У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2013 жовтня 2012 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську Шевцова Т.В., розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Бабушкінського відділу ДВС ДМУЮ, ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Укрспецреалізація» в особі Дніпропетровської філії, ОСОБА_3 про визнання прилюдних торігв недійсними.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову, відповідно якого просить суд накласти арешт та заборону на вчинення будь-яких дій, повязаних з відчуженням, користуванням нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову відповідно до ст.152 ЦПК України встановлюються такі:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до наведеного у клопотанні про забезпечення позову, позивач припускає незаконне заволодіння спірним майном ОСОБА_2, чим, як вважає, порушено право ОСОБА_3 щодо володіння, користування та розпорядження зазначеним нерухомим майном, яке відноситься до житлового фонду та яке просить обтяжити.

З доданих до позову та клопотання доказів вбачається, що попереднім власником квартири 24 будинку 98 по пр.. Гагаріна в м. Дніпропетровську на підставі договору купівлі-продажу від 19.05.2003 року була відповідач ОСОБА_3 Разом з тим, ще 01.06.2011 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення 24 будинку 98 по пр.. Гагаріна в м. Дніпропетровську.

Доказів того, за ким у встановленому ст..182 ЦК України порядку зареєстровано на теперішній час нежитлове приміщення 24 будинку 98 по пр.Гагаріна в м.Дніпропетровську не надано, не викладено обґрунтування доцільності обтяження такого майна саме на користь позивача, а також в чому саме полягає неможливість виконання майбутнього рішення суду в разі можливого задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що з матеріалів заяви не вбачається, що невжиття вказаних заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того, доказів належності на праві власності відповідачу зазначеної квартири, на який позивач просить накласти арешт не надано, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В.Шевцова