Краснопільський районний суд Сумської області
Справа № 1808/1428/2012
провадження № 2/578/41/13
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2013 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Авраменко О.Є.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

26 грудня 2012 року Публічне Акціонерне ТовариствоДельта Банк звернулося до суду з названим позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 5915, 00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 30 листопада 2007 року між банком "Дельта Банк" (правонаступником ТОВ «Комерційний Банк «Дельта») та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 001-18092-301107, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок в національній валюті України-гривні та надав держателю платіжну картку, ПІН-код до картки та здійснює обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що містяться в додатку №1 до даного договору, та надав кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії у відповідності до п. 1.3 договору, лімітом на день укладення договору 3000 грн. Відповідач порушила умови кредитного договору, не виконує свої зобов'язання, внаслідок чого станом на 09 жовтня 2012 року виникла заборгованість на суму 5915, 00 грн. На сьогоднішній день заборгованість у добровільному порядку не погашена, з метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду.

Представник позивача до суду не з'явився, в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі /ас. 1-4/.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечила з підстав викладених у письмових запереченнях та просила застосувати сплив позовної давності, яку позивач пропустив не з поважних причин. Суду пояснила, що не допускала систематичного порушення умов договору, на її думку фінансові зобоязання виконала і у лютому 2009 р. здійснила останній платіж на суму 250 грн. /ас. 23-24, 35-36, 41-43/.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судових засіданнях встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідно до копій свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи та витягу зі статуту Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк», банк змінив своє найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк «Дельта Банк» на Публічне акціонерного товариство "Дельта Банк" /ас. 14, 15/.

30 листопада 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта Банк »та ОСОБА_1 був укладений договір № 001-18092-301107, за яким банк відкриває ОСОБА_1 картковий рахунок № 1464 в національній валюті України - гривні та надає держателю картку та ПІН-код до неї на умовах, визначених договором, відповідно до якого відповідачу відкрито кредитну лінію на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладення цього договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн. строком до повного виконання сторонами зобовязань, а відповідач зобов'язувався сплачувати проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками до тарифного пакету «Класичний « на обслуговування платіжних карток «Delta Visa Classic» визначених договором / копії ас. 5-7/.

Цільове призначення кредиту визначено п. 1.5 Договору, де встановлено, що кредитні кошти кредитної лінії використовуються Держателем для розрахунків за товари чи послуги чи вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України.

З розрахунку заборгованості /ас. 13/ вбачається, що станом на 13 жовтня 2012 року виникла заборгованість на суму 5915, 00 грн., що складається з тіла кредиту у розмірі 2030, 50 грн., 3885,00 грн. заборгованості за комісіями

Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані статтями 526, 527, 530, 610-611, 625, 1049, 1054 ЦК України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

З наданого представником позивача розрахунку заборгованості також вбачається, що ОСОБА_1 фактично останній раз провела платіж 19.02.2009 р. за період з 02.02.2010 по 27.02.2009 року на суму 250 грн. і з того часу не провела жодного платежу на погашення існуючої заборгованості.

Проте, на думку відповідача, з якою не погоджується суд, остання повністю виконала перед банком фінансові зобовязання, зіславшись на платіжні квитанції за період 2008 -2009 роки, так як вказані документи не відображають розширеної інформації про повне погашення заборгованості за кредитним договором, у тому числі дати про сплату написані від руки, на деяких взагалі відсутні, і не співпадають з датами, зазначені в розрахунку заборгованості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що всупереч ст. 60 ЦПК України відповідач суду не надала належних і допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень стосовно того, що нею виконані фінансові зобовязання перед банком.

Таким чином, ОСОБА_1 допустила неналежне виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором від 30.11.2007 р. № 001-18092-301107, що є підставою для примусового стягнення заборгованості за рішенням суду.

Проте, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав пропуску строку для звернення до суду.

Так, положеннями глави 19 ЦК України визначається позовна давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та визначається загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Оскільки згідно п.2.4 Договору проценти за користування кредитною лінією нараховуються банком щомісячно, то суд вважає, що через місяць після останнього зняття коштів позивачем, не отримавши проценти за місяць користування кредитними коштами, банк достовірно довідався про порушення свого права на належне виконання кредитного договору.

На підставі викладеного, суд пов"язує початок перебігу позовної давності (ст. 261 ЦК України) по даному спору саме з 20.03.2009 року, тобто від дня, коли банк не отримав належного щомісячного платежу.

Однак позивач звернувся до суду з позовом лише 26.12.2012 року (через 3 роки 10 місяців), доказів про переривання чи зупинення перебігу позовної давності представником до матеріалів позовної заяви не додано, тобто, на думку суду, зі сплином трирічного строку позовної давності.

Про збільшення позовної давності домовленості між сторонами не досягнуто.

Умови п.5.2 договору про його дію з дати його укладання та до повного виконання сторонами суд не трактує як строк дії кредитного договору, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, де прямо зазначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Також при постановленні рішення суд застосовує положення п.31 ППВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", що враховуючи положення ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Тому, суд застосовує наслідки спливу позовної давності згідно ст. 267 ЦК України та відмовляє у задоволенні позову у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 58-61, 79, 88, 209, 212, 214 215, 218, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У позові Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І . Косар

Повний текст рішення виготовлений 25 лютого 2013 року о 16.00 год.