КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-183/11
Провадження № 2/488/12/2013 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.04.2013 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Безпрозванного В.В.,

при секретарях судового засідання - Кащенко С.О., Мізюн Р.І. та Харитонової І.В.,

за участю представника позивача -ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_5,

позивача за обєднаним позовом ОСОБА_6,

представника відповідача за обєднаним позовом ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві, в залі суду, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, ОСОБА_3, ОСОБА_8, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», про розірвання договору поруки за кредитним договором, визнання поруки припиненою та за обєднаним в одне провадження позовом ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, - ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого став ПАТ «УкрСиббанк», а в подальшому - ПАТ «Дельта Банк», звернулося до суду із позовною заявою, та збільшивши позовні вимоги, остаточно просило стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 40737,47 швейцарських франків 47 сантимів, що еквівалентно 371139,43 грн., стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 гривень.

В обґрунтування позову представник позивача вказував, що 06.10.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ УкрСиббанк), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» (далі - Банк), та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно якого Банк надав останньому кредит в розмірі 37670,00 шв. фр., що за курсом НБУ на день укладання договору дорівнює еквіваленту 152323,31 грн., строком з 06.10.2006 року по 04.10.2013 року.

В забезпечення виконання зазначеного договору між Банком з однієї сторони, та ОСОБА_4 та ОСОБА_8 були укладені договори поруки, відповідно до яких поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі та за всіма обов'язками, що боржник.

Крім того, з метою забезпечення виконання зазначеного кредитного договору 06.10.-2006 року боржник ОСОБА_3 передав в заставу Банку ТЗ - автомобіль марки CHRYSLER, модель SEBRING 2.7 LI, 2006 р.в., р/н. ВЕ2250ВЕ.

Через невиконання відповідачами своїх зобовязань за кредитним договором станом на 27.10.2011 року загальна сума заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором становить 40737,47 шв. фр., що еквівалентно 371139,43 грн.

13 січня 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати договір поруки від 06 жовтня 2009 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 про відповідальність поручителя за виконання зобовязань позичальника перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 0 від 06 жовтня 2006 року, - розірваним, поруку припиненою; стягнутл АКІБ «УкрСиббанк» держмито у розмірі 8,50 грн. та витрати на ІТЗ судового прес..; в розмірі 37,00 грн.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_4 та його представ ОСОБА_5 в судовому засіданні вказували, що-при укладанні між ОСОБА_4 А У та Банком договору поруки процентна ставка за кредитним договором з ОСОБА_4 с В.А. складала 8,2 % річних, з якими ОСОБА_4 був згоден. У грудні 2008 року кредитором була збільшена відсоткова ставка за виконання кредитного договору до 10,2 % річних. В звязку з тим, що Банк в односторонньому порядку без згод;-: поручителя збільшив умови кредитного договору, з якими поручитель не згоден. ОСОБА_4 на підставі ст. 559ЦК України просив його зустрічну позовну заяву задовольнити.

Крім того, 13 січня 2010 року ОСОБА_6 звернулася до суду із позовною заявою, що була обєднана в одне провадження із первісним позовом Банку, в якій просила визнати недійсним договір поруки від 06 жовтня 2009 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відповідальність поручителя за виконання зобовязань позичальника перед кредитором, що виникли з кредитного договору № НОМЕР_1 від 06.10.2006 року; стягнути з АКІБ «УкрСиббанк» держмито у розмірі 8,50 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу в розмірі 37,00 грн.

В обґрунтування зазначеного позову ОСОБА_6 в судовому засіданні вказувала, що з 19.05.1979 р. по 27.11.2009 р. вона перебувала із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі. Під час укладання зазначеного договору поруки між Банком та її колишнім чоловіком ОСОБА_4 було порушено право ОСОБА_6, оскільки поручитель відповідає перед кредитором своїм майном, яке є спільно нажитим під час шлюбу, що порушує її права, передбачені ст. 60,61,63 та 65 СК України.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_10 та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_7 1 збільшені 27.10.2011 року позовні вимоги Банку підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та позову ОСОБА_6 просили відмовити, посилаючись на їх необгрунтованість.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов Банку не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Позовні вимоги ОСОБА_4 просили задовольнити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві.

Позивач ОСОБА_6, посилаючись на порущення її права власності, просила її позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив..Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов, Банку таким, що підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_4 таким, що підлягає задоволенню, та обєднаний позов ОСОБА_6 необгрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.І та 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого ОСОБА_3 було надано кредит у розмірі 37670,00 швейцарських франків, що за курсом НБУ на день укладення договору дорівнювало еквіваленту 152323,31 грн., строком з 06.10.2006 р. по 04.10.2013 року зі сплатою 8,2 % річних (а.с.6-10 ).

З метою забезпечення зобовязань, відповідно до розділу 2 кредитного договору та договору застави від 06.10.2006 року, ОСОБА_3 передав в заставу Банку придбаний за кредитні кошти ТЗ - автомобіль марки CHRYSLER, модель SFBRING 2.7 LI, 2006 р.в., р/н. ВЕ2250ВЕ, що є власністю ОСОБА_3 (а.с. 13-15).

Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором 06.10.2006 року між Банком та ОСОБА_4 та додатково 05.05.2008 року між Банком та ОСОБА_11 були укладені договори поруки, відповідно до яких поручителі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відповідають перед кредитором (позивачем) у тому ж обсязі, що боржник ОСОБА_3 за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (а.с. 16,17; 18).

05.05.2008 року ОСОБА_3 надано заяву до Банку про дозвіл на оформлення довіреності на право керування автомобілем ОСОБА_8, оскільки ОСОБА_3 не в змозі виконувати свої зобовязання за кредитним договором у звязку із хворобою. Цього ж дня приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_12 посвідчено довіреність на надання ОСОБА_8 В.2. право керування автомобілем, після чого, між Банком та ОСОБА_11 було укладено договір поруки від 05.05.2008 року.

06.05.2009 року в приміщенні Банку було складено акт прийому-передачі автомобіля, який підписаний ОСОБА_3 та ОСОБА_8, та завірений представником Банку. Згідно акту ОСОБА_8 було передано в користування автомобіль марки СНRYSLER, модель SEBRING 2.7 LI, 2006 р.в., р/н. ВЕ2250ВЕ, в звязку з чим відповідно до пункту 1.4. договору поруки ОСОБА_8 є солідарним Боржником за зазначеним кредитним договором.

Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_3 на фактичне розірвання з ним кредитного договору та обовязок ОСОБА_8 щодо подальшого виконання останнім кредитних зобовязань суд вважає безпідставним, оскільки ОСОБА_3 залишився власником транспортного засобу, переданого ним в заставу.

Пунктом 9.2. кредитного договору сторони обумовили, що протягом його дії Банк відповідно до умов п. 1.3.1. Договору може змінити розмір процентної ставки в сторойу збільшення у разі порушення позичальником кредитної дисципліни (тобто, неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором), погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, на підставі довідки про доходи, тощо, а також даних про виконання позичальником кредитної дисципліни, тобто, своєчасного погашення заборгованості та/або виконання інших зобовязань, передбачених цим договором, та інше.

Як вбачається із довідки/розрахунку заборгованості за кредитним договором, починаючи з 12.11.2007 року позичальником неодноразово допускались порушення строків погашення заборгованості по кредитному договору, а тому відповідно до умов договору 05.12.2008 року Банком була збільшена відсоткова ставка за кредитом на 2 % (за порушення строків погашення кредиту).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або Законом.

Згідно статті 653 зазначеного Кодексу у разі зміни договору зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну.

Також статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що встановлений договором розмір процентів за користування кредитом не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Суд вважає, що в судовому засіданні представником Банку не було доведено законності підвищення відсоткової ставки за зазначеним кредитним договором, тому сума заборгованості за вказаним кредитним договором повинна нараховуватися за відсотковою ставкою, яка була встановлена та обумовлена сторонами під час його підписання, а саме 8,2 % річних, оскільки одностороння зміна умов договору в частині збільшення процентної ставки є істотним порушенням вимог діючого законодавства, укладених договорів та прав відповідачів. Крім того, представником Банку не надано суду доказів про повідомлення сторін щодо збільшення відсоткової ставки на 2 відсотка річних. В звязку із зазначеним, суд не вбачає підстав для задоволення позову Банку в повному обсязі, а саме в частині стягнення коштів за розрахунком підвищеної відсоткової ставки, та стягує з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 солідарно заборгованість з врахуванням процентної ставки в розмірі 8,2% річних, а саме.33454 шв. франків 36 сантимів, що еквівалентно 304786 грн. 51 коп.

Крім того, суд вважає, що оскільки зазначений в позові розмір штрафних санкцій (пені) за договором в розмірі 3321,16 швейцарських франків, що еквівалентно 30257,50 грн., не співмірний із сумою заборгованості за кредитним договором, а відтак вважає за можливе застосувати положення ч.З ст.551 ЦК України та зменшити розмір штрафних санкцій. При цьому суд засновує свою позицію щодо зменшення суми пені на тому, що вказана норма не обмежує право суду на застосування її приписів, навіть якщо відповідачі не заявляють відповідного зустрічного прохання під час розгляду справи.

Визначаючи суму пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з принципів розумності та справедливості, передбаченими ст. З ЦК України.

Таким чином, враховуючи суму договірних зобовязань, що виникли між сторонами по справі, принцип співмірності, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне солідарно стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь Банку пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за кредитним договором у сумі 10000 грн.

Пунктом 2.1. договору поруки від 06.10.2006 року передбачено, що кредитор не вправі без згоди поручителя ОСОБА_4 змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Під «згодою поручителя» сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом поставлення підпису уповноваженою особою та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами, та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями, та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін. Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разу зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_4 доведені підстави для задоволення його зустрічного позову про розірвання договору поруки за кредитним договором та визнання поруки припиненою.

Що стосується обєднаних в одне провадження з первісним позовом позовних вимог ОСОБА_6, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, «кі встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Порушення вимог ст. 203 ЦК України судом не встановлено, а відтак суд не вбачає підстав для визнання недійсним оспорюваного договору поруки.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати між сторонами пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 208-209; 212; 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаціний код НОМЕР_2, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3, в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором споживчого кредиту, яка складається із заборгованості за основним та простроченим кредитом в розмірі 26826 швейцарських франків 03 сантима, що еквівалентно 244399 грн., заборгованості за строковими та простроченими процентами в розмірі 60387 грн. 51 коп. , та суми пені в розмірі 10000 грн., а всього стягнути 33454 швейцарських франків 36 сантимів, що еквівалентно 304786 грн. 51 коп., та 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 910 грн., з ОСОБА_8 910 грн. сплаченого судового збору на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 663 грн. 94 коп., з ОСОБА_11 - 663 грн. 94 коп. судового збору.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та іншої частини позовних вимог до ОСОБА_3 та ОСОБА_8 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про розірвання договору поруки за кредитним договором та визнання поруки припиненою - задовольнити.

Розірвати договір поруки, укладений 06 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним „банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, згідно якого ОСОБА_4 є поручителем за виконання позичальником ОСОБА_3 укладеного з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» кредитного договору № НОМЕР_1 від 06 жовтня 2006 року та визнати зазначену поруку припиненою.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 сплачене держмито в розмірі 8,50 грн. та витрати на ІТЗ в розмірі 37 грн., а всього 45 грн. 50 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь держави судовий збір в розмірі 184 грн. 90 коп.

В задоволенні обєднаного в одне провадження позову ОСОБА_6, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_8 та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», . Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки недійсним - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, я брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяті днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подань апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу/ апеляційної скарги рішення, якщо .його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом..

Суддя В.В.Безпрозванний