КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-1834/11
Провадження № 2/488/34/2013 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.03.2013 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання Спільній Ю.В., за участю позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4, представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: товарна біржа «Нерухомість-Миколаїв», про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання право власності на ? частку спільного майна подружжя та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

Встановив:

У липні 2011р. ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на ? частку спільного майна подружжя, набутого у шлюбі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що за час шлюбу з відповідачкою з 27.06.2001р. до 04.03.2011р., тобто в період дії Кодексу про шлюб та сімю України, вони з нею придбали 14.07.2001р. у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 за 10594 гривень, право власності на яку зареєстрували на імя відповідачки. Сумісних дітей від шлюбу немає. Договір куплі-продажу спірної квартири уклали на товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв».

Згідно договору купівлі-продажу від 14.07.2001р. ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, яким належала спірна квартира продали, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_1. 24.07.2001р. договір купівлі-продажу квартири зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 4851 в книзі № 85. Він та відповідачка вселилися у квартиру та проживали там десять років, тобто до того часу, коли припинили подружні стосунки. Після цього відповідачка поставила нові замки на двері та не пускає його до помешкання.

Вважаючи, що договір купівлі-продажу повністю виконаний сторонами, однак відповідачі відмовляються посвідчувати його нотаріально, просив визнати його дійсним на підставі ч.2 ст.47 ЦК УССР (в редакції 1963р.)

Після розірвання шлюбу та припинення відносин, відповідачка не бажає у добровільному порядку поділити спільно нажите майно.

На підставі наведеного просив визнати спільною сумісною власністю та поділити спірну квартиру, виділивши йому у власність ? частку квартири за адресою: АДРЕСА_2.

В листопаді 2011р. ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та просила поділити майно, виділивши їй у власність: 2/3 частки квартири АДРЕСА_1, ? частку автомобілю ВАЗ-21099, посилаючись на те, що в період знаходження у шлюбі з позивачем вони придбали не тільки спірну квартиру, а й інше рухоме майно, а саме: автомобіль ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 37500грн. Далі зазначала, що при придбанні спірної квартири за 16000грн., вона внесла більшу частину заощаджених нею коштів, а саме 11000грн. Після того, як вони припинили подружні стосунки, позивач забрав з дому плазмовий телевізор «LG», дві супутникові антени та автомобіль ВАЗ-21099. Далі зазначала, що за загальними правилами кожний із колишнього подружжя має право на половину спільно набутого майна. Разом з тим, особистою приватною власністю дружини та чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Стверджує, що суд має право виділити їй у власність не ? частку спірної квартири, а більшу частку в квартирі у розмірі 2/3 частки, оскільки вона внесла більшу частину належних їй коштів.

Посилаючись на викладене, просила поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши їй у власність кондиціонер «LG», телевізор «TOHSIBA», меблеву стінку «Вікторія», меблевий мякий гарнітур, дитячу стінку «Юніор», меблевий куток, пилосос «TOMAS», кухонний гарнітур, холодильник «ВЕКО», пральну машинку «LG», музичний центр «PIONEER», монітор «SAMSYNG», принтер «EPSON», ? частку автомобілю ВАЗ 21099 та 2/3 частки квартири, загальною вартістю 40766грн., а відповідачу залишити у власності: плазмовий телевізор ««LG», дві супутникові антени, ? частку автомобілю «ВАЗ-21099», 1/3 частку квартири, а разом 29049грн., з виплатою нею грошової компенсації 11717грн.

09.11.2011р. провадження у справі № 2-2663/2011р. було відкрито та справу передано для обєднання в одне провадження.

Ухвалою суду від 17.04.2012р. цивільна справа № 2-2663/2011р. була обєднана із справою № 2-1834/2011р. в одне провадження і їм наданий єдиний № 2/1414/320/2012.

В судовому засідання позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а позов ОСОБА_4 визнав частково, вважає що строки позовної давності про визнання угоди дійсною не пропустив, т.я. його право було порушено після розірвання шлюбу. Через те, що у справі була проведена товарознавча експертиза вартість спірного майна він не оспорював. Стверджували, що за час знаходження у шлюбі він працював тоді на «МГЗ», заробляв добре та мав можливість складати кошти, до шлюбу він назбирав їх 10000грн.(2000доларів США), які пішли на придбання спірної квартири. Відповідачка мала дочку від першого шлюбу, а аліменти її колишній чоловік не платив, вона отримуючи зарплатню у сумі 420грн., витрачала на купівлю одягу, на харчування, за оренду квартири та утримання дочки. Що стосується купівлі автомобілю за 20500грн., то саме він брав кредит у банку для купівлі машини, а потім щоб повернути кредит банку позичав кошти у сумі 17000грн. у вітчима ОСОБА_9

Відповідачка та її представник позов свій позов підтримали, а позов ОСОБА_2 просили задовольнити частково, не згодні з поділом квартири, вважаючи, що більша частка у спільній сумісній власності- 2/3 частки квартири належить їй, оскільки вона вклала більшу частку коштів на придбання квартири 3000 доларів, яки назбирала до шлюбу. Після проведеної товарознавчої експертизи вартість оспорюваного майна не заперечували. Були згодні з тим, щоб залишити автомобіль позивачу, а собі отримати компенсацію за ? частку спірного автомобілю, пояснюючи це тим, що відповідачка не має водійських прав та не вміє керувати автомобілем. Вважають, що мікрохвильову піч та кухню, які були куплені у 2010р. вона сплачувала більшу частку сама після того, як вони з позивачем припинили стосунки.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 до суду не зявилися, однак надали заяву про слухання справи у їх відсутність, позов до них визнали.

Третя особа: представник товарної біржі «Нерухомість-Миколаїв» в судове засідання не зявився, просив слухати справу у його відсутність.

Суд заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що сторони з 27.06.2001р. по 04.03.2011р.перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сумісних дітей не мають.

Під час знаходження сторін у шлюбі, 14.07.2001р. ОСОБА_6,який діяв від свого імені та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_7 та ОСОБА_11 та ОСОБА_4 на товарній біржі «НерухомістьМиколаїв» уклали договір купівлі-продажу цілої квартири АДРЕСА_3. ( а.с. 43)

Цей договір зареєстрований в Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомості за № 1-817 від 14.07.2001р. та зареєстрований в Миколаївському бюро технічної експертизи 24.07.2001р. у книзі 85 за реєстр. № 4851.

Суд виходе з того, що відповідачка стала власником цілої спірної квартири під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому це майно є спільним майном подружжя та підлягає поділу відповідно до ст. 70 СК України.

Суд також визнає укладений на біржі договір купівлі-продажу квартири дійсним на підставі ст. 47 ЦК Української РСР т.я. усі умови цього договору виконані та він порушує права позивача.

Суд також дійшов висновку, що позивач не пропустив строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав він узнав при розірванні шлюбу, тобто після 04.03.2011р.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (чинної на момент укладення договору купівлі-продажу квартири на товарній біржі «НерухомістьМиколаїв» нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно із ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Судом встановлено, що на виконання договору купівлі-продажу квартири сторони сплатили продавцю квартири кошти у сумі 10594грн., цей договір 24.07.2001р. зареєстровано у ММБТІ, але він нотаріально не посвідчений.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 КпШС України ( чинного на час виникнення спірних правовідносин) при укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно із ст. 71 ЦК Української РСР, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до ст.76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Оцінюючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.4,5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації заміть його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

На підставі п. п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд вважає необхідним врахувати при розподілі майна подружжя, те майно, яке знаходиться в фактичному користуванні позивача, але не включено ним в перелік спірного майна.

В період перебування в шлюбі з 27.06.2001р. по 04.03.2011р сторони придбали у власність наступне майно, згідно висновку № 125-115 судової будівельно-технічної експертизи від 18.01.2013р. (а.с. 75-122 ):

- автомобіль марки «ВАЗ», моделі 21099, 2006р. випуску синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований за ОСОБА_2, вартістю 40170грн, квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована за ОСОБА_4, вартістю 106470грн., кондиціонер «LG», вартістю 2018грн., телевізор «TOHSIBA»,вартістю 534грн., меблеву стінку «Вікторія», вартістю 1441грн, меблевий мякий гарнітур, вартістю2294грн., дитячу стінку «Юніор», вартістю 2270 грн., диван кутовий, вартістю 1658грн., пилосос «TOMAS», вартістю 1450грн., кухонний гарнітур, вартістю 6635грн., холодильник «ВЕКО», вартістю 1576грн., пральну машинку «LG», вартістю 1135грн., музичний центр «PIONEER», вартістю 1001грн., монітор «SAMSYNG», вартістю 1324грн., принтер «EPSON», вартістю 1120грн., плазмовий телевізор «LG», вартістю 5975 грн., комплект супутникового телебачення (антена,тюнер), вартістю 1048 грн., мікрохвильову піч «LG», вартістю 1161 грн., а разом 285750грн. з урахуванням документального підтвердження цього майна. ? частка якого складає 142875грн. (285750:2)

Судом встановлено, що із вищевказаного майна у фактичному користуванні позивача знаходиться автомобіль марки «ВАЗ», моделі 21099, 2006р. випуску синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2,вартістю 40170грн., плазмовий телевізор «LG» 42 PO2000, 2009р., вартістю 5975грн., комплект супутникового телебачення (антена та тюнер) 2010р., вартістю 1048грн, а всього на суму 47193грн. Інше майно у сумі 238557грн. знаходиться у фактичному користуванні відповідачки ОСОБА_4, цього сторони в судовому засіданні не оспорювали.

Допитані у суді свідки, зі сторони позивача: ОСОБА_12, ОСОБА_13І, ОСОБА_9 пояснили, що вони як родичі позивача, допомагали сім»ї ОСОБА_4 у купівлі квартири, машини та інших речей.

Свідки зі сторони відповідача ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 також стверджували, що саме вони надавали гроші для купівлі квартири, погашення кредиту за машину, на купівлю меблів для кухні.

Однак ці показання свідків суд не бере до уваги, через те що вони спростовуються письмовими доказами по справі, а саме квитанціями, чеками на купівлю придбаного за час шлюбу вище перерахованого майна, яке було куплено саме за час шлюбу, а тому підлягає розподілу навпіл.

Разом із цим доводи сторін, що саме вони внесли більшу частку своїх коштів ніж інша сторона, суд знаходить необґрунтованими через те, що доказів цього, судом не здобуто.

Тому суд приходить до висновку, що все вище зазначене майно вважається обєктом спільного майна подружжя та підлягає розподілу між сторонами навпіл.

На підставі ст. 71 СК України при проведенні розподілу майна подружжя суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача за первісним позовом та за позовом ОСОБА_4 такими, що підлягають частковому задоволенню, та враховує при цьому вартість майна, що знаходиться у їх фактичному користуванні, а також інтереси сторін. Тому вважає необхідним виділити позивачу у власність із спірного майна подружжя на суму 133578грн., що на 9297грн. менше ніж йому припадає, а відповідачці у власність надати майна на суму 152172грн., що на 9297 грн. більше, ніж їй припадає зі згоди сторін.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача на користь позивача понесені ним витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує - -- грн. судового збору,

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 223 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: товарна біржа «Нерухомість-Миколаїв», про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання право власності на ? частку спільного майна подружжя та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, посвідчений на товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв», зареєстрований в журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю за №1-817 від 14 липня 2001р. та зареєстрований 24 липня 2001 року в комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» в книзі 85 за реєстровим №4851, згідно якого ОСОБА_6, що діє від свого імені та від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі рішення Корабельного РВК від 12.07.2001р. за № 62, ОСОБА_8 продали, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_4.

В порядку поділу спільного майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку квартиру АДРЕСА_4, вартістю 106470 грн., ? частку автомобілю марки «ВАЗ, моделі 21099,випуску 2006 року, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, ідентифікаційний номер (VIN), шасі (кузов) №Y6D1418, вартістю 20085грн., право власності на плазмовий телевізор «LG 42PQ2000»,2009р., вартістю 5975грн.,комплект супутникового телебачення (антена та тюнер),2010р., вартістю 1048грн., а всього на суму 133578 грн.

В порядку поділу спільного майна подружжя, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частку квартиру АДРЕСА_5, вартістю 106470грн., ? частку автомобілю марки «ВАЗ, моделі 21099,випуску 2006р., синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, ідентифікаційний номер (VIN), шасі(кузов) №Y6D1418, вартістю 20085грн., на кондиціонер «LG»,2009р.,вартістю 2018грн, на пральну машину «LG» (на 3,5 кг), 2008р.,вартістю 1135грн., на телевізор «Toshiba»,2005р.,вартістю 534грн., на меблеву стінку «Вікторія»,2001р.,вартістю 1441грн.,на мякі меблі(диван та крісло),2004р.,вартістю 2294грн.,на кутовий диван,вартістю 1658грн.,на дитячі меблі «Юніор»,2007р.,вартістю 2270грн., на пилосос «Tomas»,2009р.,вартістю 1450грн.,на музикальний центр «Pioneer»,2004р.,вартістю 1001грн.,на компютерний монітор «Samsung»,2007р.,вартістю 1324грн.,на принтер «Epson», 2009р., вартістю 1120грн.,на холодильник «Веко»,2003р.,вартістю 1576грн.,на вбудовану кухню у складі: нижньої частини шафи кухні та верхньої частини шафи,2010р., вартістю 6635грн., на мікрохвильову піч «LG»,2010р., вартістю 1161грн. а всього на суму 152 172грн.

Залишити у власності ОСОБА_2 автомобіль марки «ВАЗ, моделі 21099,випуску 2006 року, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, ідентифікаційний номер(VIN), шасі (кузов) № Y6D1418.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію за виділене йому майно у сумі 10788грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави недоплачений судовий збір у сумі 1162,81грн., а з ОСОБА_4 недоплачений судовий збір у сумі 1007,40грн.

На рішення суду може бути надана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: В.Г.ЦИГАНОК