Маловисківський районний суд Кіровоградської області
Справа № 392/1075/13-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.06.2013 року м.Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді -Вдовіченка М.М.,
при секретарі- Стець Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мала Виска цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
08.05.2013 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований у Хмелівській сільській раді Маловисківського району, Кіровоградської області 22 січня 1983 року.
В обґрунтування позову вказувала що сімейне життя між сторонами не склалося, одруження виявилось невдалим. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вважає неможливим на примирення не згодна.
В судове засідання позивач не зявилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності, на примирення не згодна.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, не представив доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі статті 224 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 22 липня 1983 року, між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління Кіровоградської області, про що зроблено актовий запис № 3. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей.
Однак, шлюб фактично розпався через регулярні конфлікти та сварки між подружжям, що виникають з побутових питань. Внаслідок цих конфліктів сторони припинили шлюбні стосунки, вважають подальше сумісне проживання неможливим. Примирення між сторонами неможливе. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Згідно ст. 56 ч. 3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.
Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сімї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Тому, суд вважає, що позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню.
При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків.
Керуючись ст.ст. 56, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 209, 213, 215 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 22.01.1983 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Маловисківського районного управління Кіровоградської області, актовий запис № 3 - розірвати.
Відповідно до ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відділу реєстрації актів цивільного стану Маловисківського район-
ного управління юстиції Кіровоградської області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.
Строк, протягом якого розглядалася заява про скасування заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області в 10-денний строк з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційного скарги через суд першої інстанції.

Суддя: М.М. Вдовіченко