Справа № 172/1646/13-ц
Провадження № 2/172/641/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2013 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючої судді Порох К.Г.

при секретарі Голубенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ Дельта Банк звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що 21.02.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 003-03041-210208, і відповідачу був відкритий картковий рахунок №5536 в національній валюті України гривні. Ліміт кредитної лінії розраховується банком самостійно. Кредитні кошти та власні кошти держатель використовує для розрахунків за товари та послуги, зняття готівки, виконання зобовязань перед банком та вчинення інших операцій, передбачених договором.

Відповідно до пункту 2.1 моментом надання Банком Держателю Кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на Рахунку власних коштів Держателя.

У відповідності до Договору, Держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом.

Як стверджує у позові позивач уклавши кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності ОСОБА_1 порушила договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 21.09.2013 р. становить 3020 грн.15 коп., з яких 713,76 грн. тіло кредиту, 881,92грн. заборгованість за відсотками, 1424,26грн. заборгованість за комісіями. В зв'язку із викладеним, посилаючись на норми ст. ст. 526, 1049, 1054 ЦК України, позивач просив в позовній заяві стягнути із відповідача на свою користь борг за кредитним договором в сумі 3020грн.15коп. та судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві викладене прохання про розгляд справи у відсутність представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заперечення проти позову, які направлялися позивачу. В письмових запереченнях відповідачка ОСОБА_1 вказує, що вимоги заявлені позивачем незаконні, оскільки в неї немає заборгованості перед банком, кредит вона погасила в 2008 році. Просила розглядати справу у її відсутність і відмовити позивачу в задоволенні позову, так як позивач пропустив строки позовної давності.

Вивчивши надані сторонами докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Нормами ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами в даній справі 21.02.2008 року укладено кредитний договір № 003-03041-210208. Відповідно розрахунку про сплату заборгованості останній платіж відповідачем ОСОБА_1 було здійснено 08 грудня 2008 року (а.с. 12-13), про останню дату сплати платежу позивач знав і міг звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у встановлений чинним законодавством строк - 3 роки, тобто до 08 грудня 2012 року, але звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором лише 11 листопада 2013 року, тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності.

Нормами ч. 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк" слід відмовити в звязку із пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти діб після його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: