Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2013 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ковальчука В.О.

при секретарі Банних В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань названого суду в смт. Юрївка, цивільну справу №2/0198/2/2013 року за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Зоря»про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, зазначивши, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 025869 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки (паю) №94, площею 8.436 га., розташованої на території Варварівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначив, що 01 січня 2008 року уклав з Відповідачем ФГ «Зоря»Юрївського району Дніпропетровської області договір оренди №416 належної йому на праві власності земельної ділянки (паю) №94 площею 8.436 га, та передав її у користування ФГ «Зоря»строком на пять років.

Окрім того, позивач зазначив, що після проведення державної реєстрації, відповідач не надав йому примірник договору оренди, зі змістом якого позивач ознайомився лише після звернення з письмовою заявою від 09 лютого 2012 року до відділу Держкомзему України в Юрївському районі.

Зі змісту договору вбачається, що всупереч ст.15 Закону України «Про оренду землі» в договорі оренди земельної ділянки відсутні декілька обовязкових істотних умов, встановлених законом для даного виду угод.

Так, в укладеному між ними з ФГ «Зоря»в договорі не визначена відповідальність сторін, відсутні умови щодо індексації, форми внесення та порядку перегляду орендної плати, що є підставами визнання його недійсним.

В звязку з цим, голова ФГ Зоря ОСОБА_2 в період з 2008 по 2011 роки не перерахував орендну плату на підставі індексу інфляції та не сплачував йому в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Також, ОСОБА_1 зазначив, що на момент укладання договору від 1 січня 2008 року, ОСОБА_2 не виконав Указ Президента України №725/2008 від 19 серпня 2008 року Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) та не збільшив розмір орендної плати з 1,5 % до розміру не менше 3%.

Разом з тим, ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3 ст.215 ЦК України.

З врахуванням зазначеного, ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої доводи з посиланням на норми матеріального права, а саме: ст..ст.93,152 Земельного Кодексу України, ст..ст.14,15 Закону України Про оренду землі, ч.1 ст.203, ч.1ст.215, 628, 629, 630, 638 ЦК України просив суд:

1. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №416 від 01 січня 2008 року, укладеного між ним ОСОБА_1 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №025869 та фермерським господарством «Зоря»в особі ОСОБА_2, на оренду земельної ділянки загальною площею 8,436 га.

2.Стягнути з відповідача ФГ «Зоря»грошові кошти у сумі 107 гривень 30 копійок для відшкодування його витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 повторно не прибув, причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про виклик до суду належним чином, про що свідчить розписка про отримання ним 17 січня 2013 року судової повістки.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 повторно не прибув, та подав заяву з проханням відкласти розгляд справи на іншу дату, оскільки приймає участь у розгляді справи в Синельниковському міськрайонному суді.

Суд, прийнявши до уваги неявку ОСОБА_3 в судове засідання 17 січня 2013 року, будучи повідомленим 11 січня про виклик до суду, та повторну неявку в дане судове засідання, вважає, що розгляд справи в іншому суді, не може бути поважною причиною не прибуття представника в судове засідання по даній справі, який належним чином повідомлений про явку до суду, оскільки відповідно до ч.1,ч.3 ст.27 ЦПК України представник позивача добросовісно зобовязаний здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обовязки, а саме брати участь в судових засіданнях.

За таких обставин, суд взяв до уваги пояснення ОСОБА_3, які він давав раніше під час судових засідань по даній справі.

Так, ОСОБА_3 в обґрунтування предявленого позову дав пояснення, навівши доводи, аналогічно тим, що зазначені в позовній заяві, а саме, що ОСОБА_1 уклав договір оренди земельної ділянки з ФГ Зоря на пять років, однак, копію договору отримав лише в лютому 2012 року в відділі Держкомзему в Юрївському районі.

Також, ОСОБА_3 зазначив, що в договорі не визначена відповідальність сторін, відсутні умови щодо індексації, форми внесення та порядку перегляду орендної плати, що є підставами визнання його недійсним та в договорі та додатках до нього підпис виконана не ОСОБА_1, а іншою особою.

В підтвердження своїх доводів, ОСОБА_3 просив призначити судово-почеркознавчу експертизу, яка 10 вересня 2012 року ухвалою суду була призначена.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не прибув та подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, зазначивши в ній, що заявлені позовні вимоги не визнав, та в обґрунтування заперечень проти позову подав заперечення, зазначивши в них, що в продовж часу, з 2008 року до 2011 року ФГ «Зоря»виконувало усі обовязки згідно даного договору оренди і своєчасно в повному обсязі виплачувала орендну плату, хоч і без врахування індексу інфляції, однак за зменшеними цінами на зерно яке було отримано в якості орендної плати, про що свідчить довідка ФГ «Зоря»про видачу орендної плати ОСОБА_1 у зрівнянні з закупівельними цінами на той період часу наданими ТОВ «Павлоградзернопродукт».

Крім того, відповідно статті 217 ЦК недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому. Тобто, хоча в договорі оренди землі від 01 січня 2008 року між ФГ «Зоря»та ОСОБА_1, не визначена відповідальність сторін, а також відсутні умови щодо індексації, форми внесення та порядку перегляду орендної плати, це не є приводом вважати цей договір недійсним в цілому.

Зокрема, згідно із статтями 210 та 640 ЦК України, не є вчиненими також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. ЗУ «Про оренду землі»встановлено що договори оренди землі повинні проходити державну реєстрацію. Договір оренди землі від 01 січня 2008 року між ФГ «Зоря»та ОСОБА_1 був зареєстрований у Павлоградському відділі ДР філії ДП «Центр ДЗК»24 травня 2008 року за №84, тобто цей договір був вчинений і пройшов державну реєстрацію і нема підстав для визнання його недійсним.

Разом з тим, ОСОБА_4 подав розрахунки орендної плати та довідку про виплату орендної плати ОСОБА_1.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні до них правовідносини.

Судом установлено, що ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки №94 в розмірі 8,436 гектарів ( а.с. 9).

01 січня 2008 року ОСОБА_1 уклав з Фермерським господарством «Зоря» договір оренди зазначеної земельної ділянки терміном на 5 років, який набув чинності після державної реєстрації 24 травня 2008 року ( а.с.5-6).

Вказаний договір був розроблений на підставі Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року №220 та подальшими змінами.

Також, встановлено, що в п.2.3 договору зазначено, що орендна плата вноситься Орендарем згідно додатку №1 в термін до 31 грудня поточного року та передбачає умови зміни розміру орендної плати у випадках передбачених законодавчими актами України.

Суд вважає, таке формулювання передбачає дотримання сторонами законодавства, в тому числі щодо індексації орендної плати.

Відповідно до додатку до договору оренди земельної ділянки визначена сторонами орендна плата в грошовій формі, або за домовленістю сторін в виді сільськогосподарської продукції або послуг (а.с.83).

З довідок ФГ «Зоря»від 4 липня 2012 року, податкових розрахунків суд встановив, що в період з 2008 року по 2011 рік ОСОБА_1 отримував орендну плату в виді сільськогосподарської продукції та грошовій формі (а.ас.24,25-32).

Окрім того, в п.п.2.4, 2.5 договору зазначені умови збереження стану обєкта оренди, а саме використання земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, збереження та повернення орендарем земельної ділянки у стані не гіршому у порівнянні з тим, у якому одержав землю в оренду.

Разом з тим, в п.п.2.4, 2.6 договору зазначена відповідальність орендодавця за ризик випадкового пошкодження, або знищення обєкта оренди або його частини, зниження родючості, виснаження земельної ділянки.

Договір відповідно до ст..ст.210,640 ЦК України, ст..18 Закону України «Про оренду землі», є укладеним з моменту державної реєстрації, з 24 травня 2008 року.

Таким чином, суд, встановив, що посилання позивача на відсутність в договорі оренди земельної ділянки істотних умов, та зазначених у ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», а саме: форми внесення та порядку перегляду орендної плати, умови збереження стану обєкта оренди, відповідальність сторін є безпідставними.

Разом з тим, суд, встановив, що посилання позивача на недотримання загальних вимог до чинності правочину, що зазначені у ч.1 ст.203 ЦК України, є безпідставними, оскільки зміст договору не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу.

Оскільки позивач не довів такі підстави, то в задоволенні позову слід відмовити.

Разом з тим, суд, встановив, що ОСОБА_1, відповідно до ст..146 ЦПК України будучи попередженим про наслідки ухилення від участі в експертизі, не довів, що підпис в договорі оренди земельної ділянки, додатку до договору оренди та акті передачі землі не його, а іншої особи, не сплативши вартість судово-почеркознавчої експертизи (а.с.102).

За таких обставин, суд відмовляє у визнанні факту, що підпис в договорі оренди земельної ділянки, додатку до договору оренди та акті передачі землі не ОСОБА_1, а іншої особи.

На підставі ч.1 ст..15, ст..18 Закону України Про оренду землі, ст..ст. 203, 210, 215, 640 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 146, 212,214-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову про визнання договору оренди земельної ділянки №416 від 01 січня 2008 року недійсним, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Зоря», 01 січня 2008 року, належної йому земельної ділянки розміром 8,436 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №025869, розташованої на землях Варварівської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, а особи які брали участь у справі та не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10-ти днів з дня отримання рішення, апеляційної скарги.

Суддя: В.О.Ковальчук