СЕЛИДІВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 242/2771/13-ц Провадження № 2/242/868/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2013 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі

головуючий суддя Жарова Ю.І.

при секретарі Ярош Т.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна.

19.06.2013 р. ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 та квартири за адресою: АДРЕСА_2, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2.

До набрання рішенням законної сили заборонити будь-яким особам будь яким способом здійснювати будь-які дії по квартирам, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Відповідно до вимог частин 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову, як вказано в частині другій цієї статті, повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду ( ч. 3 ст. 151 ЦПК).

На обґрунтування своїх вимог у заяві ОСОБА_1 стверджує, що відділом ДВС Селидівського міського управління юстиції за заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28.01.2013 р. у ОСОБА_2 було вилучено майно ювелірні вироби та накладено арешт на житлові квартири, що знаходяться в її власності. До теперішнього часу відповідачка борг не повернула. У неї є підстави вважати, що ОСОБА_2 має намір продати квартири, які знаходяться в її власності.

За таких обставин позивач просить суд з метою забезпечення позовних вимог: накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 та квартири за адресою: АДРЕСА_2, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.01.2013 року заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування вартості безпідставно набутих ювелірних виробів 585 проби у сумі 106773, 54 грн.

ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, 22.04.2013 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження зареєстровано обтяження на заборону на нерухоме майно ОСОБА_2.

ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, 24.04.2013 р. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження зареєстровано обтяження на арешт нерухомого майна ОСОБА_2, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 14.06.2013 року скасовано заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28.01.2013 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна.

17.06.2013 р. відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна.

ОСОБА_3 заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинено обтяження речового права на квартири, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

ОСОБА_3 з ч. 3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За приписами частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляд заяв про забезпечення позову» (далі постанова Пленуму) розяснено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

ОСОБА_3 до розяснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову згідно нормам чинного цивільного процесуального законодавства це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, тощо. Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 та квартири за адресою: АДРЕСА_2, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2.

До набрання рішенням законної сили заборонити будь-яким особам будь яким способом здійснювати будь-які дії по квартирам, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Копію ухвали для виконання направити відділу Державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя