Провадження № 2/263/298/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2013 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі судді Шатілової Л.Г., при секретарі Симоненко К.В., з участю представника позивача- адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської Ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в майні в порядку набувальної давності, перерозподіл часток у праві власності, -

ВСТАНОВИВ:

21.11. 2012р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним за набувальною давністю право власності в домоволодінні за адресою : м. Маріуполь, вул. Комінтерна, 59 на 17/100 часток, що складаються з житлового будинку ОСОБА_1. А-1 загальною площею 32,6 кв.м. (складається з сіней 1-1 площею 4,6 кв. м., передпокою 1-2 площею 7,0 кв.м., житлових кімнат 1-3 площею 4,5 кв.м. та 1-4 площею 13,9 кв.м., веранди 1-5 площею 2,6 кв.м.), сіней ОСОБА_1. а-1, тамбуру ОСОБА_1. а1-1, сараю ОСОБА_1. К-1, літньої кухні ОСОБА_1. Ж-1. Також у звязку з визнанням права власності просив змінити розмір ідеальної частки ОСОБА_3 в праві власності на домоволодіння по вул. Комінтерна, 59 в м. Маріуполі з однієї цілої частки на 83/100 часток.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що його прабабка ОСОБА_4 ввела в експлуатацію 17/100 часток будинку за адресою : м. Маріуполь, вул. Комінтерна, 59, після чого частка іншого власника цього домоволодіння ОСОБА_3 зменшилася до 83/100. ОСОБА_4 померла 20.11.1988р., але спадщину після неї ніхто не приймав. Він, його мати та його бабка не в змозі прийняти спадщину після ОСОБА_5 внаслідок помилки у написанні фамілій, що унеможливлює встановлення рідства, а також внаслідок неоформлення ОСОБА_4 своїх прав на вказане майно. Він особисто проживає у вказаній частці будинку : був зареєстрований і проживав там з народження до виїзду у 1994 році, повторно оселився з 1997 року і з цього часу безперервно, відкрито і добросовісно проживає, утримує домоволодіння, оброблює город, сплачує комунальні послуги, тощо. Просить суд на підставі статті 344 ЦК України визнати за ним право власності на вказане домоволодіння за набувальною давністю. Оскільки внаслідок визнання за ним права власності відбудеться перерозподіл часток у праві спільної часткової власності з ОСОБА_3, просив змінити розмір ідеальної частки ОСОБА_3 в праві власності на домоволодіння по вул. Комінтерна, 59 в м. Маріуполі з однієї цілої частки на 83/100 часток.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з вищевказаних підстав та просила його задовольнити.

Представник відповідача Маріупольської міської Ради - в судовому засіданні позовні вимоги не визнав просив відмовити в їх задоволенні. Вважає, що право позивача не порушено, оскільки йому ніхто не відмовляв у праві власності. Також вважає неможливим визнання права власності за іншою особою за наявності титульного власника.

Відповідачка ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи у її відсутності та про визнання позовних вимог. Згідно наданої заяви, відповідачка ОСОБА_3 позов визнає, не заперечує проти визнання за ОСОБА_6 права власності на 17/100 часток будинку за адресою : м. Маріуполь, вул. Комінтерна, 59, що складаються з житлового будинку ОСОБА_1. А-1 загальною площею 32,6 кв.м., сіней ОСОБА_1. а-1, тамбуру ОСОБА_1. а1-1, сараю ОСОБА_1. К-1, літньої кухні ОСОБА_1. Ж-1, та проти зміни її частки в праві власності на домоволодіння по вул. Комінтерна, 59 в м. Маріуполі з однієї цілої частки на 83/100 часток.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є матірю позивача. Він з народження був зареєстрований та проживав у частці домоволодіння по вул. Комінтерна, 59. У 1994 році сімя виїхала з вказаного будинку, але приблизно у 1997 році її син ОСОБА_6, ставши дорослим, переїхав до будинку по вул. Комінтерна, 59, де і мешкає до цього часу як у своєму власному будинку, виконуючи усі необхідні дії по утриманню будинку. У спадщину після ОСОБА_5 ніхто з них не вступав, внаслідок того, що фамілія доньки ОСОБА_4 (матері свідка) - у всіх документах пишеться як Щелікова, а також тому, що майно за ОСОБА_4 не реєструвалося, а було зареєстровано за ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є онуком ОСОБА_3, мешкає з нею. Постійно бачить позивача у частці будинку, він там мешкає, оброблює город, усі його домашні речі знаходяться в будинку. Частка домоволодіння, де мешкає позивач представляє собою окремі будівлі, огорожена від їхньої частки парканом. Бабуся не претендує на частку в домоволодінні, оскільки колись відмовилася від неї і будинок був поділений зі ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є сусідкою позивача і підтверджує, що він постійно проживає та користується часткою домоволодіння по вул. Комінтерна, 59. Його частка домоволодіння огорожена парканом від частки ОСОБА_3

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів від 10.02.1993р. був затверджений акт прийому в експлуатацію житлового будинку літ. А-1 по вул. Комінтерна, 59, в м.Маріуполі, що складається з однієї житлової кімнати площею 13,9 кв.м., кладовки 1-3 площею 4,5 кв.м., корисною площею 32,6 кв.м. на імя ОСОБА_4. Затверджені ідеальні частки на вказане домобудування на імя ОСОБА_4 17/100 часток, на імя ОСОБА_3 83/100 частки. У рішенні також вказується, що вказаний будинок літ. А-1 був придбаний ОСОБА_4 по домашній угоді, співвласник будинку (літ. Б-1) ОСОБА_3 не заперечує проти приймання будинку в експлуатацією на імя ОСОБА_4, є позитивний висновок головного управління архітектури та містобудування, СВПЧ-22, санінспекції, висновок БТІ від 01.10.1992р. Додатком до рішення є акт введення будинку в експлуатацію

Відповідно до технічного паспорту БТІ від 07.08.2012р. до складу 17/100 домоволодіння по вул. Комінтерна, 59, що значиться за користувачем ОСОБА_4 , входять наступні приміщення : житловий будинок ОСОБА_1. А-1 загальною площею 32,6 кв.м. (складається з сіней 1-1 площею 4,6 кв. м., передпокою 1-2 площею 7,0 кв.м., житлових кімнат 1-3 площею 4,5 кв.м. та 1-4 площею 13,9 кв.м., веранди 1-5 площею 2,6 кв.м.), сіні ОСОБА_1. а-1, тамбур ОСОБА_1. а1-1, сарай ОСОБА_1. К-1, літня кухня ОСОБА_1. Ж-1.

Право власності на будинок №59 по вул. Комінтерна на теперішній час зареєстровано за ОСОБА_3 у розмірі 100% (? та ? частки), що підтверджується листом БТІ м. Маріуполя від 29.10.2012р.

ОСОБА_4 померла 20.11.1988р., що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.11.1988р.

Відповідно до будинкової книги за адресою м. Маріуполь, вул. Комінтерна, 59, в будинку були зареєстровані ОСОБА_4 знята з реєстрації у звязку зі смертю, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_2, які зняті з реєстраційного обліку 22.07.1994р.

Відповідно до акту, складеного комітетом самоорганізації населення «Правий берег» за участю сусідів, ОСОБА_2 мешкає за адресою вул. Комінтерна, 59 з народження. Був зареєстрований в будинку з 18.04.1980 до 22.07.1994р., але після зняття з реєстрації фактично постійно мешкає в будинку, оброблює присадибну ділянку. В будинку знаходяться особисті речі.

Згідно квитанцій на оплату комунальних послуг газопостачання , водопостачання, електропостачання за адресою вул. Комінтерна, 59 на імя ОСОБА_4, ці комунальні послуги сплачуються регулярно.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

При цьому п.8 " Прикінцевих та перехідних положень " ЦК України встановлено, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим законом.

Враховуючи, що ЦК набрав чинності з 01.01.2004 року ( п.1 " Прикінцевих та перехідних положень" ЦК ), норми статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року.

Оцінюючи докази у їх сукупності, факти, які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні : вибуття частки у домоволодінні з володіння власника, фактичного проживання позивача у спірному будинку з 1997 року та до теперішнього часу, що складає термін більше 10 років, вільне користування будинком, сплату комунальних послуг, обслуговування земельної ділянки, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 добросовісно заволодів частиною домоволодіння за адресою: м. Маріуполь, вул. Комінтерна, 59 (добросовісність полягає в тому, що позивач був впевнений, що власник відмовився від свого майна і на нього не претендують інші особи, та користувався ним як своїм власним), відкрито, безперервно володіє вказаним майном, що підтверджується як письмовими документами, так і показаннями свідків.

Тому суд вважає, що за ОСОБА_6 можливо визнати право власності на частку домоволодіння за вказаною адресою у порядку набувальної давності.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача Маріупольської міської ради про неможливість визнання права власності за наявності реєстрації права власності на майно за іншою особою, оскільки з тексту ст. 344 ЦК України випливає, що право власності в порядку набувальної давності визнається у випадку заволодіння саме чужим майном, тобто майно повинно належати іншій особі. Окрім того, власник майна ОСОБА_3 відмовилася від свого майна, про що свідчить відповідне рішення виконкому, з якого вбачається, що вона надала згоду на зменшення своєї частки в майні зі 100% до 87/100.

Визнання за позивачем права власності на частку домоволодіння призводить до зміни частки власника ОСОБА_3

Відповідно до ст. 119 ЦК УРСР 1963р., який діяв на час прийняття рішення виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів від 10.02.1993р., коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

Відповідно до ст.357 ч. 3 ЦК України 2004р., який застосовується до правовідносин, що продовжують діяти після його прийняття, відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень, співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним за свої кошти за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 давала свою згоду на перерозподіл часток при винесенні рішення виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів від 10.02.1993р. і внаслідок цього рішення її доля зменшилася до 83/100 часток, суд вважає можливим здійснити перерозподіл часток співвласників домоволодіння по вул. Комінтерна, 59, визнавши за ОСОБА_3 право власності на 83/100 частки домоволодіння, за ОСОБА_6 на 17/100 домоволодіння.

Керуючись ст. ст. 328, 344, 357 ЦК України, п.4,8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 210, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 17/100 часток будинку за адресою : м. Маріуполь, вул. Комінтерна, 59, що складаються з житлового будинку ОСОБА_1. А-1 загальною площею 32,6 кв.м. (складається з сіней 1-1 площею 4,6 кв. м., передпокою 1-2 площею 7,0 кв.м., житлових кімнат 1-3 площею 4,5 кв.м. та 1-4 площею 13,9 кв.м., веранди 1-5 площею 2,6 кв.м.), сіней ОСОБА_1. а-1, тамбуру ОСОБА_1. а1-1, сараю ОСОБА_1. К-1, літньої кухні ОСОБА_1. Ж-1.

Змінити розмір ідеальної частки ОСОБА_3 в праві власності на домоволодіння по вул. Комінтерна, 59 в м. Маріуполі з однієї цілої частки на 83/100 часток.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Шатілова Л.Г.