АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2412/13Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 липня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Білозірської сільської ради Черкаського району про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Білозірської сільської ради Черкаського району про поділ спільного майна подружжя, позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 11 серпня 2007 року позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі. 29 серпня 2011 роу в сторін народилася дочка ОСОБА_8. В період шлюбу сторони набули майно, яке є спільною власністю подружжя, а саме автомобіль НОМЕР_1, спальний гарнітур, ноутбук «Асер», холодильник «Самсунг», телевізор «Соні», грошовий депозит в Черкаській філії «Перший український міжнародний банк». Позивачка із дочкою проживає окремо від відповідача, який з 03 червня 2013 року сплачує аліменти на користь дитини в розмірі ? всіх видів доходів.

Просила вищевказане майно розділити між нею та відповідачем, як спільне сумісне майно подружжя, при цьому відступити від рівності часток подружжя: 75% позивачці та 25% відповідачу, оскільки з нею проживає малолітня дочка, яка перебуває на її утриманні і сплачуваних відповідачем аліментів не достатньо для її утримання.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 24 липня 2013 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Судом першої інстанції встановлено, що з 11 серпня 2007 року по даний час позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі. 29 серпня 2011 року в сторін народилася дочка ОСОБА_8. Позивачка із дочкою проживає окремо від відповідача, який з 03 червня 2013 року сплачує аліменти на користь дитини.

Згідно ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на прані спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом першої інстанції зазначено, що судом було запропоновано сторонам подати всі наявні докази по справі та заявити відповідні клопотання. Позивачка і відповідач будь-яких клопотань не заявили, будь-яких доказів до суду не надали.

Під час розгляду справи судом запропоновано сторонам подати відповідні клопотання, у разі наявності. Позивачка та відповідач клопотань не заявили.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно зазначено, що позивачкою не доведено та не надано будь-яких доказів наявності спірного майна і його місцезнаходження, належності спірного майна сторонам, вартості спірного майна. Клопотань про забезпечення доказів, про витребування доказів до суду не подавалось.

За вказаних обставин судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що позовні вимоги ОСОБА_6 про поділ майна подружжя є недоведеними і не підтвердженими будь-якими доказами, тому не підлягають до задоволення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується судова колегія.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У Постанові Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. П.23 зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

Клопотань про забезпечення доказів, про витребування доказів до суду апеляційної інстанції не подавалось.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зазначені висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають фактичним обставинам справи, нормам права, які судом вірно застосовані.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 24 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :