Справа № 364/528/13-ц
Провадження № 2/364/158/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2013 року, Володарський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

при секретарі Бондаренко Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володарка справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 10 квітня 2013 року звернувсь з названим позовом до суду, в якому вказав, що він перебуває у шлюбі з відповідачкою з 22 лютого 2003 року та на даний час у Володарському районному суді знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про розірвання шлюбу, тому на даний час сторони разом не проживають та ОСОБА_1 бажає розділити майно, спільно нажите за час шлюбу. Позивач ОСОБА_1 просив суд визнати право власності на спільне сумісне майно за відповідачем ОСОБА_2 та стягнути на користь позивача ОСОБА_1 1/2 частину вартості спільного сумісного майна в сумі 124620 гривень та 1246 гривень 20 копійок судового збору.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини які викладенні в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача позов визнали частково.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

По справі встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 лютого 2003 року, що стверджено свідоцтвом про одруження серії І-БК № 199334 (а.с.14) та на даний час у Володарському районному суді знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про розірвання шлюбу, сторони разом не проживають та ОСОБА_1 бажає розділити майно, спільно нажите за час шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 просив суд в судовому засіданні, визнати за ОСОБА_2 право власності на спільне сумісне майно у виді: меблі у виді дивану та двох крісел вартістю 4500 гривень, холодильник вартістю 3000 гривень, телевізор марки «Samsung» вартістю 1500 гривень, спальний гарнітур вартістю 5000 гривень, компютерний стіл вартістю 700 гривень, компютер «Samsung» вартістю 7000 гривень, дитячий диван вартістю 800 гривень, дві ковдри вартістю 4000 гривень та 2000 гривень, супутникова антена вартістю 2900 гривень, прибудову до будинку, літню кухню та хлів вартістю 198240 гривень, вклад у Володарському відділенні «ІндексБанку» в сумі 17000 гривень на імя ОСОБА_2, всього разом на суму 249140 гривень та просив суд стягнути на його користь 1/2 частину вартості зазначеного майна в сумі 124620 гривень.

Позивач ОСОБА_1 не надав доказів про придбання саме на таку суму майна під час шлюбу з відповідачкою а саме, дивану та двох крісел вартістю 4500 гривень, холодильник вартістю 3000 гривень, телевізор марки «Samsung» вартістю 1500 гривень, спальний гарнітур вартістю 5000 гривень, компютерний стіл вартістю 700 гривень, компютер «Samsung» вартістю 7000 гривень, дитячий диван вартістю 800 гривень, дві ковдри вартістю 4000 гривень та 2000 гривень, супутникова антена вартістю 2900 гривень. Докази, щодо вартості вказаного майна надано відповідачем, що підтверджується письмовими доказами дослідженими в судовому засіданні (а.с.94-104) , що спростовує розмір суми придбаного майна вказаного позивачем в позовній заяві, придбане майно позивач просив не розподіляти в натурі, а стягнути 1/2 частини вартості придбаного майна, яке придбано сторонами під час шлюбу, про що відповідач не заперечувала, окрім суми вартості придбаного майна .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 значно перебільшує реальну вартість майна, яке було придбане за час спільного проживання та надала докази (квитанції) на спростування позовних вимог ОСОБА_1, а саме: вартість компютера з комплектуючими становить 4500 гривень 92 копійки та 750 гривень 16 копійок ПДВ; супутникова антена з комплектуючими 880 гривень 50 копійок; водонагрівач «Ariston» 1090 гривень; клапан відсікач 300 гривень; плитка 1053 гривні 50 копійок; металопластикові вікна 2480 гривень; цегла ну суму 1800 гривень; цегла на суму 720 гривень; цегла на суму 1440 гривень; цемент на суму 480 гривень, 54 гривні, 48 гривень, 24 гривні, 138 гривень 14 копійок; шифер на суму 996 гривень 50 копійок; цемент на суму 96 гривень; цемент на суму 58 гривень, 29 гривень, 26 гривень, 78 гривень; оплата газифікації в сумі 946 гривень 24 копійки (а.с.94-104).

Сторони по справі вказали, що під час шлюбу вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку що належав бабі відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3. З пояснень сторін встановлено, що за усної домовленості з ОСОБА_3 подружжя ОСОБА_2 побудували прибудову до будинку, літню кухню та хлів, вартістю за оцінкою позивача на суму 194 561 гривень, що не підтверджується матеріалами справи, щодо вартості побудови прибудови до будинку, літньої кухні та хліва, а також те, що будинок за вказаною адресою та господарські будівля належали відповідачу ОСОБА_2, що не дає підстав на визнання права власності на прибудову до будинку, літню кухню та хлів за відповідачем ОСОБА_2 виходячи з наступного. Сторонами по справі не заперечується, що вони за усної домовленості власника будинку ОСОБА_3 побудували прибудову до будинку, літню кухню та хлів за адресою смт. Володарка вулиця Миру 112, Київської області, про те відповідно до ст. 62 Сімейного Кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Із пояснень сторін встановлено, що ОСОБА_3 померла під час розгляду справи про поділ майна в суді між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, свідоцтво про смерть ОСОБА_3 в судовому засіданні сторонами по справі не надавалось та в судовому засіданні не досліджувалось. Відповідач ОСОБА_2 не є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3, та власником або співвласником будинку та господарських будівель та споруд в смт. Володарка по вулиці Миру, 112 , Київської області . При визнанні права власності на побудовані господарські будівлі за відповідачем ОСОБА_2 , таке рішення може вплинути на спадкові права спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 . Окрім того внаслідок побудови господарських будівель за адресою смт. Володарка по вулиці Миру , 112, вартість нерухомого майна збільшилась не у власника ОСОБА_2, а у ОСОБА_3, відповідно до дослідженої в судовому засіданні інвентаризаційної справи наданої суду Білоцерківським МБТІ (а.с.144-160) . Окрім того відповідно до інвентаризаційної справи рішенням виконавчого комітету Володарської селищної ради Київської області від 31.08.2007 року № 354, розглянувши заяву ОСОБА_3 надано дозвіл ОСОБА_3 на побудову сараю розміром 5.0 х 10.0 кв.м на земельній ділянці 0.295 га. по вулиці Миру, 112, смт. Володарка Київської області, відповідно до рішення виконкому Володарської селищної ради отримано дозвіл на виконання будівельних робіт Інспекцією державного архітектурного-будівельного контролю ОСОБА_3 а не ОСОБА_2С.(а.с.159-160) . Дозволу на побудову прибудови до будинку та літньої кухні ОСОБА_3 не отримувала, як не отримували на проведення побудови господарських будівель, а саме прибудови до будинку, літньої кухні та сараю по вулиці Миру ,112, смт. Володарка , сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як вказують письмові докази , тому побудовані господарські будівлі є самочинним будівництвом . Відповідно до наданих видаткових накладних, товарних чеків та накладних на купівлю будівельних матеріалів позивачем ОСОБА_1, які досліджувались в судовому засіданні, не можуть бути прийняті судом як доказ понесених витрат грошових коштів, як кошти із сімейного бюджету як спільні подружжя, враховуючи, що в досліджених накладних, видаткових накладних, товарних чеках не вказаний отримувач або платник за вказані будівельні матеріали ОСОБА_1, як покупець будівельних матеріалів, які вказані в досліджених в судовому засіданні накладних, товарних чеках які використані на будівництві господарських споруд і що саме ця кількість будівельних матеріалів використана на побудові господарських будівель на земельній ділянці ОСОБА_3 за адресою смт. Володарка вул. Миру, 112, Київської області, тому з вищевикладеного дана позовна вимога не підлягає до задоволення .

Позивач ОСОБА_1, просив також визнати за ОСОБА_2 право власності на грошовий вклад у Володарському відділенні ПАТКБ «Правекс-Банк» в сумі 20391 гривень, та стягнути на його користь 1/2 цього вкладу на його користь як грошові кошти нажиті з відповідачем ОСОБА_2 під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі . Грошовий вклад відповідач ОСОБА_2 внесла на депозитний рахунок , які вона отримала при народженні дитини і позивач вважає, що це кошти є спільним майном подружжя . В судовому засіданні дослідженні довідка та виписка клієнта надана суду ПАТ КБ «Правекс Банк», відповідно до якої вказано, що на імя ОСОБА_2 в ПАТ КБ «Правекс Банк» вкладних, поточних рахунків у національній та іноземних валютах, карткових рахунків в іноземній валюті не відкрито . Відповідно до клієнтської виписки депозитні поступлення відповідачем ОСОБА_2 надходили 2006 та 2007 роках, грошові кошти з депозитного рахунку зняті протягом 2006 2007 років, на момент розгляду справи про поділ спільного сумісного майна подружжя депозитного рахунку на грошові кошти в відповідача ОСОБА_2 не має, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення (а.с.162-171) .

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали суду показання, що вони є батьками відповідача ОСОБА_2 та вказали, що цеглу, якою проводилась прибудова літньої кухні та сараю придбала ОСОБА_3, а привозив цеглу їхній син для ОСОБА_3 з м. Житомир . Доказів на підтвердження не надано про придбання цегли в м. Житомир . Свідки надали показання, що витрати щодо побудови прибудови до будинку, літньої кухні та гаражу здійснювала ОСОБА_3, яка була матірю ОСОБА_4, а також те що вони допомагали у проведенні будівельних робіт, безпосередньо ОСОБА_5 в домоволодінні їхньої матері ОСОБА_3 .

В судовому засіданні досліджувалась накладна від 22.01.2007 року та квитанція від 22.01.2007 року , про придбання цегли ОСОБА_3 на суму 1800 гривень (а.с. 99) .

Свідок ОСОБА_6, надав суду показання, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку баби ОСОБА_2, ОСОБА_3, під час проживання сторони по справі будували господарські будівлі, за які кошти чи за сімї ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 йому нічого не відомо . Коли ОСОБА_1 прийшов проживати то в ОСОБА_3 був тільки житловий будинок та гараж . Яке нажите майно спільне сторонами по справі, за які кошти на які суму йому нічого не відомо .

Свідок ОСОБА_7, надав суду показання, що він є кумом позивача та відповідача, відносини між ними дружні. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали ІНФОРМАЦІЯ_2 на протязі приблизно 10 років, йому відомо що сімя ОСОБА_2 робили ремонт в будинку та проводили побудову господарських будівель та споруд, купували будівельні матеріали, наймали найманих працівників, за які грошові кошти проводились ці роботи, про суми розрахунків йому нічого не відомо .

Свідок ОСОБА_8, надав суду показання, що з позивачем ОСОБА_1 знайомий приблизно 12 років, так як спільно з ним працює в м. Київ, перебуває в дружніх відносинах. За проханням позивача будував літню кухню та хлів за адресою смт. Володарка вулиця Миру, 112, обговоривши вартість роботи, і відповідно знає, що дозвіл на побудову літньої кухні та хліва надала дозвіл баба ОСОБА_2 . За проведенні роботи будівельні отримав 40 000 гривень, які отримав від ОСОБА_1, будь яких документів квитанцій про отримання коштів, розписок або інших письмових доказів ОСОБА_1 не надавав, податок на отримання прибутку не сплачував . Половину грошових коштів з суми 40 000 гривень передав працівнику який також будував літню кухню та хлів громадянину ОСОБА_9. Показання свідка ОСОБА_8, суд, оцінює критично, враховуючи, що свідок перебуває в дружніх відносинах з позивачем ОСОБА_1 , і міг на прохання позивача надати показання про отримання грошових коштів в сумі 40 000 гривень за проведення будівельних робіт, враховуючи, також, те що позивач ОСОБА_1 надав довідку про доходи (а.с. 136) відповідно до якої його заробітна плата складає за 6 місяців - 7893 гривень 43 коп., доказів про наявність спільних сумісних грошових коштів у подружжя ОСОБА_1 , а саме грошових коштів в сумі 40 000 гривень не надано та не досліджувались в судовому засіданні .

Свідок ОСОБА_10 , надав суду показання, що на запрошення позивача ОСОБА_1 працював як підсобний працівник в домоволодінні по вулиці Миру, 112, смт. Володарка, за що ОСОБА_1 заплатив йому 500 гривень .

Відповідно до довідок, виданих Володарським відділенням «ПриватБанку», Володарського відділення ПАТ «Креді Агріколь Банку» та Володарського відділення ПАТ «Державний ощадний Банк», ПАТ КБ «Правекс-Банк», грошові кошти на карткових рахунках, відсутні.

Комунальне підприємство Білоцерківське МБТІ надало копію інвентаризаційної справи, згідно якої житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований по вул. Миру, 112 в смт. Володарка, Київської області належить ОСОБА_3, тому клопотання позивача та представника позивача, щодо проведення судової будівельно-технічної експертизи відхилено, в звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 не є власником або співвласником житлового будинку з господарським будівлями та спорудами за вказаною адресою, так як при проведених будівельних роботах збільшено вартість нерухомого майна не відповідача, окрім того, прибудова до будинку, літня кухня та гараж побудовані без належного дозволу забудови відповідно до законодавства України, що є самочинним будівництвом .

П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного сумісного майна» вказує, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частина перша статті 61 в редакції Закону N 524-V від 22.12.2006 . Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Частина друга статті 61 із змінами, внесеними згідно із Законом N 524-V від 22.12.2006 Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя .

В силу до вказаних статей, спірні речі суд визнає спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Ст. 376 ЦК України вказує, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення, позивач в судовому засіданні не надав доказів та не довів, що будівельні матеріали на які ним було надано квитанції та накладні, були придбані ним особисто та були використані при будівництві прибудови до будинку , хліва, літньої кухні на вказану вартість та вказаних обсягах в домогосподарстві, що розташоване по вул. Миру, 112 в смт. Володарка Київської області, яке належало б відповідачу ОСОБА_2, в судовому засіданні встановлено, що домоволодіння за вказаною адресою належить ОСОБА_3, а не відповідачу ОСОБА_2, що підтверджується письмовими доказами, та відсутність депозитного вкладу в банківських установах на імя ОСОБА_2, тому необхідно стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти на користь ОСОБА_1, половини вартості майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, та надані письмові докази, щодо його придбання та вартості, врахувавши, що позивач просив суд, залишити майно відповідачці ОСОБА_2 а з неї стягнути 1/2 частину вартості цього майна.

КЕРУЮЧИСЬ ПОСТАНОВОЮ ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ ВІД 21 ГРУДНЯ 2007 РОКУ № 11, СТ.СТ.60, 61, 62, 63, 65, 69, 70, 71 СК УКРАЇНИ, СТ.СТ. 372, 376 ЦК УКРАЇНИ, СТ.СТ.3, 5, 8, 13, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК УКРАЇНИ , СУД , -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9720 (девять тисяч сімсот двадцять ) гривні 54 копійок та 229 (двісті двадцять девять) гривень 40 копійок судового збору, всього разом 9949 (девять тисяч девятсот сорок девять) гривень 94 копійок.

З повним рішенням сторони можуть ознайомитись 02 серпня 2013 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Ткаченко