справа № 2/489/402/13
рішення

Іменем україни

24 квітня 2013 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання третейської угоди недійсною та скасування рішення третейського суду

встановив:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнській фінансовий союз» в якому просив визнати недійсною третейську угоду, укладену між ним та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» при оформленні кредитного договору № SME0015929 від 24.07.2008, в частині передачі на розгляд третейському суду спорів, які виникають при виконанні або припиненні кредитного договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням умов даного договору збитків та його недійсності (неукладеності), а також просив скасувати рішення третейського суду від 05.11.2012 по справі № 887-12/225/12.

При відкритті провадження у справі у порядку статті 35 ЦПК України судом у якості третьої особи залучено Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 24.04.2013 третейський суд визнано неналежним відповідачем та у якості належного відповідача залучено Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк»).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач представника в судове засідання не направив, до суду надав письмові заперечення проти позову, вказавши на відповідність законодавству кредитного договору у частині третейського вирішення спорів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № SME0015929 від 24.07.2008 (далі кредитний договір). На умовах цього договору, позивач отримав кредит у розмірі 20000,00 дол. США. під 22 проценти річних, строком на 36 місяців.

Пунктом 6.5 кредитного договору сторони передбачили, що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони у звязку з цим договором, в т.ч. розгляд та вирішення спорів, включаючи спори про відшкодування заданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту.

У підпунктах 5.1.1 5.1.3 пункту 5 кредитного договору зазначено, що підписанням цього договору позичальник гарантує і запевняє, що перед його підписанням належно і доступній формі ознайомлений з усіма умовами договору, тарифами кредитора, розуміє їх, вважає справедливими і адекватними. Договір підписано на добровільних засадах, волевиявлення є вільним та відповідає внутрішній волі.

05.11.2012 Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз» за зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», до якого відповідно до укладеного з ПАТ «Альфа-Банк» договору факторингу від 30.09.2009 перейшло право вимоги за спірним кредитним договором, розглянуто справу № 887-12/225/12 та прийнято рішення про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 142714,54 грн.

Із змісту позову видно, що позивач оспорює умови кредитного договору у частині третейської угоди, посилаючись на відповідні положенням законів України «Про третейські суди» та «Про захист прав споживачів».

Згідно частини другої статті 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом, вирішення яких, відповідно до положень статті 11 цього Закону, здійснюється третейськими судами на підставі Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України.

Статтею 12 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті і вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Відповідно до статті 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

На час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про третейські суди» не містив заборони на укладення третейської угоди щодо спорів у справах про захист прав споживачів.

Крім того, у пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Разом з тим, зазначено, що застосування цього закону можливе лише у тому разі, коли споживачі у справі виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів, наприклад, за позовом банку про стягнення заборгованості.

Отже, враховуючи встановлене чинним законодавством право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин ПАТ «Альфа-Банк» передбачив у пункті 6.5 кредитного договору звернення до третейського суду за вирішенням конкретного спору між певними сторонами, а позивач, підписавши кредитний договір, надав свою згоду саме на такий порядок вирішення спорів, що можуть виникнути протягом строку дії кредитного договору.

Слід зазначити, що Регламент Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» офіційно оприлюднено на сторінці Інтернету: www.pdts.org.ua, а тому даний документ вважається загальнодоступним.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, при укладенні кредитного договору його сторони своїм вільним волевиявленням, яке скріпили власноручними підписами, передбачили порядок врегулювання спорів шляхом передачі їх на розгляд Постійно діючому Третейському суду при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про відповідність законодавству умов пункту 6.5 кредитного договору в частині вирішенні спорів третейським судом, а тому позов задоволенню не підлягає, в т.ч. і в частині вимоги про скасування рішення третейського суду, яка, виходячи з підстав позову, є похідною відносно вимоги щодо третейської угоди.

Також слід зазначити, що порядок оскарження рішень третейських судів та підсудність таких спорів регламентовано главою 1 розділу VII-1 ЦПК України, однак у такому порядку як вбачається із змісту позову та доданих до нього документів позивач до суду не звертався.

Викладені у позові доводи позивача про порушення третейською угодою його права на судовий захист цивільного права та інтересу суд вважає помилковими, оскільки відповідно до рішення Конституційного Суду України 10.01.2008 N 1-рп/2008 (справа про завдання третейського суду) положення Закону України «Про третейські суди», в тому числі статті 2, 3 цього Закону, визнано конституційними.

При прийнятті рішення Конституційний Суд України, крім національного та міжнародного законодавства, виходив з практики міжнародних судових органів вказавши, що практика Європейського суду з прав людини свідчить, що звернення фізичних та/або юридичних осіб до третейського суду є правомірним, якщо відмова від послуг державного суду відбулася за вільним волевиявленням сторін спору (Рішення у справі «Девір проти Бельгії» від 27.02.1980).

На підставі наведеного та керуючись статтями 10, 11, 60, 62, 88, 212 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсною третейської угоди, передбаченої умовами кредитного договору № SME0015929 від 24.07.2008, та скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 05.11.2012 по справі № 887-12/225/12 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Повний текст рішення

підписано 25.04.2012.