21.01.2013 № 2-489-107/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2013 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення збитків та шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з нього 77 252,43 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що між сторонами було досягнуто угоди про продаж автомобіля за умовами якої він зобовязаний був сплатити відповідачу 6000 доларів США та оплачувати кредитні платежі для чого між ним та банком було укладено договір поруки. Вказує, що ним було сплачено відповідачу 6000 доларів США, погашено кредиторську заборгованість 15 672,81 грн. та внесено страхові внески в сумі 8031,17 грн. Згодом відповідач скасував видану довіреність на право керування автомобілем та здійснив дії в результаті яких автомобіль було вилучено. Просив стягнути як безпідставно отриманні кошти 48 000 грн. (еквівалентно 6000 доларів США), 15 672,81 грн. сплачених кредитних платежів, 8031,17 грн. сплачених страхових платежів, а також 3% річних, що дорівнює 2151,12 грн. та інфляційні збитки 3397,33 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 подав зустрічну позовну заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 94965,95 грн. В обґрунтування вимог посилається на те, що через несвоєчасне внесення ОСОБА_1 платежів по кредиту йому було нанесено збитків, а саме штрафні санкції та пеня в розмірі 40777,3 грн. Внаслідок надмірної експлуатації автомобіля та недбалого обслуговування йому завдано збитків у сумі 54188,65 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали первісний позов, просили його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечували з підстав його необґрунтованості.

Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали зустрічний позов, просили про його задоволення. Первісний позов не визнали вказали на його безпідставність.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Враховуючи те, що сторони не уклали письмового договору купівлі-продажу автомобіля з визначенням ціни та предмету договору, взаємних прав та обовязків, суд вважає, що договір є неукладеним, а відтак не породжує правових наслідків для сторін, в тому числі і зобовязань.

За таких обставин, кошти в сумі 6000 доларів США, отримані відповідачем ОСОБА_3, що підтверджується розпискою (а. с. 23) є безпідставно набутим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Офіційний курс Національного банку України на день ухвалення рішення становить 7,993 грн. за 1 долар США.

З відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 49 958 грн., що еквівалентно 6000 доларів США.

Між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір поруки від 16 лютого 2010 року за № 242081 за яким позивач як поручитель відповідача сплачував кредитні платежі за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 0. ОСОБА_1 сплачено 15 672,81 грн., що не заперечувалось відповідачем ОСОБА_3

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

За таких обставин, до ОСОБА_1 як поручителя, що частково виконав зобовязання за договором кредиту перейшло право вимоги про сплату 15 672,81 грн.

З відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 15 672,81 грн. сплачені за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 07 лютого 2008 року.

Сума сплачених страхових платежів 8031,17 грн. стягненню з відповідача не підлягає, оскільки фактично ним не отримувалась, кошти ці у нього не знаходяться. Не можна також вважати, що сплата страхових внесків ОСОБА_1 здійснена в інтересах ОСОБА_3, оскільки в цей період автомобілем фактично користувався ОСОБА_1

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ОСОБА_1 не надав суду доказів, що він звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів, а відтак суд вважає, що не можна говорити про прострочення відповідачем зобовязання про повернення коштів.

У звязку із зазначеним підстав для стягнення нарахованих 3% річних та інфляційних збитків з ОСОБА_3 не вбачається.

ОСОБА_3 просив суд стягнути з ОСОБА_1 О В. збитки, а саме штрафні санкції та пеня, нараховані через несвоєчасність внесення кредитних платежів.

Враховуючи те, що між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу автомобіля з переліком взаємних прав та обовязків, в тому числі по своєчасному погашенню саме ОСОБА_1 у строки встановлені кредитним договором платежів, зобовязання по оплаті не виникло. З договору поруки укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» не випливає обовязку ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 Окрім цього, виконання поручителем зобовязань за договором поруки має певну процедуру, а саме в разі не виконання боржником зобовязання, після отримання вимоги банку протягом 10-ти днів повинен виконати зобовязання забезпечене порукою (п. 2.2 договору поруки № 242081 від 16.02.2010).

Доказів, які б підтверджували факт нарахування штрафних санкцій та пені в сумі 40 777,3 грн. суду не надано.

За таких обставин, вимоги про стягнення 40 777,3 грн. не підлягають задоволенню, оскільки не доведено вини ОСОБА_1 в заподіянні цих збитків та не підтверджено доказами розмір і фактичне понесення таких збитків.

Відповідачем ОСОБА_3 було передано ОСОБА_1 автомобіль у користування із оформленням довіреності від 26 січня 2010 року. Вказана довіреність видана на реалізацію усного договору доручення за яким ОСОБА_3 доручив ОСОБА_1 представляти його інтереси, повязані з експлуатацією, управлінням та технічним обслуговуванням автотранспортного засобу, проходити технічний огляд, укладати договори страхування, слідкувати за технічним станом, визначати місце стоянки, подавати заяви, отримувати довідки та виконувати будь-які інші дії, повязані з виконанням цієї довіреності.

Договору про передачу автомобіля в оренду (найм) із зазначенням технічного стану на момент передачі та повернення транспортного засобу, умов ремонту та обслуговування автомобіля тощо між сторонами не укладалось.

Автомобіль Volkswagen Jetta, 2008 р. в., д/н НОМЕР_1 було передано по довіреності, при цьому сторонами оговорено умови використання, показник граничного зносу, за чий рахунок здійснюється ремонт автомобіля.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_3 вказує, що шкода заподіяна через надмірну експлуатацію та недбале обслуговування автомобіля ОСОБА_1 Одночасно не зазначає з чого випливає обовязок утриматись від надмірної експлуатації та обовязок здійснювати належне обслуговування.

Згідно з протоколом огляду від 17.02.2011 при вилученні спірного автомобіля він знаходився в робочому стані, без видимих ушкоджень.

ОСОБА_3 не надав суду доказів того, що ОСОБА_1 вчинив неправомірні дії (які виходили за межі виконання довіреності) щодо автомобіля, у звязку з чим йому заподіяно майнової шкоди.

Отже, позовні вимоги про стягнення шкоди в розмірі 54 188,65 грн. не підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову належить відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 636 грн. 30 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення збитків та шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 63 630 грн. 81 коп., а саме 47 958 грн. безпідставно набутих коштів та 15 672, 81 грн. сплачених за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 07 лютого 2008 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 636 грн. 30 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв