Справа № 758/9248/13-ц
У Х В А Л А

19 липня 2013 року суддя Подільського районного суду м.Києва Шаховніна М. О., розглянувши питання відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд закордон неповнолітньої дитини без згоди другого з батьків,

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшла вищевказана позовна заява.

Позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків відповідно до ст. 121 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно роз'яснення п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є надання дозволу позивачці без згоди відповідача на тимчасове багаторазове вивезення неповнолітньої дитини ОСОБА_3 за межі України до 16 років кожного року.

Разом з тим, предмет спору носить загальний характер, а позовна заява не містить чіткого визначення держави, до якої позивачка має намір вивезти дитину, з метою сприяння її загального розвитку, позивачкою у прохальній частині позову не зазначено на який проміжок часу вона має намір вивезти дитину за межі України, що є порушенням діючого законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, в тому числі є порушенням Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями.

У позовні заяві не зазначено доказів на підтвердження того, що позивачка зверталася до відповідача із вимогою про надання згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон, шляхом пропозиції відповідачеві з'явитися до нотаріуса для засвідчення його згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон, а їй було відмовлено.

Крім того, за вимогами СК України та Закону України "Про охорону дитинства" питання про тимчасовий виїзд закордон неповнолітньої дитини без згоди батька повинно бути розглянуто по-перше органом опіки та піклування, а у разі його не вирішення або невиконання цього рішення одним з батьків дитини, у судовому порядку. До матеріалів позовної заяви не додано висновок органу опіки та піклування з приводу можливості та доцільності виїзду неповнолітньої дитини за кордон, не додано його копії для відповідача. Посилання на наявність висновку в іншій цивільній справі є не доцільним.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Разом з тим, як вбачається із змісту позовної заяви, позивачкою не залучено до участі в справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган, що здійснює захист прав та інтересів неповнолітніх дітей, оскільки спірні правовідносини безпосередньо пов'язані з вирішенням прав неповнолітньої дитини та рішення суду може вплинути на права та обов'язки зазначеної державної установи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Позовні вимоги є неконкретними, а саме позивачка зазначила спосіб захисту своїх прав «визнання відмови безпідставною», який цивільним законодавством не передбачений.

Також, чинним законодавством передбачено вирішення судом питання про надання одноразового дозволу на тимчасовий виїзд закордон неповнолітньої дитини без батька, а не на неодноразові виїзди без визначення країни та часу.

ОСОБА_1 слід зазначити спосіб захисту прав відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, якою встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, оскільки згідно ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати вимогам, встановленим законом.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог з урахуванням ст. 16 ЦК України та надіслати нову редакцію позовної заяви, яка б відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, надати копії позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги визначені ст.ст. 119, 120 ЦПК України, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення дитині проїзного документа для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд закордон неповнолітньої дитини без згоди другого з батьків залишити без руху та надати позивачу строк протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

В разі, якщо позивач у вказаний строк не усуне недоліки, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяМ. О. Шаховніна