Справа № 223/2719/2012
Провадження №2/145/86/2013
У Х В А Л А

Іменем України

08.12.2012 року Тиврівський районний суд Вінницької області

Суддя Ліщишина М. Ю. розглянувши заяву КС " Метроном " про забезпечення позову ,-

встановив:

В провадженні Тиврівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом КС " Метроном" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення за договором поруки .

На забезпечення позову КС "Метроном" звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 .

Заява не підлягає до задоволення, входячи з такого.

Закон України Про судоустрій і статус суддів визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 цього Закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обовязків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін суд встановлений законом поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року та Лавентс проти Латвії від 7 листопада 2002 року).

Повноваження судів першої інстанції при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 152 ЦПК України.

Серед видів такого забезпечення ст. 152 ЦПК України передбачає вжиття судом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Однак дана заява підлягає поверненню, так як в порушення ст. 151 ЦПК України в заяві не зазначено відомості, потрібні для застосування забезпечення позову ( інформація про місцезнаходження майна, його перелік, вартість, місцезнаходження банківських установ, у яких відкрито рахунки, на яких знаходяться грошові кошти відповідачів).

Згідно ч.8 ст. 153 ЦПК України суд , встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву КС " Метроном " про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, що належить ОСОБА_1 повернути заявнику.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом п'яти діб.

Суддя ОСОБА_3