АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4958/13 Справа № 2/412/1945/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бараннік О.П.
Категорія
24 грудня 2013 року

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2013 рік грудень 24 дня Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :
головуючого - Бараннік О.П.,
суддів - Городничої В.С., Ткаченко І.Ю.,
при секретарі - Білоус А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії, виплату розрахунку при звільненні, стягнення індексації за затримку розрахунку, -
В С Т А Н О В И Л А :
У серпні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Дніпропетровського національного університету про оплату затримки розрахунку при звільненні та надання щорічної відпустки повної тривалості за робочий рік перед звільненням, посилаючись на те, що трудові відносини з Дніпропетровським національним університетом у неї виникли з 1989 року, внаслідок прийняття її по переводу з іншого закладу освіти, як обраної за конкурсом на посаду викладача англійської мови кафедри іноземних мов та послідуючого переукладання з університетом в 1994, 1999, 2004 роках строкових трудових договорів.
Наказом Дніпропетровського національного університету від 02 вересня 2008 року позивачку було звільнено з посади викладача кафедри іноземних мов з 03 вересня 2008 року у звязку з закінченням строку дії четвертого строкового трудового договору.
Однак, замість надання повного письмового розрахунку всіх сум перед звільненням та виплати позивачці всіх без винятку сум в день звільнення, Дніпропетровський національний університет затримав їх виплату, поділив суми на частки та надає і виплачує їх частинами протягом наступного року після видання наказу про звільнення. Так, 03 грудня 2008 року позивачці була виплачена заробітна плата за 27.03. 16.04.2008 року за розрахунком, який виготовлено лише в листопаді 2008 року. 26 серпня 2009 року була виплачена частина заборгованості заробітної плати за відпрацьовані 3 дні вересня 2008 року за розрахунком, виготовленим лише 25 серпня 2009 року.
До сих пір має місце затримка належних позивачці сум при звільненні та не видача їй розрахунків компенсації за не використані у звязку зі звільненням днів щорічної відпустки за 2008 2009 робочий рік з розрахунку їх тривалості в 56 календарних днів ; оплати щорічної відпустки повної тривалості в 56 календарних днів за 2007 2008 робочий рік, що передував робочому року, в якому була звільнена позивачка ; компенсації за затримку оплати за період з 27.03. 16.04.2008 року, а також за щорічну відпустку за 2007 2008 роки повної тривалості в 56 календарних днів.
Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що Дніпропетровський національний університет не виплатив всіх належних сум при звільненні через те, що не підготував, як на день звільнення, так і на дату подання цього позову їх повного розрахунку, позивачка вимушена була звернутись з даним позовом до суду.
В уточнюючому позові ОСОБА_2 просила визнати за нею право на отримання заробітної плати в подвійному розмірі за встановлену їй відповідачем індивідуальними графіками робочого часу на періоди з 17.04.2008 року по 22.06.2008 року та з 18.08.2008 року по 03.09.2008 року шестиденного робочого тижня замість встановленого в Дніпропетровському національному університеті пятиденного робочого тижня ; визнати невиплачену суму заробітної плати за всі відпрацьовані нею суботи зазначених періодів заборгованістю по заробітній платі ; стягнути з університету на її користь суму оплати відпрацьованих субот, як заборгованість по заробітній платі ; визнати за нею право на включення заборгованості по заробітній платі за період з 27.03.2008 року по 16.04.2008 року в суму, з якої належало розрахувати середньоденну оплату для оплати відпустки за 2006 2007 роки ; визнати недоплачену внаслідок не включення зазначених сум заробітної плати заборгованістю по заробітній платі, яку стягнути з відповідача на її користь ; визнати за нею право на отримання невиплаченої суми матеріальної допомоги на оздоровлення, стягнувши її з відповідача в належному за законом розмірі, як заборгованість по заробітній платі за 2007 2008 роки ; визнати за нею право на отримання щорічної відпустки за 2007 2008 роки, стягнувши на її користь компенсацію за неї ; стягнути з відповідача на її користь індексацію всіх вищезазначених заборгованих сум та заробітну плату з дати звільнення по дату фактичного розрахунку ; зобовязати Дніпропетровський національний університет надати їй розрахунок всіх належних до виплати при звільненні сум включно з вищезазначеною заборгованістю по оплаті праці, яка виникла внаслідок відмови відповідача оплатити робочі суботи.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії, виплату розрахунку при звільненні, стягненні індексації за затримку розрахунку відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила його скасувати, а її позов задовольнити.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку обґрунтовано, згідно з процесуальним і матеріальним законом, постановив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.
Доводи ОСОБА_2 щодо необґрунтованості рішення суду не можуть бути підставою для його скасування, виходячи з наступного.
Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 працювала у Дніпропетровському національному університеті з 26 грудня 1989 року на посаді викладача кафедри іноземних мов і була звільнена з займаної посади 03 вересня 2008 року наказом по університету № 602-к від 02 вересня 2008 року з нарахуванням компенсації за 45 календарних днів не використаної нею щорічної відпустки за 2007 2008 робочий рік.
До 01 липня 2004 року ОСОБА_2 працювала в університеті на умовах строкових трудових договорів, а з 01 липня 2004 року по 30 серпня 2006 року - на умовах контракту, після закінчення дії якого ОСОБА_2 була звільнена наказом по університету № 415-к від 19 червня 2006 року, із змінами, внесеними наказом № 530-к від 04 серпня 2006 року по п.2 ст. 36 КЗпП України.
В послідуючому, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року у поновленні на роботі ОСОБА_2 було відмовлено, але рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року вона була поновлена на роботі зі стягненням з університету на її користь 8 331, 49 грн. за час вимушеного прогулу, 996,63 грн. місячного заробітку та 7,50 грн. понесених по справі судових витрат.
На виконання вказаного рішення суду апеляційної інстанції наказом Дніпропетровського національного університету № 574-к від 19 червня 2007 року ОСОБА_2 була поновлена на роботі з виплатою в повному обсязі коштів, визначених рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року.
Однак, у звязку з тим, що ОСОБА_2 зявилась на місце своєї роботи лише 20 червня 2007 року, після 11 годин 05 хвилин, не дивлячись на те, що з наказом № 574-к від 19 червня 2007 року була особисто ознайомлена в той же день, наказом № 615-к від 22 червня 2007 року вона була звільнена з роботи за прогул без поважних причин.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2007 року у поновленні на роботі, оплаті вимушеного прогулу ОСОБА_2 відмовлено, але рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2008 року ОСОБА_2 була поновлена на роботі зі стягненням з університету 11 784, 22 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 1 242,48 грн. місячного заробітку.
Наказом по Дніпропетровському національному університету № 256-к від 07 квітня 2008 року ОСОБА_2 поновлена на роботі, але до роботи вона фактично приступила лише з 17 квітня 2008 року і з цього дня бухгалтерія університету почала їй нараховувати і виплачувати заробітну плату за відпрацьований нею робочий час. Також нею були отримані, стягнені з Дніпропетровського національного університету за рішенням суду кошти.
Ухвалою Верховного Суду України від 06 серпня 2008 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року скасовано, а рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року залишено в силі.
Після отримання ухвали Верховного Суду України, наказом № 692-к від 02 вересня 2008 року ОСОБА_2 звільнена з займаної посади 03 вересня 2008 року з нарахуванням компенсації за 45 календарних днів не використаної щорічної відпустки за 2007 2008 рік.
Листом від 02 вересня 2008 року № 554/1356, який позивачкою було отримано 03 вересня 2008 року, ОСОБА_2 було запрошено до каси Дніпропетровського національного університету імені ОСОБА_3 для отримання належних їй при звільненні грошових сум .
15 вересня 2008 року ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської національної академії про поновлення на роботі, визнання наказу недійсним, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, у задоволенні якого рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2012 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2009 року без змін, їй було відмовлено.
03 червня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровського національного університету про стягнення заробітної плати, але рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2011 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2011 року без змін, у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.
13 вересня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської національної академії про стягнення індексації боргу по заробітній платі, проте рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2011 року, залишеним ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2012 року без змін, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.
25 жовтня 2011 року 2011 року ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Дніпропетровського національного університету про стягнення боргу по заробітній платі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2012 року, було залишено без задоволення.
15 листопада 2011 року ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Дніпропетровського національного університету про стягнення боргу по заробітній платі. Але рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2012 року без змін, у задоволенні зазначеного позову їй було також відмовлено.
З огляду на викладене, а також на те, що призначені по справі бухгалтерські експертизи, в тім числі і ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2010 року, щодо перевірки наявності чи відсутності заборгованості університету перед ОСОБА_2 по заробітній платі /Том № 1, а.с. 230/, не були проведені також і з причин не здійсненої ОСОБА_2 оплати /Том № 2, а.с. 5/, не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи ОСОБА_2 про не повне, не всебічне дослідження судом першої інстанції обставин справи та розрахунків і підсумкових проміжних сум, включених нею до позовних вимог.
Не можуть бути підставою для скасування рішення суду і доводи ОСОБА_2 про те, що у період її роботи в університеті вона працювала по режиму пятиденного робочого тижня, оскільки як видно з матеріалів справи у період роботи ОСОБА_2 в університеті з 26.12.1989 року по 03.09.2008 року вона працювала на умовах шестиденного робочого тижня при тижневій нормі 36 годин.
З огляду на викладене, а також на те, що у відповідності до повідомлення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_4 проведення по справі судової бухгалтерської експертизи також виявилося неможливим з причин того, що термін зберігання документів про облік робочого часу колишнього викладача ОСОБА_2 за 2005 2008 р.р. не зберігся /Том № 2,а.с. 2006 209/, на думку колегії суддів, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.
Суд не допустив порушень матеріального та процесуального права, які могли б тягнути за собою скасування рішення.
Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2012 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути принесена касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Головуючий:
Судді: