Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2013 року Юрївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юрївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області , треті особи по справі КП Павлоградське МБТІ м. Павлоград Дніпропетровської області, Юр»ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області,

про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок № 40, розташований по вул. 40 років Перемоги в с. Новов»язівське Юрївського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_2, в обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 06.05.1997 року помер її чоловік ОСОБА_2, який за життя, а саме 21.02.1968 року за договором купівлі-продажу придбав у власність житловий будинок № 40 по вул. 40 років Перемоги в с. Новов»язівське Юр»ївського району Дніпропетровської області, в якому позивачка разом з чоловіком проживала до дня смерті останнього і продовжує до теперішнього часу проживати в даному будинку, здійснюючи його технічне обслуговування та обробляючи земельну ділянку, що знаходиться біля будинку, при цьому інших спадкоємців , окрім позивачки, після смерті чоловіка не має.

Однак, оформити спадкові права на дане домоволодіння позивачка не в змозі, оскільки 09.04.2010 року, звернувшись до Юр»ївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримала відмову з тих підстав, що у неї відсутній правовстановлюючий документи на належний спадкодавцеві будинок.

Посилаючись на ст. ст. 1261 ЦК України, ст. 3 ЦПК України позивач просив визнати за ним право власності на житловий будинок (домоволодіння) № 40 по вул. 40 років Перемоги в с. Новов»язівське Юр»ївського району Дніпропетровської області.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримав, судові витрати просив залишити за позивачем по справі (ас.17, 131).

Відповідач по справі Новов»язівська сільська рада Юр»ївського району в судове засідання не з»явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги повністю визнали (ас.127).

Представник третьої особи по справі КП Павлоградського МБТІ ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності та заперечень проти позову не надав (ас. 128, 129).

Третя особа по справі на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог , а саме Юрївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином (ас.122).

Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не зявившихся сторін по справі , на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить встановленими наступні обставини:

- згідно копії свідоцтва про одруження серія 1- УР № 520551 від 06.08.1960 року, яка долучена до матеріалів справи (ас. 117), 06.08.1960 року між гр. ОСОБА_2 та позивачкою по справі було укладено шлюб;

- згідно копії свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 136521 від 08.05.1997 року, яка долучена до матеріалів справи (ас. 118), чоловік позивачки ОСОБА_2 помер 06.05.1997 року.

В судовому засіданні встановлено, що за життя чоловік позивачки ОСОБА_2 мав у власності домоволодіння № 40 (раніше 138) по вул. 40 років Перемоги в с. Новов»язівське Юр»ївського району Дніпропетровської області, в якому мешкав разом з позивачкою до дня смерті.

Дані обставини підтверджені в судовому засіданні довідкою КП Павлоградського МБТІ № 126 від 10.04.2013 року (ас.15), згідно якої згідно рішення Павлоградського райвиконкому № 333 від 26.10.1988 року було визнано право власності на домоволодіння № 40 по вул. 40 років Перемоги (раніше вул. Шевченко,7) в с. Новов»язівське Юр»ївського району за ОСОБА_2; довідкою КП Павлоградського МБТІ № 18205 від 13.12.2011 року, згідно якої інвентаризація домоволодіння № 40 по вул. 40 років Перемоги в с. Новов»язівське Юр»ївського району була проведена 05.01.1989 року на ім»я ОСОБА_2 (ас. 69); технічною документацією на житловий будинок № 40 по вул. 40 років Перемоги в с. Новов»язівське Юр»ївського району Дніпропетровської області (ас. ас. 6-11, 88- 90); рішенням Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району про зміну номеру будинку 138 по вул. 40 років Перемоги в с. Новов»язівське Юр»ївського району , що належав ОСОБА_2 на № 40 (ас.114); довідкою Новов»язівської сільської ради № 999 від 03.09.2013 року згідно якої відповідно до погосподарської книги № 12 за 1967-1969 роки, особовий рахунок № 811 головою домогосподарства з 1968 року по день смерті 08.05.1997 року був ОСОБА_2 в будинку № 40 по вул. 40 років Перемоги с. Новов»язівське Юр»ївського району; висновком відділу містобудування, архітектури та житлово - комунального господарства Юр»ївської райдержадміністрації № 73 від 13.11.2012 року, згідно якого житловий будинок № 40 по вул. 40 років Перемоги в с. Новов»язівське Юр»ївського району, належний ОСОБА_2, відповідає існуючій містобудівній документації, а саме генеральному плану с. Новов»язівське, всі будівлі розташовані в межах червоних ліній забудови, не перетинають інженерні мережі та відповідають ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (ас.12).

Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року» Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав.

Враховуючи, що відповідно до записів в по господарських книгах Новов»язівської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області за періоди з 1967 року до дня смерті ОСОБА_2 ( 06.05.1997 року) особовий рахунок № 811 на житловий будинок за № 40 (раніше 7, 138) за адресою вул. 40 років Перемоги с. Новов»язівське було зареєстровано на ім'я чоловіка позивачки ОСОБА_2 (а.с.126), суд вважає, що у померлого виникло право власності на спірний житловий будинок до проведення інвентаризації житлового фонду в сільській місцевості , відповідно до діючого на даний період ЦК України 1963 року та підзаконних нормативних актів, в тому числі Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, якими не було передбачено реєстрації права власності на житлові будинки у сільській місцевості, за виключенням міст та селищ міського типу, а право власності виникало на підставі записів у по господарських книгах місцевих рад відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5 та в послідуючі роки, при цьому до введення в дію з 01 січня 2004 року ЦК України 2003 року момент права власності на нерухоме майно, в тому числі і на житлові будинки, не залежав від проведення державної реєстрації такого права.

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг, із додатками списків громадян, яким ці будинки належать. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року передбачала обов»язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах. Тобто записи у по господарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Разом з тим , за життя спадкодавцем ОСОБА_2 не були отримані правовстановлюючі документи на вищезазначений житловий будинок у вигляді свідоцтва про право власності , а відтак, постановою державного нотаріуса Юр»ївської державної нотаріальної контори від 09.04.2010 року позивачеві відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка ОСОБА_2, в зв»язку з відсутнім правовстановлюючим документом на житловий будинок (ас.13).

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 помер в 1997 році, то до відносин спадкування слід застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року.

Так, відповідно до ст. 524 ЦК України ( в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом та заповітом.

Відповідно до ст. 527 ЦК України (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на момент смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (1963 року) при наслідуванні за законом спадкоємцями першої черги є дружина померлого.

Згідно ст. 548 ЦК України ( в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийняття спадщини повинно бути беззастережним, безповоротним та безумовним. Не допускається відмова від раніше прийнятої спадщини, відміна вчиненої раніше відмови, а також прийняття спадщини в частині її. Якщо спадкоємець прийняв частину майна, то він вважається таким, що прийняв спадкове майно в цілому.

Згідно ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) вважається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 560 ЦК України (1963 року) спадкоємцям, що прийняли спадщину, видається свідоцтво про право на спадщину.

Фактом прийняття спадщини є також сумісне проживання спадкоємця з померлим безпосередньо перед його смертю, що встановлюється за його паспортом, де мається штамп про прописку в одному будинку зі спадкодавцем.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка як до смерті так і після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 проживала та до теперішнього часу проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 (раніше 138) по вул. 40 років Перемоги в с. Новов»язівське Юр»ївського району, є в ньому зареєстрованою з 1979 року, здійснюючи догляд за будинком, обробляючи земельну ділянку біля останнього (ас. 4, 5, 14,125).

При викладених вище обставинах, суд знаходить, що позивач, відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) вважається таким, що прийняв спадщину, а відповідно до вимог ч.2 ст.548 цього Кодексу прийнятий спадок належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК України 1963 року).

Згідно ст. 328 ЦК України 2003 р. право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Оскільки позивачеві нотаріусом відмовлено в оформлені спадкових прав після смерті чоловіка, то останній позбавлений можливості оформити право на спадщину на житловий будинок в позасудовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства.

Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належне спадкодавцю нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарським спорудами № 40 , розташованого по вул. 40 років Перемоги в с. Новов»язівське Юр»ївського району.

Враховуючи волю представника позивача, суд знаходить можливим судові витрати по справі залишити за позивачем по справі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 213, 215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Новов»язівської сільської Ради Юрївського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. України право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 40, розташований по вулиці 40 років Перемоги в с. Новов»язівське Юрївського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого 06 травня 1997 року.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів, з дня отримання копії рішення, апеляційної скарги.

Суддя: С.О.Маренич