Номер провадження № 22-ц/785/8843/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2013 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Троїцької Л.Л., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 12 вересня 2013 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», ОСОБА_3 про визнання іпотечного договору припиненим, -

встановила:

23.08.2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який уточнив в судовому засіданні, та в остаточній редакції (а.с.41-44) в якому просив;

1. визнати припиненими правовідносини по іпотечному договору від 07.12.2007 року, укладеному між ним та ВАТ «Державний ощадний банк України» з 01 січня 2009 року;

2. зобовязати приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області зняти заборону відчуження обєкту нерухомості - житлового будинку в с. Броска Ізмаїльського району вул. 28 червня, 1;

3. зобовязати приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області виключити обєкт нерухомого майна - житловий будинок в с. Броска Ізмаїльського району вул. 28 червня, 1 із Державного реєстру іпотек.

При цьому позивач посилався на те, що між ним та ВАТ «Державний ощадний банк України» 07.12.2007 року був укладений договір іпотеки, для забезпечення зобовязань ОСОБА_3 перед ВАТ «Державний ощадний банк України» за договором про надання споживчого кредиту від 07.12.2007 року за №1597-ДКФ.

За умовами договору іпотеки предметом іпотеки забезпечувалося повернення кредитних коштів у розмірі 210000 грн., нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 15,5% річних, та сплата можливої неустойки у випадках, передбачених кредитним договором.

Вартість предмета іпотеки - житлового будинку в с. Броска Ізмаїльського району вул. 28 червня, 1, визначена сторонами у розмірі 303000 грн..

Додатковою угодою, яку була укладена між кредитором і боржником від 07.12.2007 року, процентна ставка за кредитним договором була збільшена з 15,5% до 17,5%. Про вказану угоду позивач не знав, і довідався про це лише 13.01.2009 року під час розгляду іншої цивільної справи в суді.

ОСОБА_2 вважає, що умови підвищення процентної ставки були оговорені сторонами без погодження з ним, що є порушенням п.7.4, 7.5, 7.7 умов іпотечного договору, оскільки такі зміни в зобовязанні збільшували обсяг його відповідальності за зобовязаннями по іпотечному договору без погодження з ним таких змін.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайсуду від 28.03.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 про зобовязання виключити запис із Державного реєстру іпотек та зняття заборони з Єдиного реєстру заборони відчужень нерухомого майна в частині зобовязання виключити запис із Державного реєстру іпотек та зняти заборону з Єдиного реєстру заборони відчужень нерухомого майна залишені без розгляду, і позивачем не оскаржені в апеляційному порядку.

Рішенням Ізмаїльського міськрайсуду від 12.09.2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким його вимоги задовольнити у повному обсязі.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлений в суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а судове рішення зміні, за наступних підстав;

За правилами п.1,4ч.1ст.309 ЦПК України, підставами для зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що до заявлених ним вимог ч.1ст.559 ЦК України не застосовується, оскільки вона регулює правовідносини, які виникають з договору поруки. Суд визнав, що укладена позикодавцем та позичальником додаткова угода про збільшення процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту не змінює прав, обовязків та обсягу відповідальності іпотекодавця, оскільки він не є стороною в договорі про надання споживчого кредиту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, але вважає, що підстави для такої відмові інші.

Суд першої інстанції не в повному обсязі зясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми матеріального і процесуального права.

Згідно приписів ст.19 Закону України «Про іпотеку», будь-яке збільшення основного зобовязання або процентів за основним зобовязанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою.

Відповідно до ч.1ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Правилами ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту №1597-ДКФ, за умовами якого товариство надало позичальнику кредит у розмірі 210000 грн. зі сплатою 15,5% річних, з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 07.12.2012 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 перед товариством 07.12.2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_2 передав в іпотеку товариству належний йому будинок, розташований в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, вул. 28 червня, 1. Вартість предметі іпотеки сторони оцінили в 303000 грн..

Предметом іпотеки забезпечувалося повернення кредитних коштів у розмірі 210000 грн., нарахованих процентів за користування кредитом у розмірі 15,5% річних, та сплата можливої неустойки у випадках, передбачених договором.

Сторони Іпотечного договору домовилися, що у разі внесення змін до кредитного договору щодо зміни розміру процентів по кредиту (в тому числі при їх збільшенні) до цього договору зміни не вносяться і розмір процентів у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки підтверджуватиметься відповідними угодами про внесення змін до Кредитного договору п.7.5 іпотечного договору.

У звязку з досягнутими домовленостями за цим договором іптекодержатель не був зобовязаний погоджувати з іпотекодавцем умови підвищення процентної ставки за кредитним договором, яка хоча і змінювала обсяг відповідальності майнового поручителя, але за згодою ОСОБА_2 умови іпотечного договору не змінювалися.

Тому підставами для відмови позивачу в задоволенні позові є невідповідність заявлених ним вимог умовам іпотечного договору, і зокрема п.7.5 Договору. А тому заявлені позивачем вимоги не доведені в установленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги в частині застосування до правовідносин, які виникли між сторонами з приводу виконання умов іпотечного договору ч.1ст.559 ЦК України в даному випадку не можуть бути застосовані, що вже вказано в мотивувальній частині рішення. Але в правовідносинах, де сторонами кредитного договору збільшується обсяг відповідальності позичальника без згоди іпотекодавця, (яка є обовязковою за договором іпотеки), який є відмінним від поручителя, можливе застосування ч.1ст.559 ЦК України та визнання договору іпотеки припиненим. Якщо іпотекодержатель не визнає договір іпотеки припиненим, таке право іпотекодавця підлягає захисту в судовому порядку.

Керуючись ст.304, п.3ч.1ст.307, п.3,4ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайсуду Одеської області від 12 вересня 2013 року в мотивувальній частині змінити, виклавши її в іншій редакції.

Резолютивну частину рішення суду першої інстанції про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П.Фальчук

ОСОБА_4

ОСОБА_5