Справа № 801/9802/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2013 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

при секретарі Мельник В.Ю.,

за участі представника позивача адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа Бердянська держава нотаріальна контора про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнання договору купівлі продажу недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2012 р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів в якому просила поновити пропущений строк звернення до суду та визнати договір купівлі продажу квартири недійсним. В позові зазначила, що вона є громадянкою ОСОБА_5 Федерації та проживає в м. Надим. Її батьки мешкали в м. Бердянську, після їх смерті в неї залишилися в м. Бердянську сестра ОСОБА_6, ОСОБА_2 та брат ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є інвалідами дитинства другої групи, том вони потребують її допомоги. На протязі багатьох років під час своєї відпустки вона двічі на рік приїздила до них, надавала допомогу у лікуванні. Брат та сестра проживають в однокімнатній квартирі в м. Бердянську по увл. Орджонікідзе, 99, кв. 70 та вона завжди стикалася з труднощами щодо місця свого проживання, зупинялася у знайомих, винаймала квартири. Так в листопаді 2004 р. вона зайнялася пошуком квартири в м. Бердянську, звернувшись до «Бюро нерухомості» СПД ОСОБА_8 та нею була підібрана однокімнатна квартира в АДРЕСА_1. Через те, що власник квартири ОСОБА_4 переїжджав в м. Мелітополь, йому необхідно було по скоріше продати квартиру, а в неї закінчувалася відпустка, через що необхідно було терміново оформити договір купівлі-продажу квартири. Звернувшись до Бердянської державної нотаріальної контори з метою укладення договору, нотаріус відмовити їй у посвідчені цього правочину, так як їй як громадянці РФ потрібен був ідентифікаційний номер, для оформлення угоди,а для оформлення ідентифікаційного номеру, їй потрібно було звертатися до державної податкової адміністрації Запорізької області, для чого в неї не було часу. Вона домовилася з сестрою ОСОБА_2, про те, що договір купівлі-продажу буде оформлено на неї, так як в неї мається ідентифікаційний номер, а пізніше, коли вона отримає свій ідентифікаційний номер, вони переоформлять квартиру на неї. Зазначає, що вона оплатила вартість спірної квартири, представнику продавця ОСОБА_9 в сумі 34450 грн., та 30.11.2004 р. було оформлено договір купівлі-продажу на сестру ОСОБА_2 Таким чином, вона купила квартиру та кожен раз приїздила в м. Бердянськ та зупинялася в цій квартирі та користувалася нею, ключі від квартири знаходилися в неї, нею також проводилися ремонтні роботи в квартирі, за її кошти, комунальні послуги сплачувала також лише вона, а ОСОБА_2 в цій квартирі не проживала до серпня 2012 р. За дорученням ОСОБА_10 в серпні 2007 р. отримав ДПА Запорізької області картку ФОП платника податків з ідентифікаційним номером та в той же рік вона запропонувала ОСОБА_2 виконати їх домовленість щодо переоформлення квартири, але остання ухилялася від розмов на цю тему та ніяких дій з цього приводу не здійснювала. Позивач приїздила до м. Бердянська, щоб надавати допомогу брату та сестрі, які є інвалідами, через, що в неї не було часу для звернення за юридичною допомогою до юристів та до суду за захистом своїх прав, через, що пропущено строк позовної давності. Лише в 2011 р. вона змогла звернутися до суду з позовом про поновлення строку позовної давності та визнання за нею права власності на спірну квартиру, рішенням суду, яке залишено без змін апеляційною інстанцією, було відмовлено в задоволенні позову, але на підставі матеріалів тієї справи та показань свідків, підтверджуються обставини фіктивності спірного договору, який укладено без наміру створити правові наслідки, які обумовлені цією угодою.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 підтримав позов та викладені в ньому обставини, просив задовольнити позовні вимоги. Суду додатково пояснив, що в спірний договір повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. 234 ЦК України, зазначивши, що відповідач ОСОБА_2 не потребувала придбання житла, а саме спірної квартири, житлом вона забезпечена. Просить поновити також строк для звернення до суду за захистом своїх прав, посилаючись на те, що позивач проживає дуже далеко в м. Надим, РФ, там вона працює, приїздить до м. Бердянська лише два рази на рік, вважає, що права позивача порушені в 2007 р., але після цього, вона зверталася до сестри, щоб переоформити угоду, на що остання відмовила, потім вона зверталася до суду з позовом про поновлення строку позовної давності та визнання за нею права власності на спірну квартиру, але рішенням суду було відмовлено. Зазначає, що ОСОБА_2 проживає в цій квартирі лише з 2012 р.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила відмвити в задоволенні позову. Суду пояснила, що вказана квартира була куплена приблизно за 6000 доларів США, з яких 4000 доларів надала позивач, а решту вона, але сестра це робила за те, що вона довгий час піклувалась про хворих рідних, квартира призначалася для неї - ОСОБА_2, ніякої домовленості про переоформлення в майбутньому квартири на позивача не було. Зазначила, що не переселялася до спірної квартири деякий час, так як доглядала за братом інвалідом, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, а цю квартиру здавала в оренду, за ці кошти купувала харчі для себе та брата. При укладанні угоди, послуги нотаріуса сплачувала навпіл продавець та покупець. Про наявність чи відсутність ідентифікаційного коду у позивача, їй нічого не відомо. Документи на квартиру опинилися у позивача, так як вона скористалася її довірою, через що, вона вимушена була поновлювати документи. Зазначила, що квартира перебуває в іпотеці та виконавчим написом нотаріуса звернуто стягнення на квартиру.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином (а.с.139).

Представник третьої особи Бердянської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, в заяві від 11.01.2013 р. просить провести сьогоднішнє судове засідання за відсутності представника (а.с.140).

Свідок ОСОБА_11, суду пояснила, що вона 23 роки проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2. Спірну квартиру мала намір купити і вона, так як попереднього власника ОСОБА_4 забрала до себе сестра в інше місто. Свідок познайомилася з ОСОБА_3, та їй розповіла, що придбала спірну квартиру, але сказала, що буде приїздити нечасто, а доглядати за квартирою буде сестра ОСОБА_2. Свідок бачила, що ОСОБА_3 приходила до квартири, робила там ремонт два чи три роки потому, квартира винаймалася. ОСОБА_3 проживала в цій квартирі два рази на рік протягом місяця. Знає, що після придбання квартири, в ній проживали якісь родичі позивача.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона познайомилася з ОСОБА_3 під час купівлі спірної квартири, так як теж хотіла купити цю квартиру. Підтвердила, що зі слів позивача вона знає, що на той час, позивач купувала цю квартиру для себе, але оформила на сестру у зв'язку з відсутністю в неї ідентифікаційного коду, а коли отримає код, то вони домовилися з сестрою, що остання переоформить квартиру на неї.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надав показання, тотожні свідченням дружини - ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_14, яка є приватним нотаріусом, суду пояснила, що в 2004 р. працювала державним нотаріусом в Бердянській державні нотаріальній конторі. Обставини посвідчення саме цієї угоди вона не памятає, так як пройшло багато часу. Суду пояснила, що під час посвідчення договорів купівлі продажу, дуже рідко сторони передають гроші у нотаріуса, як правило, розрахунок проводиться сторонами угоди перед її посвідченням, про що нотаріус зазначає в тексті угоди. При посвідченні угод вона все досконально перевіряє. Все сторони угоди читають саму угоду, вона відповідає на їх питання, якщо такі існують. Всі необхідно дії нотаріус здійснює відповідно до Інструкції. Коли вона посвідчує угоди, то спочатку дає проект угоди для ознайомлення сторонам, питає сторін чи здійснено ними розрахунок за предмет угоди. Щодо ідентифікаційного коду нерезидентів пояснила, що для укладання договору купівлі продажу фізичні особи повинні мати ідентифікаційний код, який вдувається за заявою особи в обласній податковій інспекції, приблизно через 10 днів, а терміново через 5 днів. Точно сказати не може, але здається в 2004 р. такий код видавався через головну податку інспекцію, через 10 днів.

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно договору купівлі - продажу від 30.11.2004 р., посвідченого державним нотаріусовм Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_14, ОСОБА_4 В Г., від якого діяла за дорученням ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_2 купила квартиру АДРЕСА_2 (а.с.4-6). В п. 2.1 Договору зазначено, що продаж здійснюється за 34 450 грн. Зазначену суму продавець в особі представника, одержав від покупця готівкою повністю до підписання цього договору, будя яких матеріальних претензій не має. Будь яких застережень, щодо переоформлення угоди чи будь-яких інших в договорі не зазначено. Відповідно до п. 5.6 Договору, вимоги законодавства щодо змісту і правових наслідків цього договору сторонам нотаріусом розяснено. Сторони підтверджують, що цей договір не носить характеру мнимої та удаваної угоди, продаж здійснюється без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як морально так і фізично.

З пояснень відповідача ОСОБА_2, вбачається, що не заперечувалося представником позивача, що гроші за купівлю вказаної квартири надавали позивач ОСОБА_3 в сумі приблизно 4000 доларів США та приблизно 2000 доларів США ОСОБА_2 Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв'язку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених статтею 203 ЦК України.

Згідно зі ст. 234 ЦК України, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

При цьому судом враховується, що відповідачем ОСОБА_2 виконані вимоги законодавства щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно (а.с.112).

Посилання позивача та її представника на той факт, що гроші за купівлю вказаної квартири були сплачені позивачкою, не має значення для вирішення данного спору.

Крім того, суд не бере до уваги копії розписок (а.с. 7, 92), надані позивачем та відповідачем, так як вони є протилежними одна одній, що викликає сумнів в їх достовірності, при цьому їх оригінали суду не надані.

Посилання позивача на те, що відповідач ОСОБА_2 не користувалася довгий час спірною квартирою, а це робила позивач, є безпідставними, в межах заявлених позовних вимог.

Крім цього, згідно ст. 5 Закону України «Про нотаріат» саме на нотаріуса законом покладено обов'язок сприяти громадянам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз'яснювати права і обов'язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Для цього саме нотаріусам надано право посвідчувати договори, а відтоді саме нотаріус посвідчує справжність волі сторін на його укладення.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набуваєтвся в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

В силу ст. 10 ЦПК України позивач зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності зазначеного правочину.

Таким чином суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 не може бути визнаний з підстав заявлених позивачем недійсним, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Керуючись ст.ст. 11, 16, 203, 215, 234 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа Бердянська держава нотаріальна контора про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнання договору купівлі продажу недійсним, відмовити.

Після набрання рішенням суду законної сили скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при оголошенні рішення суду - протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя О.М. Білоусова