АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Шахової О.В.

суддів - Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом та вказувала, що вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну неповнолітню дитину та від утримання якої ОСОБА_2 відмовляється, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 700 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.08.2013 року.

Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково, виходячи з розміру аліментів у частині від його доходу.

На обґрунтування своїх доводів апелянт зазначає, зокрема, що судом не взята до уваги та обставина, що, він та його батьки постійно та добровільно надають допомогу на утримання дитини. Судом безпідставно не враховано, що він звільнився з роботи через те, що протягом трьох років не отримував заробітної плати, та на момент розгляду справи в суді першої інстанції ще не встиг працевлаштуватися. З огляду на зазначені обставини,відповідач вважає, що з нього мають бути стягнуті аліменти у ј розмірі його доходів.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі

В ЗУ «Про державний бюджет України на 2013 рік» зазначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений на 2013 рік складає: з 1 січня - 1.210 гривні, з 1 грудня - 1.286 гривні, а відповідно розмір аліментів, визначений судом, не перевищує зазначений прожитковий мінімум та не є меншим ніж його 30%.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі до 24.09.2009 року, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 7).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та того, що відповідач не працює та не має регулярного доходу, проте відповідно до вимог закону зобов'язаний утримувати свою неповнолітню доньку.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норм які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи відповідача про надання ним матеріальної допомоги в добровільному порядку та стягнення з нього аліментів щомісячно в частці, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки право вибору вимоги щодо стягнення аліментів за законом визначено за одним з батьків,з яким проживає дитина та на утриманні якого вона знаходиться, в даному випадку це право вибору належить позивачці ОСОБА_3,що свідчить про те, що між сторонами не досягнуто домовленості про сплату аліментів на утримання дитини.

Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі,за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням зазначеного, суд вірно виходив з того, що доходи відповідача мають мінливий та нерегулярний характер,оскільки тривалий час він не має постійної роботи,що було підтверджено самим відповідачем.

З огляду на викладене та у відповідності до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19 версеня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді