не має можливості виплатити завдану шкоду в повному обсязі, оскільки має мінливі доходи, на її утриманні перебувають неповнолітні діти, тому просить суд врахувати ці обставини при винесені судового рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21 квітня 2004 року між Закритим акціонерним товариством "Страхова компанія "Оранта" та ОСОБА_4 укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформлено Полісом за №ВС/4322773 (тип Договору №3), строк дії якого з 22.04.2009 року по 21.04.2010 року. Об'єктом страхування відповідно до даного договору, є транспортний засіб - автомобіль "Audi", номерний знак НОМЕР_2. (а.с. 8)

На підставі постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 23 листопада 2009 року, провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення. (а.с. 10)

Як встановлено у мотивувальній частині постанови суду: " 18.07.2009 року о 15 год. 30 хв. на 502 км автодороги Харків-Сімферополь, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки "Рено Сімбол", д.н.з НОМЕР_1, не врахувала дорожню обстановку та не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки "Ауді-80", д.н.з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, чим порушила п. 13.1 ПДР України".

Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ( в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

На замовлення Моторного транспортного страхового бюро України, Приватним підприємцем ОСОБА_6 складено Звіт № 0209 про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку) автомобіля "Ауді-80", реєстраційний номер НОМЕР_2, відповідно до якого, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу "Ауді-80", д.н.з 317-58 СК в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 17 377, 32 грн. (а.с. 12-21)

15 січня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу автомобіля "Ауді", державний номерний знак НОМЕР_2, яка заподіяна під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 18 липня 2009 року на 502 км. автодороги Харків-Сімферополь, з вини водія ОСОБА_1, яка керувала транспортним засобом - "Рено", д/н НОМЕР_1, та яка не мала чинного, на дату дорожньо-транспортної пригоди, договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чинного на дату ДТП. (а.с. 7)

11 лютого 2010 року Моторно транспортним страховим бюро України видано наказ №338 "Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_4", відповідно до якого ОСОБА_4, в рахунок відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ( з вини незастрахованої особи), було перераховано страхове відшкодування за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу "Рено", д/н НОМЕР_1, в розмірі 14 481, 10 грн. Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням № 523 від 11 лютого 2010 року. (а.с. 33,34)

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

Згідно положень п.38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону.

За таких обставин, суд вважає, що Моторно (транспортне) страхове бюро України правомірно пред'явило вимоги до ОСОБА_1, як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18 липня 2009 року, про відшкодування витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 14 481,10 грн., та витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 720,00 грн., які підлягають стягненню в порядку регресу у розмірі виплаченого страхового відшкодування ОСОБА_1 за наслідками дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу - легкового автомобіля "Рено", д/н НОМЕР_1, який належав даній фізичній особі, та є об'єктом страхування.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 79 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В силу ст.ст. 56 та 84 Цивільного процесуального кодексу України ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

Виходячи із системного тлумачення положень ст.ст. 56, 79, 84 Цивільного процесуального кодексу України витрати понесені позивачем до подання позову до суду не є витратами на правову допомогу.

Витрати понесені позивачем до відкриття провадження у справі є збитками, які особа зробила для відновлення свого порушеного права (п.1 ч.2 ст. 22 Цивільного кодексу України) та можуть бути відшкодовані особі у разі пред'явлення вимог про стягнення таких збитків.

Як убачається з матеріалів справи, 16 жовтня 2012 року між Моторним транспортним страховим бюро України та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕмВіПартнерс" укладено Контракт про надання правової допомоги, зі строком дії контракту з 16 жовтня 2012 року по 15 жовтня 2013 року. (а.с. 36-42).

Відповідно до п.2 Додаткової угоди № 5 до Контракту про надання правової допомоги № 72 від 16.10.2012 року, укладеної 21 листопада 2012 року, встановлено, що оплата послуг виконавця в розмірах, вказаних в Контракті, здійснюється Замовником шляхом безготівкового перерахунку відповідних сум на поточний рахунок виконавця протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання Додаткової угоди. (а.с. 43-44)

Як убачається з наданого позивачем платіжного доручення №4610 від 23 листопада 2012 року, Моторно (транспортне) страхове бюро України виплатило ТОВ "ЕмВіПартнерс" 2000,00 грн. за надання правової допомоги (спр. 8660) згідно Додаткової угоди №5 від 21.11.2012 року до Контракту № 72 від 16.10.2012 року. без ПДВ. (а.с. 63)

Однак, в межах розгляду даної цивільної справи інтереси Моторно (транспортного) страхового бюро України представляє представник за дорученням Масімова Е.Е., доказів, що мають підтвердити правовий статус даної фізичної особи, як адвоката, відповідно до положень Закону України "Про адвокатуру", суду надано не було.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., за відсутності доказів, які мали підтвердити, що понесені позивачем витрати, пов'язанні безпосередньо з розглядом даної справи в суді.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 214 грн. 60 коп., що підтверджується залученим до справи оригіналом платіжного доручення про їх оплату позивачем при звернені з позовом до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, п. 38.2.1 ст. 38, п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст.1, 4, 10, 11, 56, 58, 60, 61, 79, 84, 88, 208, 209, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, пов'язаної з виплатою страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 14 481 грн. 10 коп., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 720,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп., а всього на загальну суму 15 415 (п'ятнадцять тисяч чотириста п'ятнадцять) грн. 70 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я