Справа № 1303/2-373/11 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/783/443/13 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2013 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді Берези В.І., суддів: Павлишина О.Ф., Федоришина А.В., при секретарі: Брикайло М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на рішення Буського районного суду Львівської області від 5 грудня 2011 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації,-

в с т а н о в и л а:

рішенням Буського районного суду Львівської області від 5 грудня 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Барком» в особі директора Барана Володимира Афанасовача. Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТзОВ «Барком» .

В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим. Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Факт поширення недостовірної інформації покладено на позивача. Суд не взяв до уваги протокол зборів с.Кути, згідно з яким зафіксовано поширену недостовірну інформацію про діяльність ТзОВ «Барком», а також свідчення свідків. Поширена відповідачем неправдива інформація не може бути оціночним судженням, дана інформація, що розповсюджена, є неправдива інформація та стосовно вчинення злочину може розглядатись як заява про вчинення злочину, як завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, ОСОБА_2 , відповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на сході села Кути Буського району Львівської області виступав відповідач ОСОБА_1 та висловив інформацію щодо ТзОВ «Барком» наступного змісту: «Барком» незаконно заволодів майном господарства. Знищив архів господарства «Мир», розбивши замок, рейдерським способом заволодів складами, порозбивав замки, позабирав запчастини, які були на складах». Зазначена інформація зафіксована протоколом сходу села від 20 березня 2011 року /а.с.9-16/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції зробив висновок про те, що відповідач, ОСОБА_1 , висловлюючись на «сходах села», виходив з того, що поширена ним інформація є його думками, переконаннями, критичною оцінкою певних фактів і недоліком суб`єктивної думки.

Про те, що поширена на сході селі інформація є власними переконаннями відповідача, такий критично оцінив діяльність ТзОВ «Барком», пов`язану насамперед з купівлею часток у праві спільної власності в майні колективного сільськогосподарського підприємства СТЗОВ «Мир», пояснив і в суді апеляційної інстанції відповідач, ОСОБА_3 .

Крім цього, зазначив, що про наведені ним факти на сході села він наводив і в судовому засіданні під час розгляду судової справи за позовом ОСОБА_4 до ТЗОВ «Барком», ОСОБА_5 та ін., третя особа Кутівська сільська рада, СТЗОВ «Мир» про переведення на нього прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності в майні колективного сільськогосподарського підприємства «Мир», які були укладені між покупцем в особі ТзОВ «Барком» та продавцями в особі відповідачів.

Як вбачається з долученого відповідачем вищезазначеного рішення від 24 червня 2011 року такий, як представник третьої особи, надавав пояснення та пояснював, що ТЗОВ «Барком» недобросовісно, на його думку, скупив паї у відповідачів.

Як зазначається в ч. 1 ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 94 ЦПК України, юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права які їй можуть належати.

Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошення конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду, і є необхідними в демократичному суспільстві.

Відповідно до постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, та які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Таким чином, правомірно відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно зазначив про поширену інформацію відповідача як таку, що є його думками, переконаннями, критичною оцінкою певних фактів і недоліком суб`єктивної думки.

Відповідно до ч.1 п.1 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає. Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись п.1 ч.1ст.307, ст.ст. 308,314,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ТзОВ «Барком» відхилити. Рішення Буського районного суду Львівської області від 5 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскарженою в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Павлишин О.Ф.

Федоришина А.В.