Провадження №2/755/6491/13
"23" грудня 2013 р. м.Київ
Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді Іваніної Ю.В.,
при секретарі Бовкун О.М.,
Позивач - Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 15.10.2011 року між сторонами було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АА/6783882. Строк дії договору з 15.10.2011 року по 14.10.2012 року. 12.02.2012 року, приблизно о 20-00 годині, по вул.Шолом-Алейхема, б.6, в м.Києві, відповідач, керуючи забезпеченим автомобілем, допустив зіткнення з автомобілем «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Відповідача було визнано винним в настанні дорожньо-транспортної пригоди. 13.02.2012 року до позивача звернувся постраждалий власник пошкодженого автомобіля «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, з заявою, якою повідомив про настання даної дорожньо-транспортної пригоди та просив виплатити на його користь страхове відшкодування. 28.04.2012 року позивач на виконання свої зобов'язань виплатив власнику пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 2891,72 гривень. Крім того, позивач додатково поніс витрати з оплати вартості експертного дослідження в розмірі 500 гривень. Відповідачем не було повідомлено позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.02.2012 року. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму у розмірі 3391,72 гривень та сплачений судовий збір у сумі 229,40 гривень.
Представник позивача Савиченко Б.О. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.
Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
12.02.2012 року приблизно о 20-00 годині, по вул.Шолом-Алейхема, б.6, в м.Києві, відповідач, керуючи забезпеченим автомобілем, допустив зіткнення з автомобілем «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Відповідно до постанови Деснянського районного суду м.Києва від 13.03.2012 року, ОСОБА_1 було визнано винним у скоєні вказаного ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень (а.с.6).
Внаслідок ДТП, ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на суму 4070,06 гривень, що підтверджується звітом №02.12.21 від 27.02.2012 року, складеним СПД ОСОБА_6 (а.с.7-9).
Крім того, позивач поніс витрати з оплати вартості експертного дослідження в розмірі 500 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №1323 від 06.04.2012 року (а.с.16).
Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АА/6783882. Забезпечений транспортний засіб «Део Ланос», державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.4).
На підставі вищезазначених документів ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 в сумі 2891,72 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №302 від 28.04.2012 року (а.с.16).
Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
На підставі ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки.
Згідно ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.
Отже, відповідно до ст.27 Закону України „Про страхування" та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Таким чином, відповідно до вищенаведених вимог закону позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.993, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 31, 58, 60, 88, 169, 208-210, 212-215, 218, 224, 226, 294 ЦПК України, суд -
Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1, на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» грошові кошти в розмірі 3391 (три тисячі триста дев'яносто одна) гривня 72 копійки та сплачений судовий збір в сумі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва Ю.В. Іваніна