Справа № 324/621/13-ц
Провадження № 2/324/252/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2013 р. м. Пологи

Пологівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Лінник Г.О., при секретарі Івлєвій О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку успадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що з 28 липня 1989 року по 08 грудня 2012 року житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Пологи Запорізької області, вул. Мічуріна,70 користувався її чоловік, ОСОБА_3. За час користування даним житловим будинком її чоловік проводив в ньому поточні та капітальні ремонти, слідкував за прилеглою територією, сплачував комунальні платежі. 08 грудня 2012 року ОСОБА_3 помер. За життя чоловік не провів у відповідності із законодавством державної реєстрації права власності на своє імя. Після його смерті будинком користується позивач. В звязку з тим, що ОСОБА_3 відкрито, безперервно володів та користувався нерухомим майном з 1989 року, а також те, що до строку користування нею майном можливо приєднати строк його користування, прохає суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Пологи Запорізької області, вул. Мічуріна, 70, за набувальною давністю.

16 серпня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою в якій вказав, що будинок, розташований за адресою: м. Пологи Запорізької області, вул. Мічуріна,70 належав його матері - ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. ОСОБА_3 мешкав у будинку на правах цивільного чоловіка з 1989 року по 1994 рік. З 1994 року вони розійшлися і матір переїхала до м. Запоріжжя. В будинку залишився проживати ОСОБА_3, оскільки мати просто жаліла його. Зазначений будинок вона не бажала продавати, а тим паче дарувати чи іншим чином відчужувати його на користь ОСОБА_3. ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 18 лютого 1995 року, що означає, що вона не могла проживати в спірному будинку з 1989 року. Крім того, ОСОБА_1 зареєстрована в зазначеному будинку не була і довідка квартального комітету також не підтверджує її проживання за адресою спірного будинку. Тобто основна підстава позову ОСОБА_1 про давність володіння не підтверджена жодним доказом. Власником спірного будинку була його мати ОСОБА_4 , яка померла 13 квітня 2010 року. В червні 2010 року, після смерті матері, він в належний за законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 10 листопада 2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину. Про належність матері на праві власності будинку № 70 по вул. Мічуріна в м. Пологи Запорізької області йому відомо не було, а отже він не міг прийняти у спадок зазначений будинок. Прохає суд визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок в порядку успадкування після смерті матері ОСОБА_4, що настала 13 квітня 2010 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник, зменшивши позовні вимоги, прохають суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку , розташованого за адресою: м. Пологи Запорізької області, вул. Мічуріна,70, за набувальною давністю.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник зменшивши позовні вимоги, прохають суд визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Пологи Запорізької області, вул. Мічуріна, 70, в порядку успадкування після смерті матері ОСОБА_4, що настала 13 квітня 2010 року.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши докази, дійшов до наступного.

Згідно ч.1 ст.. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до ч.2 ст. 344 ЦК України, особа яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем вона є.

Згідно п.8 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, правила ст.. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільного права є визнання права.

У відповідності із положеннями ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням наведеного, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.328,344 ЦК України, ст. ст. 15, 57, 79, 81, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Пологи Запорізької області, вул. Мічуріна, 70, за набувальною давністю.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: м. Пологи Запорізької області, вул. Мічуріна, 70, в порядку успадкування після смерті матері ОСОБА_4 , що настала 13 квітня 2010 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його винесення.

Суддя: