Номер провадження № 22-ц/785/9713/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Жус І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення без надання іншого житлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та надання службового ордеру,

встановила:

25 липня 2013 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради (далі Приморська РА ОМР) звернулась із позовом про виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вказуючи на те, що в квартиру АДРЕСА_1, в якій раніше проживала ОСОБА_5, та яка померла 10.09.2012 року, самовільно вселилися відповідачі по справі.

Співробітниками комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський» (далі КП «ЖКС «Фонтанський») відповідачам був вручений припис про звільнення вищевказаної квартири, однак від підпису про вручення та залишати приміщення спірної квартири вони відмовилися.

Посилаючись на викладене, в.о. голови Приморської РА ОМР просив суд виселити відповідачів з квартири АДРЕСА_1 (далі спірна квартира) без надання іншого житлового приміщення.

15.10.2013 року, у судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, представник відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_6 надала до суду зустрічний позов до Приморської РА ОМР про визнання права користування житловим приміщенням, надання службового ордеру(а.с.41-43), який ухвалою від 15.10.2013 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Приморської РА ОМР до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення (а.с.94).

В обґрунтування свого позову, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 посилались на те, що ОСОБА_3 з 06.09.2001 року працює двірником у системі житлово-комунального господарства. Оскільки власного житла подружжя ОСОБА_3 не має, вони його винаймали, мешкали у нежитлових підвальних приміщеннях в антисанітарних умовах упродовж одинадцяти років.

Дотримуючись вимог житлового законодавства, порядку взяття на облік для отримання житла, ОСОБА_3 звернулася за місцем роботи, з відповідною заявою у 2009 році.

В лютому 2013 р. було складено оновлений список працівників КП «ЖКС «Фонтанський», де з 01.07.2005 року працює ОСОБА_3, які потребують отримання службового житла, остання зареєстрована за №15.

Спірна квартира звільнилась у вересні 2012 року.

Згідно письмового звернення про закріплення за ОСОБА_3 спірної квартири, 13.09.2012 року начальником дільниці №7 було направлено клопотання директору КП «ЖКС «Фонтанський» про надання їй вказаної вище квартири як службового житла для користування.

Згідно Протоколу №7 від 07.02.2013 р. на засіданні цехкому дільниці №7 КП «ЖКС «Фонтанській» було ухвалено направити клопотання про закріплення за ОСОБА_3 вільного житла спірної квартири та видати службове посвідчення на склад сімї - 2 особи.

Після цього позивачами за зустрічним позовом було за власний рахунок проведено відновлюваний ремонт спірної квартири, яка рішенням Центрального РВК від 20.12.1985 р. №698 була визнана аварійною та на даний час вони продовжують підтримувати належний технічний стан квартири, сплачують усі комунальні послуги.

Посилаючись на викладене, позивачі за зустрічним позовом просили суд визнати за ними право користування спірною квартирою, зобов'язати Приморську РА ОМР укласти з ними договір найму вищевказаної квартири та видати ордер.

В судовому засіданні представник Приморської РА ОМР ОСОБА_7 первісний позов про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримав та просив суд його задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на те, що відповідачі за первісним позов не отримали ордеру на вселення у спірну квартиру.

Відповідачі за первісним позовом та представник ОСОБА_3 ОСОБА_6 проти задоволення первісного позову заперечували, зустрічний позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2013 року позовну заяву Приморської РА ОМР було задоволено у повному обсязі. У задоволені зустрічного позову було відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ставлять питання про скасування зазначеного судового рішення та ухвалення нового про задоволення їх зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено із порушенням норм матеріального і процесуального права (а.с.112-113).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення первісних позовних вимог та про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідачів за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні будь-які підстави для вселення у спірну квартиру, проживання в ній та про визнання за ОСОБА_4 права користування спірною квартирою, з видачею ордера на вселення.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Із матеріалів справи вбачається, що спірна квартира не приватизована, належить територіальній громаді м. Одеси і в ній без реєстрації мешкала ОСОБА_5, яка 10.09.2012 року померла.

Згідно акту, складеного працівниками дільниці № 7 КП «ЖКС «Фонтанський», було встановлено, що в спірну квартиру самовільно вселилися громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відповідачі у справі (а.с.4).

У звязку з цим, начальником дільниці № 7 КП «ЖКС «Фонтанський» 08.07.2013 року відповідачам було вручено припис про звільнення спірної квартири в триденний строк (а.С.7), однак до теперішнього часу він не виконаний, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 продовжують проживати в квартирі.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ,

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Статтею 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Статтею 122 ЖК України визначено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

З цього приводу колегія судів зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що спірна квартира зарахована до службового приміщення та підлягає передачі в користування відповідачам ОСОБА_8.

Також, в матеріалах справи відсутня згода або відмова Приморської РА ОМР надати відповідачам за первісним позовом ордеру для вселення у спірну квартиру.

Крім того, як вбачається зі Списку працівників КП «ЖКС «Фонтанський», які потребують службового житла станом на 01.02.2013 року, відповідач ОСОБА_3 перебуває на обліку під № 15 (а.с.47), що також виключає можливість надання їй спірної квартири, порушуючи права попередніх 14 осіб, які перебувають на обліку.

Клопотання цехкому дільниці № 7 КП «ЖКС «Фонтанський» перед Приморською РА ОМР про надання ОСОБА_3 службового житла, на що посилаються заявники апеляційної скарги (а.с.52-54), не можуть слугувати підставою для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3.

Таким чином, суд дійшов правильного і обгрунтованого висновку ПРО ТЕ, що позовні вимоги Приморської РА ОМР про виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є законними та такими, що підлягають задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заснований на нормах діючого законодавства України та задоволенню не підлягає.

Що стосується посилання заявників апеляційної скарги на те, що ними було здійснено вкладення власних коштів в ремонт та облаштування спірної квартири, у звязку з чим вони мають право на проживання і користування нею, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки зазначені правовідносини не стосуються правовідносин щодо незаконного займання відповідачами спірного жита.

Питання щодо понесення витрат на облаштування і покращення якісного стану спірної квартири, а також щодо компенсації цих витрат, можуть бути предметом іншого судового розгляду.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія Суддів зазначає, що заявники апеляційної скарги не надали суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень проти первісних позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалене судове рішення є законним і обґрунтованим, доводи заявників апеляційної скарги його не спростовують, у звязку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_9

ОСОБА_2