АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц /2090/8446/2012 Головуючий 1 інстанції Справа № 2018/4026/2012 Попрас В.О.
Категорія: кредитні Доповідач-Костенко Т.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді : Костенко Т.М.

Гальянової І.Г.

суддів: Колтунової А.І.

при секретарі: Галушко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 28 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір кредитної лінії №805/6/18/8-23 від 15.02.2008 року, укладений між позивачем та відповідачем, визнати недійсним додаткові угоди № 1 та № 2 до договору відновлюваної лінії, зобов'язати відповідача прийняти у позивача суму залишкової заборгованості у розмірі 1798000 грн., в термін, що передбачався сторонами для погашення кредиту.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 листопала 2012 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»про визнання кредитного договору недійсним залишено без розгляду з підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставиться питання про скасування зазначеної ухвали, оскільки важає її такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що судом не вірно встановлений характер правовідносин між сторонами, які мали б регулюватися Законом України «Про захист прав споживачів», що саме і призвело до невірного вирішення спору.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Так, з тексту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся за захистом своїх прав, які на його думку, порушив відповідач, надаючи йому банківські послуги.

Правовідносини між сторонами за таких обставин, на думку судової колегії, мають регулюватися в тому числі і Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.14 ч.І ст. 6 Закону України «Про третейські суди»в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

Таким чином, в Законі України «Про третейські суди»є пряма заборона розглядати третейськими судами справи щодо захисту прав споживачів банківських послуг.

Рішенням Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року встановлено, що дія Закону України «Про захист прав споживачів»поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником ( споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і виконання такого договору.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV "Про третейські суди" про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Тому за наявності вказаного третейського застереження (окремої третейської угоди) залишення позовної заяви споживача без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі заяви підлягають вирішенню і за наявності з цього приводу рішення третейського суду, прийнятого за межами його компетенції. При цьому відповідно до положень Закону України "Про захист прав споживачів" банк не є споживачем. Договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду у випадках, передбачених законом (стаття 17 ЦПК), не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а одним зі способів реалізації права на захист своїх прав та інтересів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія вважає, що рішення районного суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду в загальному порядку.

Керуючись ст.303 , п.4 ч.1 ст. 311, ст.ст. 315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити .

Скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2012 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»про визнання кредитного договору недійсним - повернути до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий, суддя:

Судді :