Справа № 230/4385/12
Провадження 2/152/13/13
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 березня 2013 року Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Строгого І.Л.

з участю:

секретаря судового засідання - Палій М.Д.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

третіх осіб - ОСОБА_3

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді в залі суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Союз-Хмельницький до національної акціонерної страхової компанії Оранта, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування і відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

13.08.2012 року до Шаргородського районного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Союз-Хмельницький до національної акціонерної страхової компанії Оранта та ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування і відшкодування шкоди. Позивач просить стягнути з НАСК Оранта на користь ТОВ Агро-Союз-Хмельницький 20790,64 грн, у тому числі 19542,87 грн страхового відшкодування, 589,20 грн витрат, на оплату автотоварознавчої експертизи та 658,57 грн пені, стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 1834,80 грн, у тому числі 510 грн франшизи та 1324,80 грн витрат, на оплату автотехнічних експертиз, стягнути з відповідачів 226,25 грн судового збору, сплаченого позивачем.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13.02.2012 року в м. Шаргород сталося ДТП за участю автомобіля позивача (Фольсваген, держ. № НОМЕР_1 під керуванням працівника позивача ОСОБА_4М.) та автомобіля ВАЗ 21213, держ. № НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 В наслідок ДТП автомобіль позивача було пошкоджено. Державтоінспектором ДАІ на ОСОБА_3 помилково був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 122 КУпАП, тоді як дане правопорушення повинно було кваліфікуватися за ст. 124 КУпАП. Виявивши помилку, державтоінспектором ДАІ був складений на ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.05.2012 року по справі № 230/2745/12 провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП було закрито у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Таким чином ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні ДТП, бо інакше справу було б закрито з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На момент ДТП ОСОБА_3 мав укладений з НАСК Оранта договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/7701984 від 17.10.2011 року. ОСОБА_5 ліміт відповідальності НАСК Оранта за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн, оскільки НАСК Оранта не направив експерта для визначення розміру збитків, тому керуючись п. 34.2 ст. 34 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди та 20.03.2012 року повідомив НАСК Оранта та ОСОБА_3 про дату, час і місце проведення експертизи листами під відмітку відповідачів на другому примірнику листів.

ОСОБА_5 висновку експертного автотоварознавчого дослідження Вінницького відділення Київського НДІ судових експертиз № 560 від 04.04.2012 року розмір матеріального збитку, завданого позивачу складає 20052,87 грн. За проведення експертизи позивач сплатив 589,20 грн, які згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НАСК Оранта зобовязана відшкодувати позивачу.

Позивач звертався до НАСК Оранта з заявою про виплату страхового відшкодування. Проте НАСК Оранта листом №09-02-09/13024 від 24.03.2012 року відмовила у виплаті страхового відшкодування посилаючись на постанову суду по справі № 230/973/2012 та необхідність надання постанови суду, що підтверджує вину ОСОБА_3 26.06.2012 року позивач надіслав відповідачу - НАСК Оранта вимогу про виплату страхового відшкодування з посиланням на постанову суду по справі №230/2745/12 та вищевказані висновки експерта як докази вини ОСОБА_3 та розміру збитків. Однак, НАСК Оранта на даний час не виплатила страхового відшкодування та не надала відповіді на вимогу.

За проведення 2-х автотехнічних експертиз позивач сплатив 1324,80 грн, що підтверджується платіжними дорученнями. Оскільки згідно Закону витрати по оплаті цих експертиз не включаються до суми страхового відшкодування, тому їх відповідно до ст. 1194 ЦК України повинен відшкодувати ОСОБА_3

20.07.2012 року позивач предявив ОСОБА_3 вимогу про відшкодування шкоди, проте відповідач цю вимогу не виконав.

НАСК Оранта відповідно до Закону повинна виплатити страхове відшкодування не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідач отримав заяву 20.02.2012 року строк виплати сплив 20.05.2012 року. НАСК Оранта за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування повинен сплатити позивачу пеню. Пеня за період прострочення з 20.05.2012 по 19.08.2012 року складає 578,25 грн.

Таким чином ціна позову складає 22625,44 грн (20052,87 грн матеріальна шкода, 1914 грн витрати на проведення експертизи, 658,57 грн пені).

11 грудня 2012 року представник позивача ОСОБА_1 подав заяву, якою відмовився від позовних вимог до ОСОБА_3, на підставі ч. 2 ст. 32 та ст. 174 ЦПК України (а.с.165 т.1).

Ухвалою суду від 11.12.2012 року прийнято відмову представника позивача до ОСОБА_3, а останнього виключено із числа відповідачів (а.с.186 т.1).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 20807,43 грн, з яких 19542,87 грн - страхове відшкодування, 589,20 грн - вартість автотоварознавчої експертизи та 675,38 грн вартість судової автотехнічної експертизи (а.с.41,42 т.2).

28.11.2012 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло заперечення НАСК Оранта на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ Агро-Союз-Хмельницький до НАСК Оранта про стягнення страхового відшкодування і відшкодування шкоди у повному обсязі (а.с.137-145 т.1).

В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що 13.02.2012 року на автодорозі с. Носиківка Шаргородського району сталося ДТП, за участю транспортних засобів ВАЗ 21213, р.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого застрахована НАСК Оранта, та Фольсфаген Кадді, р.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 22.02.2012 року до НАСК Оранта звернувся із заявою про страхове відшкодування ОСОБА_4 Однак на початковому етапі з наданих документів не можливо було встановити, хто з учасників ДТП нестиме як адміністративну, так і цивільно-правову відповідальність. Для визначення винної особи необхідно було отримати постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, якою б визначалось, який учасник ДТП є винним. Однак суд не дійшов висновку про винність ОСОБА_3, а адміністративну справу закрив у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

До НАСК Оранта позивачем не надавалось відомостей про те, що зазначена постанова була в подальшому оскаржена, як і про те, що після ДТП були оскаржені дії, бездіяльність або рішення працівників правоохоронних органів, які здійснювали оформлення ДТП, що в цілому могло б свідчити про наявність вини в діях ОСОБА_3

НАСК Оранта прийняла рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування через відсутність правових підстав, про що відповідним листом від 27.03.2012 року було повідомлено позивача. Позивач на той момент жодним чином не оскаржив відмову НАСК Оранта, а отже погоджувався з рішенням НАСК Оранта.

06.08.2012 року НАСК Оранта направила позивачу відповідь, якою було розяснено, що постанова Шаргородського районного суду від 18.05.2012 року не скасовує прийняте рішення від 01.03.2012 року, у звязку з чим до Шаргородського районного суду було направлено запит про підстави перегляду рішення від 01.03.2012 року.

Крім того, висновок № 752/753 не можна вважати допустимим доказом, оскільки його висновки базуються на ксерокопіях схеми ОМП, пояснень учасників ДТП, висновку № 400, довідок Шаргородського РВ УМВС. Зазначене слідує з супровідного листа до Висновку №752/753. серед цих документів не значиться протокол, показання технічних приладів та засобів фото- і відео спостереження.

Таким чином, і на даний час у НАСК Оранта відсутні підстави для виплати страхового відшкодування на користь позивача, оскільки відсутні належні та допустимі докази вини у ДТП ОСОБА_3, страхувальника НАСК Оранта.

Що стосується стягнення вартості експертизи, то позивачем не надано доказів того, що оплата по ним насправді здійснювалась, оскільки платіжні доручення не містять відповідних відміток банку. Також встановити, що вартість двох експертиз дійсно складала по 589,20 грн з наданих документів неможливо, оскільки жодних рахунків, які були б підставою для оплати за ці експертизи, чи актів здачі-приймання позивач не надає. Тому НАСК Оранта вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими належними та допустимими доказами.

Безпідставним є і стягнення пені, оскільки закон покладає на страховика зобовязання виплатити страхове відшкодування за полісом лише за наявності сукупності умов, серед яких, зокрема, настання страхового випадку, наявність шкоди, наявність вини страхувальника. Оскільки позивачем не було надано документів, що свідчать про вину страхувальника, позивачу було направлено відповідного листа про відмову. З моменту направлення відмови усувається зобовязання страховика щодо виплати страхового відшкодування, що може бути оскаржено зацікавленою особою.

Що стосується матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, який згідно з висновком № 560 від 04.04.2012 року склав 20052,87 грн, то з аркушу 15 висновку, аркушу 4 калькуляції видно, що у вартість відновлювального ремонту включено ПДВ. Також відповідно до довідки ФОП ОСОБА_6 без номеру та дати, встановлено відсутність наступних пошкоджень: деформація лівого переднього лонжерона, перекос пройому і перекіс лонжеронів. Таким чином, незрозуміло чи були зазначені пошкодження враховані експертом у висновку №560, на якій правовій підставі у висновку враховано ПДВ та якщо ремонт автомобіля вже здійснено, то яку саме суму було фактично витрачено на ремонт?

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2, позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову, з підстав, зазначених у запереченнях.

Ухвалою суду від 11.12.2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги ТОВ Агро-Союз-Хмельницький в повному обсязі. Суду пояснив, що ДТП, яке стало підставою для даної справи стялося з вини ОСОБА_3 Так, 13.02.2012 року на службовому автомобілі він рухався із с. Носиківка Шаргородського району в напрямку траси Шаргород - Жмеринка. Дорога була засипана снігом, розчищена частина дороги була від 2,5 до 3 метрів, що дозволяло рухатись лише одній машині в одну сторону. Розїхатись із зустрічною машиною було неможливо. Коли він підїжджав до виїзду на трасу то побачив що йому на зустріч на великій швидкості виїхала машина Нива. Побачивши її ОСОБА_4 почав гальмувати, від чого його машину понесло юзом. Оскільки Нива продовжувала рух, вона ударила його автомашину в праву передню сторону, після чого його машину занесло вліво частково в кучугуру снігу.

Причиною ДТП вважає дії водія Ниви, адже він їхав по широкій розчищеній від снігу трасі Шаргород - Жмеринка і мав можливість переконатись в безпечності руху при здійсненні повороту наліво і виїзді на дорогу до с. Носиківка.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 пояснив, що ним було порушено правила дорожнього руху, що можливо призвело до дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 13.02.2012 року.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення третіх осіб, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та заперечення відповідачів, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив.

13 лютого 2012 року о 15 годині 10 хвилин на автодорозі Телиленці-Мовчани-Носиківка сталась дорожня транспортна пригода за участю ОСОБА_4, який керував автомобілем Фольксваген д.н.з. НОМЕР_4, що належить ТОВ НВФ Агро-Союз на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САЕ 827899, виданого Дніпропетровським ВРЕВ-2 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровський області, який на підставі договору оренди № А-11/04-08-02 від 08.04.2011р. використовується ТОВ Агро-Союз-Хмельницький та ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_5, що належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС 740862, виданого ВРЕВ-9 УДАІ в м. Києві та (а.с.200,69,70,201 т.1).

Внаслідок зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Фольксваген д.н.з. НОМЕР_4, що підтверджується довідкою, виданою начальником ВДАІ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області (а.с.71).

ОСОБА_5 висновку № 560 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу від 04.04.2012 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_6 станом на час огляду складає: 20052,87 грн (а.с.89-99 т.1).

Постановою судді Староміського районного суду м. Вінниці від 22.03.2012 року провадження у справі відносно ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_5 ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд вважає доведеним, що у ДТП, яка мала місце 13.02.2012 року вина ОСОБА_4 відсутня.

Постановою судді Шаргородського районного суду від 18.05.2012 року закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Під час розгляду даної справи, суд за клопотанням представника позивача призначав судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої ставились питання про те:

чи є у діях водія ОСОБА_3 невідповідність вимогам Правил дорожнього руху, які призвели до ДТП, що сталася 13.02.2012 року? Якщо є, то у чому вони полягають та чи мав водій ОСОБА_3 технічну можливість попередити зіткнення з іншим автомобілем з урахуванням стану дорожнього покриття та погодних умов?

Чи є у діях водія ОСОБА_4 невідповідність вимогам Правил дорожнього руху, які призвели до ДТП, що сталася 13.02.2012 року? Якщо є, то у чому вони полягають та чи мав водій ОСОБА_4 технічну можливість попередити зіткнення з іншим автомобілем з урахуванням стану дорожнього покриття та погодних умов?

ОСОБА_5 висновку експерта від 07.02.2013 року № 39а:

1. У дорожній ситуації, що склалася водій автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалася, дії водія автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України і знаходилися з технічної точки зору в причинному звязку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

2. У дорожній ситуації, що склалася водій автомобіля НОМЕР_7 не мав технічної можливості запобігти даній дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України. У дорожній ситуації, що склалася, дії водія автомобіля НОМЕР_7 ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному звязку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.8-12 т.2).

Із полісу № АА/7701984 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у НАСК Оранта. Ліміт відповідальності встановлено у розмірі, зокрема, за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) 50000 грн, франшиза 510 грн (а.с.141 т.1).

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що регулюються, зокрема, Законом України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в редакції, що діяла на момент дорожньо-транспортної пригоди.

Так, згідно пунктів 22.1. та 22.2. Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

Статтею 28 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

ОСОБА_5 ст. 29 зазначеного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтями 57-60 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_5 ст. 66 ЦПК України, висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Таким чином, суд вважає доведеним те, що у ДТП, що мала місце 13.02.2012 року винним є ОСОБА_3

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що у судовому засіданні ОСОБА_3 визнав свою вину, його вина також вбачається із висновку експерта від 07.02.2013 року № 39а, згідно з яким у дорожній ситуації, що склалася водій автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а водій автомобіля НОМЕР_7 ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти даній дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України. Окрім того, постановою судді Староміського районного суду м. Вінниці від 22.03.2012 року встановлено, що у діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у НАСК Оранта, з останньої на користь позивача слід стягнути витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Водночас в обґрунтування розміру витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу позивач посилається на висновок № 560 експертного авто товарознавчого дослідження з визначення матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу від 04.04.2012 року, згідно з яким, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_6 станом на час огляду складає: 20052,87 грн.

У той же час, як вбачається із калькуляції, яка є додатком до зазначеного вище експертного автотоварознавчого дослідження (а.с.98 т. 1 на звороті) у вартість робіт по ремонту пошкодженого автомобіля спеціалістом нараховано 20% податку на додану вартість (4636,50 + 1617 грн = 6253,50 х 20% ПДВ = 7504,20 грн, де 1250,70 грн ПДВ).

Проте, згідно договору про надання послуг № 38 від 09.04.2012р., ремонт автомобіля позивача мав здійснити ФОП ОСОБА_6, який є платником єдиного податку, що підтверджується свідоцтвом про сплату єдиного податку ОСОБА_6 І № 230688, а відтак ФОП ОСОБА_6 не є платником податку на додану вартість (а.с.167,170 т.1).

Окрім того, із рахунку-фактури № СЗ-0000059 від 09.04.2012р., акту № СЗ-0000077 здачі-прийняття робіт (надання послуг) та платіжного доручення № 1056 від 25.04.2012р. вбачається, що у вартість робіт по ремонту пошкодженого автомобіля при виконанні робіт та їх оплаті ПДВ не включалось (а.с.171,172,174 т.1).

З огляду на викладене, суд вважає, що із суми, матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу, визначеної у висновку № 560 від 04.04.2012 року, слід вирахувати 20% ПДВ (1250,70 грн), нарахованих саме на вартість робіт по ремонту автомобіля.

Відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 18802,17 грн (20052,87 (вартість збитку згідно висновку) 1250,70 (ПДВ згідно калькуляції) = 18802,17 грн.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача 589,20 грн вартості автотоварознавчого дослідження, то суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки стягнення даної суми з страхової компанії не передбачено Законом України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Окрім того, такий вид витрат не відноситься також і до судових витрат, які згідно норм ЦПК України суд може стягнути на користь однієї із сторін у справі.

Водночас, позивач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення зазначеної суми з особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, в наслідок якої було пошкоджено автомобіль.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 18802,17 грн страхового відшкодування. В іншій частині позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати: 226,25 грн судовий збір та 675,36 грн, сплачені за проведення судової експертизи (а.с.16 т.1, а.с.28,29 т.2).

Тому, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57-62, 66, 79, 86, 88, 212-215 ЦПК України і на підставі ст.ст. 22, 28, 29 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Союз-Хмельницький до Національної акціонерної страхової компанії Оранта, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування і відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії Оранта (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Союз-Хмельницький (29000, м. Хмельницький, вул. Чорновола, 155/1, ) 18802 (вісімнадцять тисяч вісімсот дві гривні) 17 коп. страхового відшкодування.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії Оранта (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 75, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агро-Союз-Хмельницький (29000, м. Хмельницький, вул. Чорновола, 155/1, ) 226 (двісті двадцять шість гривень) 25 коп., сплачений судовий збір та 675 (шістсот сімдесят пять гривень) 36 коп., сплачені за проведення судової експертизи.

ОСОБА_5 ст.ст. 223, 294, 296 ЦПК України, рішення суду може бути оскаржене у апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя І.Л.Строгий