РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2013 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Смірнової Т.Д.,
розглянувши у відкритому судовому цивільну справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк`до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 3- тя особа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації`про стягнення заборгованості на предмет іпотеки, -
встановив:
Позивач, ПАТ «УкрСиббанк», звернувся у суд з позовом до відповідачів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 3-я особа КП «Харківське міське БТІ», після чисельних уточнень, прийнятих судом остаточно просить:
- виселити мешканців квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
- скасувати реєстрацію осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У судовому засіданні її представник суму заборгованості фактично визнав.
Співвідповідач ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором,позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч.1 ст. 1055 ЦК України договір кредиту укладається у письмовій формі.
Таким чином, між ОСОБА_1 та банком був укладений за встановленою формою кредитний договір.
В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що договір кредиту був підписаний сторонами договору, та позичальник отримав кредитні кошти передбачені договором кредиту, сплачував кошти за договором кредиту, що свідчить про згоду сторін за всіма істотними умовами договору.
Суд зазначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України).
Банк виконав свої зобов`язання та надав кредитні кошти розмірі 75 000,00 доларів США ОСОБА_1 , що сторонами не заперечується.
Відповідно до умов договору , а саме п.п.1.2.2., 1.3.1. кредитні кошти позичальник зобов`язався сплачувати відповідно до графіку, згідно із додатком №1 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною , з кінцевим терміном повернення не пізніше 02.10.2027р..
Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).
За змістом статті 549 ЦК під пенею розуміється грошова сума, яка встановлюється у відсотковому відношенні до простроченої суми за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно п.7.1. Кредитного договору встановлено, що у випадку порушення терміну погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит, банк має право вимагати від відповідача сплатити пеню в розмір подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені за кожен день прострочення.
Таким чином, станом на 07.03.2012 року, заборгованість ОСОБА_1 за договором кредиту складає 573999,07грн., яка підтверджується матеріалами справи та відповідачами не спростована.
Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України передбачено, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилася, та сплати процентів.
Таким чином, оскільки відповідачем не виконуються умови договору щодо повернення кредиту та відсотків частками встановленими у графіку, у позивача є підстави для стягнення усієї заборгованості до закінчення терміну погашення кредиту.
Відповідно до ст..554 ЦКУ у випадку порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед боржником солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність перед банком за порушення ОСОБА_1 сплати зобов`язань за договором кредиту.
Предметом договору є квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 66,1 кв.м., житловою 41,5 кв.м.
Умовами розділу 4 договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється Іпотекодержателем у разі порушення Іпотекодавцем будь- якого зобов`язання за договором іпотеки або будь-якого зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим договором.
Таким чином, у банка виникло право на звернення стягнення заборгованості за договором кредиту на предмет іпотеки.
Згідно п. 4.2. договору іпотеки, реалізація предмета іпотеки здійснюється за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 41 ЗУ «Про іпотеку`реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. При цьому враховуючи положення ст.ст. 12, 13 ЗУ «Про виконавче провадження`та вимоги банку, суд вважає за необхідне встановити початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Враховуючи викладене у позивача виникло право на стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості та стягнення заборгованості на предмет іпотеки. Між тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 42 ПП ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»№5 суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку»(або статті 589 ЦК щодо заставодавця).
При цьому, відповідно до п.9 ПП ВССУ задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена, така само і задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.
Враховуючи встановлену судом заборгованість за договором кредиту в сумі 573999,07 грн., яка є не погашеною та зазначені роз`яснення ПП ВССУ, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 вказану заборгованість за договором кредиту, а також звернути стягнення заборгованості в сумі 573999,07грн. на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 66,1 кв.м., житловою 41,5 кв.м., яка належать на праві власності ОСОБА_1 , шляхом проведення прилюдних торгів, з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Стосовно позовних вимог, щодо виселення відповідачів та зняття з реєстрації, суд зазначає наступне.
За ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. У відповідності до ч. 3 ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.
Між тим, доказів того, що в квартирі АДРЕСА_1 , мешкають відповідачі, а також зареєстровані за вказаною адресою, суду не надано. Більш того, згідно даних АДБ Балаклійського РВГУМВС України в Харківській області відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .
Таким чином, вимоги позивача в частині виселення та зняття з реєстрації є не обґрунтованими, не доведеними, тому задоволенню не підлягають.
Враховуючи зазначене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «УкрСиббанк» 1700 грн. судового збору по 850 грн. з кожного, а також 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 60 грн. з кожного.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.