Справа № 1527/2-3134/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2013 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мунтян О. О.

при секретарі Скоріній М. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань № 5 в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Одеська міська рада

«про виділ частки, визнання права власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою», суд -

В СТАНОВИВ:

У квітні 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом до відповідачки.

Згодом, позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги уточнено (а.с. 190-193).

На обґрунтування своїх уточнених позовних вимог в останній редакції (а.с. 190-193) позивач ОСОБА_1 зазначає, що на підставі Договору Дарування від 28 грудня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за № 1-2740 він є власником 33/100 часток домоволодіння за АДРЕСА_1 часток даного домоволодіння належать співвідповідачці у справі.

Зазначене домоволодіння, як вказано позивачем ОСОБА_1 , на час укладення Договору дарування було розташоване на земельній ділянці по фактичному користуванню загальною площею 564 кв.м. та в цілому складалось з двох житлових кам`яних будинків позначених по плану під Літ «А,В», загальною площею71, 1 кв.м. з надвірними господарськими спорудами позначеними по плану: під Літ «Ж»- Літня кухня, «З»- гараж, «Б»- сарай, «Е»- душ, «Д»- вбиральня, 1,4-13 огородження, 111- мостіння, 1- цистерна. При цьому, як вказує позивач у його фактичне користування згідно умов Договору Дарування передано: житловий будинок позначений по плану під Літ «В», житловою площею 23,1 кв.м., літня кухня позначена по плану під Літ: «Ж», 33/100 огорожі № 1,4-13, 33/100 мостіння.

Ним, як зазначає позивач, відповідачці у справі ОСОБА_2 було запропоновано у добровільному порядку за взаємною згодою встановити порядок користування вищеназваною земельною ділянкою відповідно до часток співвласників у нерухомому майні на що отримав відмову. Враховуючи, що як вказує позивач, він як співвласник 33/100 часток у домоволодінні за АДРЕСА_2 має право на виділ належної йому частки у натурі та відповідно встановлення порядку користування земельною ділянкою на якій розташовано зазначене домоволодіння, та приймаючи до уваги, що реалізувати своє право в позасудовому порядку змоги не має, вважає за необхідне звернутись до суду із даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені уточненні в осатаній редакції позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити виділивши у його власність зі складу домоволодіння за АДРЕСА_2 житловий будинок позначений по плану під Літ «В», житловою площею 23,1 кв.м., літню кухню позначену по плану під Літ: «Ж», 33/100 огорожі № 1,4-13, 33/100 мостіння, що відповідає 33/100 часткам із присвоєнням адреси: АДРЕСА_3 та визнати за ним право власності на домоволодіння за АДРЕСА_2 .

Встановити порядок користування земельною ділянкою розташованою за адресою: АДРЕСА_3 відповідно до часток співвласників, виділивши у його користування земельну ділянку площею 186 кв.м., що відповідає другому варіанту запропонованому експертом за Висновком № 17623/2499 від 26.09.2012 року. Додатково вказавши, що дійсно той порядок користування спірною земельною ділянкою, який існував станом на час отримання ним у дар частки у домоволодінні та відображений у Схематичному плані від 17.05.2007 року існує и на теперішній час, крім демонтажу відповідачкою у справі ОСОБА_2 двох калиток, однак, оскільки у його фактичному користуванні перебуває тільки 154 кв.м. спірної земельної ділянки замість належних 186 кв.м. вважає за необхідне просити суд виділити у користування земельну ділянку, площа якої буде відповідатиме його частці у домоволодінні.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, у задоволені позову просила суд відмовити в повному обсязі, з підстав необґрунтованості, вказавши, що станом на час передачі нею у дар на користь ОСОБА_3 33/100 часток домоволодіння за АДРЕСА_2 на земельній ділянці існували огородження, які відділяли частину земельної ділянки, якою користується вона як співвласник та ОСОБА_3 у користування було прийнято ту частку земельної ділянки, яка існує і на день вирішення даного спору по суті. З часу набуття ОСОБА_3 права власності на 33/100 частки даного домоволодіння, порядок фактичного користування земельною ділянкою не змінився, крім того, що нею було демонтовано калитки та замість них на тій же межі встановлено огородження, а тому вимоги позову в цій частині є безпідставними.

Представник третьої особи: Одеської міської ради до судового засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи сповіщався судом належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням в матеріалах справи (а.с. 209).

Заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Вимогами ст. 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього співвласника.

Положеннями ст. 107 ЗК України встановлено, що у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним користуванням земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 120 ЗК України визначено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Пунктом 19 Постанови Пленуму ВСУ за № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ`роз`яснено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, тощо. Пунктом 22 роз`яснено, що суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав не має, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень`за № 1952-4 від 01.07.2004 року визначено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно видає Свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 18 Закону визначено, що Свідоцтво про право власності на нерухоме майно видається в т.ч. у разі виділення окремого об`єкта нерухомого майна зі складу об`єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об`єктів.

Так, судом встановлено, що домоволодіння за АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 видане 19 жовтня 2004 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради в цілому на ім`я ОСОБА_2 , відповідачки по даній цивільній справі (а.с. 50).

Право власності на домоволодіння за АДРЕСА_2 на підставі Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН»27 жовтня 2004 року за № 21274 в книзі: 207-172 за ОСОБА_2 згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 5208271 від 27.10.2004 року (а.с. 49).

Згідно зазначеного Свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 домоволодіння за АДРЕСА_2 станом на час його видачі в цілому складалось з: двох житлових будинків позначених по плану під Літ «А, В», загальною площею 104, 8 кв.м., житловою площею 71,1 кв.м., надвірних господарських споруд, літньої кухні позначеної по плану під Лі «Ж», вбиральні під Літ «Д», душа під Літ «Е», сараю під Літ «Б», гаражу під Літ «З»(а.с. 50).

Земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (колишня ділянка за № НОМЕР_2 ), площею 549 кв.м. виділено колишньому власнику вищевказаного домоволодіння ОСОБА_6 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по праву особистої власності, посвідченого державним нотаріусом Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 7266 (а.с. 62-65).

На підставі договору Дарування від 28 грудня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 1-2740 ОСОБА_2 передано, а ОСОБА_1 прийнято у дар 33/100 часток домоволодіння за АДРЕСА_2 , яке в цілому складається з двох житлових будинків позначених по плану під Літ «А, В», загальною площею 104, 8 кв.м., житловою площею 71,1 кв.м., надвірних господарських споруд, літньої кухні позначеної по плану під Лі «Ж», вбиральні під Літ «Д», душа під Літ «Е», сараю під Літ «Б», гаражу під Літ «З», 1,4-13 огорожа, 3- мостіння, 1- цистерна на земельній ділянці загальною площею 564 кв.м., по фактичному користуванню (а.с. 9, 52).

Пунктом 2 даного договору Дарування визначено, що у користування ОСОБА_1 переходить: житловий будинок позначений по плану під Літ «В», літня кухня під Літ «Ж», 33/100 мостіння, 33/100 огорожі, житловою площею 23,1 кв.м..

Відповідно до п. 7 даного договору Дарування нотаріусом сторонам по договору зміст положень ст.ст. 20, 120, 125, 126 ЗК України роз`яснено.

Право власності ОСОБА_1 на 33/100 частки домоволодіння за АДРЕСА_2 зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН»26 липня 2006 року за № 21274 в книзі 207-172 згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 11365847 (а.с. 51).

Як не заперечувалось сторонами у справі спір щодо порядку користування частками у домоволодінні між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутнійта як вже зазначалось судом склад 33/100 часток у домоволодінні за АДРЕСА_2 чітко визначено умовами договору Дарування від 28 грудня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 1-2740.

За таких обставин, приймаючі до уваги умови договору Дарування від 28 грудня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого за № 1-2740, виходячи з вимог ст. 392 ЦК України та положень ст. 9, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень`за № 1952-4 від 01.07.2004 року суд приходить до висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_1 вимог у частині виділення належних йому 33/100 часток зі складу домоволодіння за АДРЕСА_2 та визнання за ним права власності на відокремлене домоволодіння за АДРЕСА_2 , оскільки Законом чітко встановлено порядок отримання Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що видається в т.ч. у разі виділення окремого об`єкта нерухомого майна зі складу об`єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об`єктів, в свою чергу між сторонами спір по зазначеним правовідносинам відсутній.

Також, судом встановлено, що згідно Плану земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_3 загальною площею 564 кв.м. станом на 2004 рік межі земельних ділянок щодо користування житловим будинком позначеним по плану під Літ «В`із надвірною господарською спорудою, літньою кухнею під Літ «Ж», які перейшли у власність позивача за даним позовом ОСОБА_1 та житлового будинку позначеного по плану під Літ «А», з надвірними господарськими спорудами вбиральні під Літ «Д», душа під Літ «Е», сараю під Літ «Б», гаражу під Літ «З», які залишились у власності ОСОБА_2 встановлено огородженням позначеним по плану під Літ № 7-10 (а.с. 10зв.).

Схематичним планом земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_3 загальною площею 564 кв.м. станом на 2007 рік зазначені вище межі земельних ділянок які перебувають у користуванні сторін у справі відображено без змін в порівнянні з Схематичним планом земельної ділянки станом на 2004 рік, окрім змін пов`язаних із встановлення металевого огородження замість та на місці раніше встановлених калиток (а.с. 53).

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Так, сторонами у справі не заперечувалось, а отже доказуванню не підлягає, що станом з часу придбання ОСОБА_1 33/100 часток домоволодіння за АДРЕСА_2 та до часу вирішення по суті зазначеної цивільної справи між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично встановлено порядок користування зазначеною вище земельною ділянкою згідно меж визначених Схематичними планами за 2004 та 2007 рік, окрім змін пов`язаних із встановлення металевого огородження замість та на місці раніше встановлених калиток та відповідний порядок склався з часу придбання ОСОБА_1 частки у домоволодінні.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснили, що станом на час отримання ОСОБА_1 у дар 33/100 часток у домоволодінні за АДРЕСА_2 , а саме житлового будинку позначеного по плану під Літ «В`із надвірною господарською спорудою під Літ «Ж`вже існували огородження які відділяли земельну ділянку для обслуговування даної частки від земельної ділянки, якою фактично користується співвласниця домоволодіння ОСОБА_2 та відповідно було визначено їх площу. З вказано часу, а саме 2004 року, зазначені встановлені межі не змінювались, окрім змін пов`язаних із встановлення металевого огородження замість та на місці раніше встановлених калиток та висоти існуючого огородження.

По справі, Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2011 року, призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с. 111-112).

Згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 17623/2499 від 26.09.2012 року (а.с. 166-174) експертом встановлено, що на час проведеного обстеження фактична площа земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_3 складає - 564 кв.м. з яких у фактичному користуванні співвласника ОСОБА_1 перебуває - 154 м.кв., у користуванні другого співвласника ОСОБА_2 - 410 м.кв. (а.с. 168).

Крім того, експертом визначено, що на час обстеження на даній земельній ділянці встановлено розмежовуючи огородження, які виділяють ділянки співвласників, входи роздільні зі сторони вул. 6-та Лінія (а.с. 168).

Крім того, експертом визначено існуючі межі розділу зазначеної вище земельної ділянки між співвласниками згідно фактичного землекористування, а саме: від вуличного розмежовуючої огорожі до перетинання з житловим будинком позначеним по плану під Літ «А», довжиною 5,0 м.кв. з відступом 2,33 м.кв. віл лівої бічної межі, - поворот ліворуч, вздовж зовнішньої стіни житлового будинку позначеного по плану під Літ «А», довжиною 0,15 м.кв,- поворот праворуч, по глухій зовнішній стіни житлового буднику позначеного по плану під Літ «А», в сторону задньої межі земельної ділянки, довжиною 10,13 м.кв., - поворот праворуч вздовж зовнішньої стіни житлового будинку позначеного по плану під Літ «А», довжиною 0, 35 м.кв., - поворот ліворуч, в сторону задньої межі земельної ділянки, довжиною 2,45 м.кв., - поворот праворуч, в сторону правої бокової межі, довжиною 3,87 м.кв., - поворот ліворуч, в сторону задньої межі ділянки, довжиною 1,3 м.кв., - поворот праворуч у напрямку до бокової межі, довжиною 4,85 м.кв., - поворот ліворуч, в сторону задньої межі, довжиною 2,15 м.кв., - поворот праворуч в сторону правої межі по зовнішній стіні літньої кухні позначеної по плану під Літ «Ж», довжиною 3,15 м.кв., - поворот ліворуч, в сторону задньої межі по зовнішній стіні літньої кухні, позначеної по плану під Літ «Ж», довжиною 3, 92 м.кв., - поворот ліворуч, в сторону лівої бокової межі, по зовнішній межі літньої кухні позначеної по плану під Літ «Ж», довжиною 3,15 кв.м. та надалі по лінії продовження довжиною 0, 25 м.кв., - поворот праворуч, до перетинання з задньою межею довжиною 3,3 м.кв. з відступом 9, 65 м.кв. від правої бокової межі (а.с. 168зв.) із графічним відображенням (а.с. 172).

Експертом за Висновком судової будівельно-технічної експертизи за № 17623/2499 від 26.09.2012 року, крім того визначено два варіанта встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою виходячи з розміру часток співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у домоволодінні за АДРЕСА_2 (а.с. 169-170, 170-171, 173-174).

Суд, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини щодо незмінності фактичного порядку користування який було визначено між співвласниками домоволодіння за АДРЕСА_2 станом з 2004 року по час вирішення даної цивільної справи по суті критично ставиться до висновку експерта щодо неможливості встановлення відповідного фактичного користування згідно Схематичного плану спірної земельної ділянки станом на 2007 рік з відповідним фактичним користуванням станом на час проведеного експертом дослідження (а.с. 168-168 зв).

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 120 ЗК України та приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що з часу прийняття позивачем у справі ОСОБА_1 у дар 33/100 вищевказаного домоволодіння із відповідною часткою земельною ділянки у користування по час вирішення зазначеної справи по суті між співвласниками домоволодіння за АДРЕСА_2 склався відповідний фактичний порядок користування спірною земельною ділянкою, площею 564 кв.м., які відображено у Висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 17623/2499 від 26.09.2012 року, є незмінним з 2004 року, відокремлені відповідними розмежовуючими огородженнями, який в свою чергу не позбавляє ОСОБА_1 права на обслуговування належного йому житлового будинку позначеного по плану під Літ В`та надвірної господарської споруди під Літ «Ж`та був погоджений ним на час прийняття зазначеної частки у дар.

Позивачем ОСОБА_1 у порушення вимог ст. 10 ЦПК України до суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин щодо наявності підстав для зміни зазначеного вище порядку користування спірною земельною ділянкою, відповідно, суд критично ставиться до доводів заявленого позову щодо встановлення порядку виходячи з розміру часток співвласників у домоволодінні за АДРЕСА_2 .

Отже, за таких обставин та приймаючи до уваги роз`яснення надані п. 22 Постанови Пленуму ВСУ за № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ`суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у частині визначення порядку користування земельною ділянкою та відповідно встановлення порядку користування спірної земельною ділянкою за фактично існуючим між співвласниками порядком, межі якого визначено Висновком судової будівельно-технічної експертизи за № 17623/2499 від 26.09.2012 року (а.с. 173).

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами у справі, суд приходить до висновку про часткове їх задоволення.

Судові витрати підлягають стягненню у порядку положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 317, 328, ч. 1 364, 367, 377 ЦК України, ст. 107, 120, 125 ЗК України, ст.ст. 9, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень`за № 1952-4 від 01.07.2004 року, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Одеська міська рада про виділ частки, визнання права власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити частково

Встановити порядок користування земельною ділянкою розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 564 м.кв. відповідно до фактично склавшогося порядку користування виділивши у користування ОСОБА_1 , як співвласника 33/100 часток домоволодіння за АДРЕСА_2 земельну ділянку площею 154 (сто п`ятдесят чотири) кв.м. та у користування ОСОБА_2 , як співвласниці 67/100 часток домоволодіння за АДРЕСА_2 земельну ділянку площею 410 (чотириста десять) кв.м..

Встановити наступні межі розділу земельної ділянки розташованою за адресою: АДРЕСА_3 між співвласниками домоволодіння за АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 а саме: від вуличного розмежовуючої огорожі до перетинання з житловим будинком позначеним по плану під Літ «А», довжиною 5,0 м.кв. з відступом 2,33 м.кв. віл лівої бічної межі, - поворот ліворуч, вздовж зовнішньої стіни житлового будинку позначеного по плану під Літ «А», довжиною 0,15 м.кв,- поворот праворуч, по глухій зовнішній стіни житлового буднику позначеного по плану під Літ «А», в сторону задньої межі земельної ділянки, довжиною 10,13 м.кв., - поворот праворуч вздовж зовнішньої стіни житлового будинку позначеного по плану під Літ «А», довжиною 0, 35 м.кв., - поворот ліворуч, в сторону задньої межі земельної ділянки, довжиною 2,45 м.кв., - поворот праворуч, в сторону правої бокової межі, довжиною 3,87 м.кв., - поворот ліворуч, в сторону задньої межі ділянки, довжиною 1,3 м.кв., - поворот праворуч у напрямку до бокової межі, довжиною 4,85 м.кв., - поворот ліворуч, в сторону задньої межі, довжиною 2,15 м.кв., - поворот праворуч в сторону правої межі по зовнішній стіні літньої кухні позначеної по плану під Літ «Ж», довжиною 3,15 м.кв., - поворот ліворуч, в сторону задньої межі по зовнішній стіні літньої кухні, позначеної по плану під Літ «Ж», довжиною 3, 92 м.кв., - поворот ліворуч, в сторону лівої бокової межі, по зовнішній межі літньої кухні позначеної по плану під Літ «Ж», довжиною 3,15 кв.м. та надалі по лінії продовження довжиною 0, 25 м.кв., - поворот праворуч, до перетинання з задньою межею довжиною 3,3 м.кв. з відступом 9, 65 м.кв. від правої бокової межі.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрована: АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_5 суму судового збору у розмірі 56 гривень 49 копійок, суму витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 10 гривень 00 копійок та суму витрати на сплату вартості проведеної експертизи у розмірі 1 021 гривні 28 копійок, а всього суму судових витрат у розмірі 1 087 гривні 77 копійок (одна тисяча вісімдесят сім гривень 77 копійок).

У задоволені решти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси, особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: