Справа № 2-562/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2013 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Мороз Л.І.

при секретарі - Колесник О.І., Сидоренко І.В., Бабенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Красний Лиман з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 селищної ради м.Красний Лиман Донецької області, третя особа ОСОБА_7 про визнання незаконними рішень ОСОБА_6 селищної ради Донецької області та акту виносу меж земельної ділянки, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про визнання незаконними рішень ОСОБА_6 селищної ради Донецької області від 27 листопада 1997 року № 138 /3 і № 139 та визнання недійсним акту виносу в натурі меж земельної ділянки та розбивки будівель від 20 січня 1998року.

В судове засідання позивач ОСОБА_5 не з*явився , про час та місце розгляду справи був належно повідомлений.

Представник позивача ОСОБА_1, діюча за довіреністю, в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5 підтримала в повному обсязі, просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю, просить задоволити позов.

Представник відповідача ОСОБА_6 селищної ради ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав.

Представник третьої особи ОСОБА_7, діюча за довіреністю ОСОБА_4 позов не визнала.

В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві позивач ОСОБА_5В вказує,що в порядку спадкування після померлої 18 серпня 2004 ОСОБА_8 йому належить земельна ділянка площею 0,3268 га, розташований в сел. Кіровськ по вул. Леніна, 40.

Зазначену земельну ділянку площею 0,40 га було передано у власність ОСОБА_8 рішенням ОСОБА_6 селищної ради народних депутатів № 22 від 26 лютого 1997 року. Межа зазначеної земельної ділянки позначена на плані А-Б проходила по землі селищної ради вул. Спартака, ліворуч ділянка межує з садибою № 38по вул. Леніна, а праворуч з садибою № 42 по вул. Леніна.

27 листопада 1997 року ОСОБА_6 селищна рада прийняла рішення № 138 / 3 про вилучення у ОСОБА_9, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, земельної ділянки площею 1500кв.м і в той же день 27 листопада 1997 року прийняла рішенням № 139 про відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_7 площею 1500кв.м. Вказаній земельній ділянці присвоєно адресу вул. Спартака, 17.

На підставі рішення № 139 від 27 листопада 1997року був складений 20 січня 1998 року акт виносу в натурі меж земельної ділянки, виділеної ОСОБА_7 Фактично в натурі межі зазначеної земельної ділянки не виносилися, ОСОБА_10 користувалася переданою їй земельною ділянкою до смерті, а після її смерті він став користуватися успадкованою земельною ділянкою і тільки в даний час ОСОБА_7 пред'явив до нього претензії з приводу земельної ділянки, посилаючись на зазначені рішення селищної ради.

Позивач вважає, що оскільки на момент прийняття рішення № 138 /3 і 139 від 27.11.1997 року вказана земельна ділянка вже була передана ОСОБА_10, яка згоди на вилучення у неї земельної ділянки не давала, то ОСОБА_6 селищна рада прийняла незаконно рішення № 138 / 3 і № 139 від 27 листопада 1997 року, також було незаконно складено Акт виносу в натурі межі земельної ділянки від 20 січня 1998 року.

Про ці рішення позивачу стало відомо тільки в даний час з пред'явлених до нього вимог ОСОБА_7 щодо меж земельної ділянки, тому він звернувся до суду з позовом про визнання рішень ОСОБА_6 селищної ради та акту відводу земельної ділянки недійсними.

Позивач просить поновити йому строку позовної давності для звернення до суду з позовом а також визнати незаконними рішення ОСОБА_6 селищної ради народних депутатів від 27 листопада 1997 року № 138 / 3 і № 139 та Акт виносу в натурі меж земельної ділянки , розбивки будівель від 20 січня 1998 року ОСОБА_7

Вислухавши пояснення сторін, свідка, з*ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради народних депутатів № 22 від 26 лютого 1997 року ОСОБА_8 передано у власність земельну ділянку площею 0,40 га., в тому числі 0,25 га для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих у с. Кіровськ, вул.. Леніна, 40 та 0, 15 га для ведення приватного підсобного господарства , розташованого за вказаною адресою(а.с.5).

Цим же рішенням зобов*язано громадян, що отримали земельні ділянки у власність:

- використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням, не порушуючи прав інших землекористувачів та власників земельних ділянок;

- оформити у визначеному порядку правовстановлюючі документи на землю.

Також в рішенні було зазначено, що передані у приватну власність земельні ділянки, будуть уточнюватися при видачі Державних актів.

Як свідчить з матеріалів справи 09 лютого 2000 року ОСОБА_8, яка мешкає по вул. Леніна № 40 с.м.т. ОСОБА_6, ОСОБА_6 селищною радою було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ДН № 164088 площею 0,3268 га в тому числі 0,15 га для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0, 1768 га для ведення приватного підсобного господарства(а.с.7).

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 селищної ради селищний Голова ОСОБА_3 пояснив суду, що при видачі Державних актів на право приватної власності на землю розмір земельних ділянок в цих актах вказувався по фактичному використанню земельної ділянки за призначенням. ОСОБА_8 використовувала за призначенням не всю земельну ділянку, надану їй в розмірі 40 га ,тому їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю по фактичному використанню в розмірі 0,3268 га. Земельну ділянку площею 0,15га, якою вона не користувалась, було за її згодою вилучено рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради та зараховано у фонд запасу земель селищної ради.

Пояснення ОСОБА_3 підтверджуються поясненнями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_11

Свідок ОСОБА_11П пояснила суду, що з 1983 року по1998 рік вона працювала секретарем виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради.

ОСОБА_8, яка мешкала по вул. Леніна № 40 с.м.т. ОСОБА_6, було видано Державний акт на право приватної власності на землю в розмірі по фактичному користуванні земельною ділянкою. ОСОБА_8 за своїм похилим віком не могла користуватися всією земельною ділянкою, а тому з її згоди за заявою, яка була написана її дочкою ОСОБА_9 рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради від 27.11 1997 року у ОСОБА_8 було вилучено земельну ділянку площею 1500 кв.м., яку цим же рішенням було виділено ОСОБА_7 для будівництва індивідуального житлового будинку по вул. Спартака 17.

Судом встановлено, що ОСОБА_8, отримавши Державний акт на право приватної власності на землю по фактичному її використанню в розмірі 0,3268 га від 09.02.2000 року, була згодна з ним оскільки протягом 4 років до дня своєї смерті користувалась земельною ділянкою в такому розмірі і не оскаржувала дії ОСОБА_6 селищної ради та виконкому , тобто вважала їх правомірними.

Таким чином спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_8,є земельна ділянка площею 0,3268га., в тому числі 0,15 га для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих у с. Кіровськ, вул. Леніна, 40 та 0,1768 га для ведення приватного підсобного господарства , розташованого за вказаною адресою.

Позивач ОСОБА_5 успадкував після смерті ОСОБА_8 земельну ділянку у розмірі 0,3268 га,що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, яке видано йому 24.11 2005 року (а.с.94 ). Протягом строку позовної давності позивач не звертався з позовом до відповідача. Позивач не надав суду доказів про поважність причини пропуску ним строку позовної давності, а тому підстав для його поновлення суд не знаходить.

Окрім того суд вважає, що ОСОБА_5 є неналежним позивачем за позовом щодо визнання незаконними рішень ОСОБА_6 селищної ради Донецької області та акту виносу меж земельної ділянки, оскільки спірна земельна ділянка виділялася не йому, а спадкодавиці ОСОБА_8, яка погодилась з виданим їй Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,3268га та не оскаржувала його, вважала дії ОСОБА_6 селищної ради та її виконкому правомірними.

Дії виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної ради щодо виділення земельної ділянки ОСОБА_7 для будівництва індивідуального житлового будинку по вул. Спартака 17 та виносу в натуру меж вищезазначеної земельної ділянки від 02.01.1998 року були в межах повноважень виконавчого комітету ОСОБА_6 селищної рад, а тому суд вважає їх правомірними.

Приймаючи до уваги, що між позивачем ОСОБА_5 та третьою особою ОСОБА_7 виник спір за межі земельних ділянок, суд вважає, що адекватним способом захисту прав позивача є звернення його з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Керуючись ст.ст.152, 153,158 Земельного кодексу України, ст.ст.3,5,11,15,60,79,88,209,214 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позивачу ОСОБА_5 в позові відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя -