Справа № 1328/8928/12 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/3491/13 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Тропак О.В.

суддів:Бермеса І.В.,Савуляка Р.В.

за участю секретаря: Дідуся О.Р.

з участю: представників третьої особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою третьої особи,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Публічного акціонерного товариства`Дельта Банк» на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пилипенко Л.І.,Публічне акціонерне товариство »Укрсиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» ,Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ЛМУЮ про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу,витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, -

в с т а н о в и л а :

02 листопада 2012 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третьої особи Приватного нотаріуса Пилипенко Л.І. про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.07.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Пилипенко Л.І. по реєстру № 2915, укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в частині зазначення покупців,зазначивши покупцями ОСОБА_4 і ОСОБА_3 по 1/2 квартири АДРЕСА_1 , про витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 і визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позову зазначив,що відповідач ОСОБА_3 (його мати) у 2003 році отримала 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_3 ,яка 24.02.2003 року була приватизована на трьох осіб: позивача,його матір і старшого брата позивача ОСОБА_7 .

Позивач -10.01.1989 р.н. на час приватизації був неповнолітній.

23.04.2003 року його матір ОСОБА_3 ,діючи від свого імені та від імені позивача, і брат позивача ОСОБА_7 продали вищезазначену квартиру,враховуючи зобов`язання матері забезпечити позивача відповідною часткою у власності квартири по АДРЕСА_4 .Однак квартира по АДРЕСА_5 куплена не була.

16.07.2003 року,згідно договору купівлі-продажу,посвідченого приватним нотаріусом Пилипенко Л.І. за реєстр.№ 2915, ОСОБА_3 купила 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , порушила його законні права , зазначивши покупцем лише себе,хоча оплачувалась вартість квартири з виручених коштів від продажу, належної позивачу і відповідачу ОСОБА_3 , квартири АДРЕСА_3 .

19.07.2004 року відповідач ОСОБА_3 продала квартиру на АДРЕСА_6 і цього ж дня,відповідно до договору купівлі-продажу купила 2-х кімнатну квартиру по АДРЕСА_7 , знову ж таки зазначивши покупцем лише себе.

На час посвідчення всіх вищезазначених договорів, позивач був неповнолітнім,а тому не міг проконтролювати розпорядження Шевченківської районної адміністрації ,яка як орган орпіки і піклування, також не проконтролювала виконання зобов`язань відповідачкою ОСОБА_3 .

Враховуючи,що квартира на АДРЕСА_7 придбана після продажу належної позивачу, матері та братові позивача квартири по АДРЕСА_8 і те,що брат позивача отримав кошти за належну йому 1/3 частку квартири ,позивач вважає,що йому належить 1/2 частка квартири по АДРЕСА_7 .

В подальшому ухвалами суду першої інстанції до участі у справі було залучено в якості третіх осіб: Публічне акціонерне товариство »Укрсиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ЛМУЮ.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26 лютого 2013 року позов задоволено.

Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.07.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Пилипенко Л.І., по реєстру № 2915, укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в частині зазначення покупців , зазначивши покупцями ОСОБА_4 і ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , витребувано з незаконного володіння ОСОБА_3 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, третьою особою Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду від 25.02.2013 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і навів наступні доводи.

Вважає,що неналежне виконання відповідачкою зобов`язань,встановлених розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради за № 314 від 02.04.2003 року ,не може слугувати підставою для визнання недійсним в частині покупця договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції неправомірно застосовано норми ЦК України та СК України,які на момент укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 не були чинними.Придбання 16.07.2003 року ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 ніяким чином не могло ущемити майнові права її неповнолітнього сина на той час,оскільки останній не був стороною цього правочину.

Звертається увага на те,що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.12.2010 року позивачу ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову про визнання частково недійсним договору купівлі продажу,посвідченого 19.07.2004 р. державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Цьолковською І.С. за реєстровим № 3-1364,згідно якого було придбано квартиру АДРЕСА_2 та відмовлено у переведенні на нього права покупця на частину цієї квартири.Однак,судом першої інстанції це рішення Апеляційного суду Львівської області , як доказ не сприйнято та не проаналізовано.

Судом першої інстанції взагалі не мотивовано жодного висновку та не наведено жодного доказу,який би підтверджував те,що позивач приймав участь у придбанні та відчуженні квартир АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .Але це не завадило суду першої інстанції визнати недійсним правочин,стороною якого позивач не є та без жодного доказу і обґрунтування визнати право власності позивача на квартиру,яку він не придбавав.Апелянт вважає,що подання даного позову є одним із способів ,родини Приставських, ухилитися від відповідальності перед банком за невиконання кредитних зобов`язань ОСОБА_8 ,неналежне виконання яких забезпечується квартирою АДРЕСА_2 .

Апелянт вважає також ,що для вимог про витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 1/2 частини квартири АДРЕСА_9 , про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 закінчився 18 липня 2007 року,оскільки ,на думку апелянта,позивач знав про порушення свого права та особу,яка його порушила з моменту укладення договору купівлі-продажу від 19.07.2004 року.Відповідно до ст.267 ЦК України сплив позовної давності,про застосування якої АТ`Дельта Банк» заявив 12.02.2013 року є окремою підставою для відмови у задоволенні позову.

Вважає ,що висновок суд першої інстанції про те,що про укладені договори ОСОБА_4 взнав 10.12.2009 року і не пропустив строк позовної давності - не відповідає дійсності і спростовується зверненням позивача 17.11.2009 року з позовом до суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 та переведенням права покупця на частину майна.

Не заслуговує на увагу зауваження суду в рішенні про те,що відповідачі ОСОБА_9 були належним чином повідомлені про судові засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення осіб,які беруть участь у справі,перевіривши матеріали справи,межі і доводи апеляційної скарги,колегія суддів вважає,що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Свої висновки про наявність підстав для задоволення позову суд першої інстанції , мотивував посиланням на норми цивільного і сімейного законодавства,які набрали чинності з 01 січня 2004 року.

Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Зважаючи на те,що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 було укладено 16.07.2003 року,то оспорювання дійсності цього правочину не могло обґрунтовуватися нормами матеріального права,які не були чинними на момент виникнення цих правовідносин.Тому,обґрунтувавши свої висновки про наявність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.07.2003 року, посиланням на норми матеріального права,які набули чинності пізніше,на думку колегії суддів, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права.

У позовній заяві позивачем не було наведено і суду першої інстанції не було надано будь-яких доказів,які б свідчили про те,що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.07.2003 року не відповідає вимогам закону .

Тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині,що та обставина,що відповідач ОСОБА_3 не виконала зобов`язання , покладеного на неї розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради за № 314 від 02.04.2003 року ,не могла слугувати підставою для визнання недійсним в частині покупця договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити також ,що при задоволенні позовних вимог в частині визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.07.2003 року судом першої інстанції не було враховано,що ця квартира була відчужена відповідачем ОСОБА_3 19.07.2004 року іншим особам,які не були залучені до участі в даній справі і визнання недійсним в частині покупця договору купівлі-продажу цієї квартири від 16.07.2003 року могло потягнути негативні правові наслідки для покупців цієї квартири за договором купівлі -продажу цієї квартири від 19.07. 2004 року.

У зв`язку з тим,що колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 і в частині зазначення покупцями зазначеної квартири позивача та відповідача ОСОБА_3 , неналежність повідомлення судом першої інстанції відповідачів ОСОБА_9 про судові засідання, правового значення у даному випадку не мала.

Колегія суддів погоджується з правильністю рішення суду першої інстанції в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 з врахуванням наступних обставин.

Письмовими доказами,зокрема,договорами купівлі продажу квартир, стороною у яких була відповідач ОСОБА_3 ,підтверджено,що двокімнатна квартира АДРЕСА_1 була придбана відповідачем ОСОБА_3 на кошти, виручені від продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , співвласником якої був позивач ОСОБА_4 , а двокімнатна квартира АДРЕСА_2 була придбана відповідачем ОСОБА_3 на кошти, виручені від продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Оскільки договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 19.07.2004 року було укладено відповідачкою тоді,коли позивач був неповнолітнім, колегія суддів вважає,що позивач в силу неповнолітнього віку не міг дізнатися про придбання квартири лише у власність матері і не міг усвідомити,які негативні для нього правові наслідки це потягнуло ,тому колегія суддів надає віри поясненням позивача,що про порушення його права власності позивач в дійсності міг дізнатися 10.11.2009 року,після отримання його матір`ю ОСОБА_3 вимоги банку про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_8 , що і викликало звернення ОСОБА_4 17.11.2009 року з позовом до суду про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 частково недійсним і перевід на нього прав покупця цієї квартири.

Факт придбання на своє ім`я відповідачем квартири АДРЕСА_2 за спільні кошти позивача і відповідача ОСОБА_3 ,виручені від продажу попередніх квартир, визнала відповідач ОСОБА_3 під час розгляду даної справи судом і визнала позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину вищезгаданої квартири.

Враховуючи положення ч.ч.2, 3 ст.267 ЦК України відповідно до яких заява про захист порушеного права має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності , а позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,зробленою до винесення ним рішення у суду першої інстанції не було підстав ні для поновлення строку позовної давності, ні для застосування наслідків спливу строку позовної давності,оскільки відповідачем ОСОБА_3 ( стороною по спору) до винесення судом першої інстанції рішення,не було заявлено про застосування позовної давності.

Подача третьою особою ПАТ`Дельта Банк» ,тобто особою,яка не була стороною по справі,заяви про застосування наслідків спливу позовної давності не могла породити для позивача будь-яких правових наслідків.

Та обставина ,що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.12.2010 року позивачу ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні позову про визнання частково недійсним договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_2 та відмовлено у переведенні на нього права покупця на частину цієї квартири ,не могла слугувати підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ,так як докази у даній справі у їх об"єктивній сукупності свідчили про придбання вищезгаданої квартири за кошти, виручені від продажу квартири АДРЕСА_3 , співвласником якої був позивач ОСОБА_4 .

Отже,докази у справі давали підстави для задоволення позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Згідно чинного цивільного законодавства права на нерухоме майно,які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону,а право власності ОСОБА_4 на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 не зареєстровано ,то у суду першої інстанції не було законних підстав для застосування ст.387 ЦК України і для задоволення позовних вимог про витребування 1/2 частини вищеназваної квартири у відповідача.

Враховуючи доводи апеляційної скарги і зважаючи на вищенаведені мотиви,колегія суддів вважає,що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.07.2003 року і зазначення покупцями цієї квартири ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 підлягає скасуванню ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вищезазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги ПАТ`Дельта Банк» ,з позивача слід присудити апелянту половину судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги в розмірі 815 грн 65 коп.

Керуючись ч.3 ст.303,п.2 ч.1 ст.307,п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу третьої особи-Публічного акціонерного товариства »Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25 лютого 2013 року в частині задоволення позовних вимог про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.07.2003 року посвідченого приватним нотаріусом Пилипенко Л.І. по реєстру № 2915,укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в частині зазначення покупців і зазначення покупцями ОСОБА_4 і ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 та в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 - скасувати і ухвалити у скасованій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Пилипенко Л.І. по реєстру № 2915,укладеного між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в частині зазначення покупців і зазначення покупцями ОСОБА_4 і ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 та про витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 -відмовити.

В решті рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 25 лютого 2013 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,проживаючого у АДРЕСА_7 ,- на користь ПАТ`Дельта Банк» судовий збір в розмірі 815(вісімсот п`ятнадцять ) грн. 65 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Бермес І.В.

Савуляк Р.В.