Дата документу 28.04.2013
Справа № 1511/3716/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2013 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі: головуючого судді Семенова О.А., секретаря Кравченко М.А., за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, представників позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іллічівську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 за яким вказує, що знаходився з відповідачкою у шлюбі з 31 серпня 2002 року по 10 лютого 2012 року, під час якого придбали майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. За останньою редакцією позову ОСОБА_1 просить: визнати спільною сумісною вартістю подружжя квартиру № 103 в будинку по вул. Базарна, 5/4, у м. Одесі та офісні приміщення за адресою: м. Іллічівськ Одеської області, вул. 1 Травня, 15-В; поділити спільне майно шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності за кожним по ? частині вказаної квартири, стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 вартість ? частини вказаних офісних приміщень в розмірі 3 152 072,50грн.

Позивач ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 стверджуючи, що 12 січня 2006 року з нею, як з фізичною-особою підприємцем уклав договір про спільну діяльність за яким він передав останній 390000,00грн. для придбання 18/25 частин обєкту нерухомості за адресою: м. Іллічівськ Одеської області, вул. 1 Травня, 15-Б, а також грошову суму, еквівалентну 100000,00грн. для проведення ремонту цих приміщень, з подальшим оформленням права власності на цей обєкт за ОСОБА_6 Під час проведення реконструкції обєкту він додатково передав ОСОБА_3 450000,00 доларів США фінансуючи проведення ремонту та робіт щодо реконструювання обєкту. ОСОБА_3 взяті на себе обовязки щодо переоформлення обєкту на ОСОБА_6 не виконала. За уточненим позовом просить визнати за ним право власності на вказані офісні приміщення, які складаються з: №2 кабінет 34 кв. м, №3 кабінет 12,5 кв. м; № 4 вбиральня 1,9 кв.м.; № 5 вмивальня 2 кв.м.; № 6 сходова клітина 20,50 кв.м.; № 7 коридор 15,2 кв.м.; № 8 сходова клітина 20,7 кв. м; № 9 коридор 9, 4 кв.м.; № 10 кабінет 33,8 кв. м ; № 11 кабінет 19,1 кв. м; № 12 вбиральня 1, 3 кв. м ; № 13 - вбиральня 1,9 кв.м.; № 14 сходова клітина 20,9 кв.м.; № 15 коридор 41 кв.м.; № 16 кабінет 11,6 кв.м.; № 17 кабінет 20,2 кв.м.; № 18 кабінет 20,8 кв. м ; № 19 кабінет 19, кв. м.; № 20 кабінет - 12,5 кв.м; № 21 18,3 кв.м.; №22 кабінет 18, 2 кв. м ; № 23 кабінет 20,7 кв.м.; № 24 кабінет 16,4 кв.м.; № 25 вбиральня 1,6 кв.м.; № 26 вбиральня 3,2 кв.м.; № 27 хол 26,1 кв. м ; № 28 вбиральня 2,1 кв.м; № 29 - кабінет 24,1 кв.м; № 30 кабінет 30, 2 кв.м.; № 31 - коридор 12,4 кв. м; № 32 кабінет 35,1 кв. м ; № 33 кабінет 37, 2 кв. м ; № 34 кабінет 34,2 кв. м; № 35 вбиральня 3,2 кв. м, загальною площею 601, 3 кв. м. (т.1,а.с.147-150).

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, заперечували проти вимог ОСОБА_6, вважаючи їх надуманими, спрямованими не на захист порушеного права, а на відбирання майна родичами ОСОБА_3 шляхом утворення штучних умов. Спірна квартира та офісні приміщення придбанні придбані під час шлюбу з використанням власних коштів, кредитів, отримання в борг коштів від сторонніх осіб, матеріальної допомоги з боку батьків чоловіка та дружини.

Представник ОСОБА_6, адвокат ОСОБА_7, пояснила, що договір по спільну діяльність укладався у січні 2006 року, в той же день частково ОСОБА_6 передав кошти ОСОБА_3, а подалі за відповідними розписками, в тому числі, в серпні 2006 року одноразово він передав 450000,00 доларів США. ОСОБА_3 особисто вела облік витрат та звітувала перед ОСОБА_6, а ОСОБА_1 було відомо про договір та отриманні кошти.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, заперечували проти позовних вимог, стверджуючи, що спірна квартира була придбана за рахунок коштів які отримувалися ОСОБА_1 в якості кредитів та оплачувались за придбання цінних паперів на цю квартиру, квартира не пройшла державну реєстрацію, право власності на неї не виникло, у звязку з чим не може бути предметом поділу спільного сумісного майна подружжя. Спірне нежитлове приміщення побудовано на підставі договору про спільну діяльність, укладеного нею із ОСОБА_6, її дядьком, за кошти останнього, який інвестував в ремонт та реконструкцію будівлі суму еквівалентну 545000,00 доларів США. Вона особисто займалася організацією робіт, закупкою будівельних матеріалів, інженерного обладнання, облаштування, вела відповідний облік витрат. Кредити, які отримані чоловіком не використовувалися на офісні приміщення, більш того, її батько, ОСОБА_9, для погашення заборгованості за кредитами, передав йому в грудні 2011 року 69124,19 доларів США, а в лютому 2012 року 40923,00 доларів США. Крім того, на погашення кредитів було використано нею 162470,00 грн., які вона отримала після продажу успадкованого нею майна. Квитанції, накладні, фіскальні чеки, які надані ОСОБА_1, як доказ того, що ним оплачувалися витрати на ремонтні роботи по офісним приміщенням не відповідають дійсності. Ці документи стосуються витрат будівництва іншого офісного центру його батьками. ОСОБА_1 знав про отримані від ОСОБА_6 кошти та для якої мети. Чи знав він про укладений договір їй не відомо. Під час попереднього розгляду у 2011 році в суді позову ОСОБА_6 про розписку щодо отримання нею 450000,00 доларів США вона не повідомляла тому, що в неї на руках її на той час не було. Квартиру по вул. Базарної, вважає власністю її батька, ОСОБА_9, який допомагав сплачувати кредит. Просить у вимогах ОСОБА_1 відмовити, вимоги ОСОБА_6 визнає.

Позивач ОСОБА_6 в судовому засідання пояснив, що в січня 2006 року він зі своєю небогою ОСОБА_3 за сумісною згодою уклали договір про спільну діяльність з метою придбання офісних приміщень та їх подальшої експлуатації. Договір укладався з нею як фізичною особою підприємцем, що б вказані офісні приміщення не потрапили до спільного сумісного майна подружжя. Коли в сімї ОСОБА_3 погіршилися стосунки він побажав відповідно договору перевести обєкт на себе, але ОСОБА_1 відмовився, у звязку з чим вимушений був звернутися до суду. Кошти у 2006 році в розмірі 20000,00 доларів США переведені їм ОСОБА_1 по банку, 150000,00-170000,00 доларів США отримав від партнеру по бізнесу в Україні. Залишок коштів накопичувався в Україні до 2006 року протягом декілька років та знаходився на зберіганні у його сестри, ОСОБА_10 Про використання відповідних сум домовлявся з ОСОБА_3 за телефоном, а розписки оформлювалися під час його приїздів з Росії. Доказів перевезення коштів до України не має.

Дослідивши матеріали по справі, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_6 не підлягає задоволенню за наступними правовідносинами встановленими судом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходилися у шлюбі з 31 серпня 2002 року по 10 лютого 2012 року (т.1.а.с.5,16).

Згідно договору купівлі-продажу цінних паперів від 15 вересня 2006 року № 5/1/58, укладеного між ДП «Дирекція верстатобуд» та ОСОБА_3, остання прийняла у власність пакет облігацій під житло квартиру визначену нею та зарезервовану за нею за договором резервування приміщення (т.1,а.с.18).

За договором резервування приміщення від 15 вересня 2006 року № 5/1/58 Р, укладеного між ДП «Дирекція верстатобуд» та ОСОБА_3, перше зобовязалося здійснити резервування квартири № 58 (будівельний) в будинку по вул. Базарна, 5/1, у м. Одесі, що в той же день було виконано із складанням відповідного акту (т.1,а.с.17,19-20).

Згідно акту прийому-передачі від 23 березня 2012 року ОСОБА_3 прийняла від ДП «Дирекція верстатобуд» у власність трьохкімнатну квартиру № 103 (будівельний № 58) в будинку по вул. Базарна, 5/4, у м. Одесі (т.1.а.с.21).

За кредитним договором від 14 вересня 2006 року № 1863-08 ПОУ Н ОСОБА_1 отримав від АКІБ «УкрСиббанк» кредит в розмірі 105000,00 доларів США для придбання квартири в будинку по вул. Базарна, 5 у м. Одесі (т.1,а.с.188-194).

За придбання вказаної квартири ОСОБА_11 внесено ДП «Дирекція верстатобуд» 639604,00 грн. (т.1.а.с.22).

Спірне офісне приміщення до того, як його реконструювали, було трьохповерховою будівлею центрального теплового пункту за адресою: м. Іллічівськ Одеської області, вул. 1 Травня, 15-Б, загальною площею 522,90 кв.м., знаходилось у власності Іллічівської територіальної громади відповідно до свідоцтва про право власності № 2382 від 05 грудня 2005 року, виданого на підставі рішення виконкому Іллічівської міської ради за № 1057 від 24 листопада 2005 року (т.1,а.с.42,43).

За договором про спільну діяльність від 12 січня 2006 року, укладеного між ОСОБА_6 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3, сторони зобовязалися шляхом обєднання зусиль та майна для придбання та реконструкції 18/25 частин будівлі, розташованої за адресою: м. Іллічівськ Одеської області, вул. 1 Травня, 15-Б, для подальшого переоформлення, здачі в оренду та отримання прибутку. За умовами договору ОСОБА_6 передає ОСОБА_3 490000,00 грн. для придбання обєкту та проведення ремонтних робіт (т.2,а.с.17-19).

За відомостями ДПІ у Приморському районі м. Одеси фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не надавала для обліку до податкових органів договір про сумісну діяльність (просте товариство) (т.4,а.с.81).

За розписками ОСОБА_3 від 12 січня та 03 травня 2006 року, як фізична особа-підприємець отримала від ОСОБА_6 грошову суму в еквіваленті 390000,00 грн. та 100000,00грн., відповідно до договору про спільну діяльність (т.2,а.с.20,21).

За договором купівлі-продажу приміщення шляхом викупу від 04 квітня 2006 року, укладеного між територіальною громадою м. Іллічівська в особі Іллічівської міської ради (Продавець) та ОСОБА_3 субєкт підприємницької діяльності фізична особа, остання придбала у власність від Продавця 18/25 частин трьохповерхової будівлі центрального теплового пункту, загальною площею 522,90 кв.м. за 378132,00 грн. (т.1,а.с.44-45).

Рішенням господарського суду Одеської області від 22 червня 2007 року ОСОБА_3, як фізичній особі-підприємцю, яка самочинно без необхідного дозволу на проведення будівельних робіт реконструювала вказаний обєкт нерухомості - виділено в натурі та визнано за нею право власності на 18/25 частин будівлі центрального теплового пункту, у вигляді офісних приміщень, загальною площею 601,30 кв.м. (т.1.а.с.48-49).

Згідно свідоцтва про право власності на офісні приміщення від 26 липня 2007 року № 31797 обєкт в цілому, розташований за адресою: м. Іллічівськ Одеської області, вул. 1 Травня, 15-в, належить ОСОБА_3 на праві приватної власності (т.1.а.с.6). Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Іллічівської міської ради Одеської області від 19 липня 2007 року № 777 (т.1,а.с.7).

Згідно позовної заяви ОСОБА_6 від 17 червня 2011 року по цивільній справі № 2-1410/11 за його позовом до ОСОБА_3 він передав останній на виконання договору про спільну діяльність в повному обсязі 490000,00грн., які просив стягнути на його користь, посилаючись на розписки від 12 січня 2006 року та 03 травня 2006 року, при цьому про інвестування 450000,00 доларів США не вказував (т.2,а.с.4-6).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13 липня 2011 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та визнано право власності за ОСОБА_6 на офісні приміщення за адресою: м. Іллічівськ Одеської області, вул. 1 Травня, 15-в, загальною площею 601,30 кв.м., ОСОБА_1 до участі у розгляді справи не залучався (т.1,а.с.60).

Спірні офісні приміщення зареєстровані за ОСОБА_6 02 листопада 2011 року (т.1,а.с.61).

Вказана ухвала Іллічівського міського суду Одеської області скасована ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2012 року з направленням для продовження розгляду (т.2,а.с.309-311).

Після цього, в новій редакції позову ОСОБА_6, повідомлено про наявність розписки ОСОБА_3 від 07 серпня 2006 року, згідно якої вона, як фізична особа-підприємець отримала від нього 450000,00 доларів США відповідно до договору про спільну діяльність (т.1,а.с.147-150,151).

За відомостями Міністерства доходів і зборів України станом на 10 жовтня 2013 року фактів декларування грошових коштів при перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_12 Федерації ОСОБА_13 не зафіксовано, відомості за 2006 рік не збережено (т.4,а.с.90).

За повідомленням Головного центру обробки спеціальної інформації Адміністрації Держприкордонслужби у базі є наявна інформація щодо перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_12 Федерації ОСОБА_6 тільки після вересня 2010 року (т.4,а.с.44).

За період до повного завершення реконструкції офісних приміщень ОСОБА_1 отримав споживчий кредит за договором від 03 липня 2006 року № 0 з АКІБ «УкрСиббанк» в сумі 20000,00 доларів США; споживчий кредит за договором від 19 квітня 2007 року № 0 з АКІБ «УкрСиббанк» в розмірі 20900,00 доларів США для придбання автомобілю; споживчий кредит за договором від 01 листопада 2007 року № 0 з АКІБ «УкрСиббанк» - 28000,00 доларів США на споживчі цілі; споживчий кредит від 16 листопада 2007 року № НОМЕР_1 з АКІБ «УкрСиббанк» - 90000,00 доларів США на особисті потреби (т.1,а.с.173-175, 209-220,222-230,245-250).

Згідно розписки ОСОБА_1 від 01 лютого 2006 року він взяв в борг у ОСОБА_14 75000,00 доларів США (т.2, а.с.110).

Від імя відповідачки ОСОБА_3 укладалися договори на розробку проектної документації, поставки обладнання, проведення реконструкції (т.3,а.с.2-35).

За договором підряду від 20 листопаду 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_15, останній виконав роботи по ремонту та технічному переобладнанню нежитлового приміщення за адресою: м. Іллічівськ Одеської області, вул. 1 Травня, 15-Б (т.2, а.с.70-72). В повному обсязі виконані роботи передані замовнику ОСОБА_1 25 травня 2008 року, за відповідним актом прийому-передачі (т.2,а.с.73).

За обліком ОСОБА_1 витрати на реконструкцію офісних приміщень склали 229516,25грн. та 144821,00 долар США, за обліком ОСОБА_3 1015775,00 та 357089,00, відповідно (т.3,а.с.297-300).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 18 липня 2014 року № 722/2014 року ринкова вартість вказаної будівлі офісних приміщень, станом на час дослідження, складає 6 304 147,00 грн.; фактичний перелік, обсяг та вартість проведених робіт по ремонту на реконструкції будівлі не встановлено у звязку з відсутністю проектно-кошторисної та звітної документації (т.4,а.с.37-51).

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17, приятелі родин ОСОБА_3 та ОСОБА_10, пояснили, що ОСОБА_6 приїжджав з Росії та за його пропозицією у 2006 році була організована спільна діяльність, якою повинна була займатися ОСОБА_3, а він намагався надавати кошти.

Свідок ОСОБА_18, батько ОСОБА_1, пояснив, що офісні приміщення будувалися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за кошти подружжя, кредитів, доходів від підприємницької діяльності, він оказував їм матеріальну допомогу. Власний обєкт нерухомості в м. Іллічівську Одеської області по вул. Карла Маркса, 21-Г (магазин з приміщенням офісу) було побудовано за окремі власні кредити (т.4,а.с.75-78).

Свідок ОСОБА_10, мати відповідачки ОСОБА_3 та сестра позивача ОСОБА_6, пояснила, що офісні приміщення будувалися за рахунок коштів ОСОБА_6 о розмірі яких їй не відомо, котрі зберігалися у ОСОБА_9, який надавав їх ОСОБА_1 на будівництво. Про договір про спільну діяльність їй не відомо.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що договір про спільну діяльність укладав ОСОБА_6 з його дочкою ОСОБА_3, але він не був присутній при обговоренні договору та його підписанні. Договір не бачив, але знає про його зміст. ОСОБА_6 в січні 2006 року передав 75000,00 доларів США ОСОБА_3, які вона передала йому на зберігання. Весною та в літку 2006 року ОСОБА_6 передав 20000,00 та 450000,00 доларів США йому готівкою на виконання договору. Кошти виконробу та працівникам він видавав виключно особисто, облік витрат вела ОСОБА_3, а після того як пішла в декрет ОСОБА_1 Спочатку планувалось, що обєкт буде за родиною ОСОБА_1, але коли в них погіршилися відносини було вирішено переоформити будівлю на ОСОБА_6 в судовому порядку.

Свідок ОСОБА_19, пояснив, що працює товарознавцем в КП «Іллічівськкомуненерго», яким керує ОСОБА_9 В 2006 році на прохання ОСОБА_9 він допомагав проводити закупівлю будматеріалів для робіт на офісних приміщеннях. Оплату проводив за кошти ОСОБА_9, перед яким відзвітував, докази оплати не збереглися.

Свідок ОСОБА_15, пояснив, що в якості виконробу займався ремонтом та реконструкцією офісних приміщень, наймав працівників. Договір укладав з ОСОБА_1, з яким вирішував всі фінансові питання та перед яким звітував. Кошторис робіт розробляв особисто з попереднім погодженням розцінок та обємів робіт. ОСОБА_19 також періодично забезпечував будматеріали на замовлення ОСОБА_1 через ОСОБА_9 ОСОБА_1 вважав власником, замовником обєкту.

Свідок ОСОБА_20, пояснив, що представляв інтереси ОСОБА_3 під час розгляду справи в господарському суді Одеської області в 2007 році щодо визнання права власності її на вказані офісні приміщення. Займався цією справою на прохання ОСОБА_1, про відношення ОСОБА_6 до цього обєкту йому нічого не відомо.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України).

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст. 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (чч. 1 та 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Конституційний суд України у рішенні від 19 вересня 2012 року по справі № 17-рп/2012 за конституційним зверненням звернув увагу, що підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сімєю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування. Зроблено висновок, що положення ч. 1 ст. 61 СК України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічний висновок за позицією Верховного Суду України викладений в постанові від 11 березня 2015 року по цивільній справі № 6-21цс15, де за системним аналізом норм матеріального права, зроблено висновок про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути обєктом спільної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними.

Згідно принципів змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що викладені у ст.ст. 10, 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи докази по справі, суд враховує, що твердження ОСОБА_3 та ОСОБА_6 щодо їх спільної діяльності підтверджуються виключно поясненнями свідків, які знаходяться з ними у родинних або дружніх відносинах та суперечать свідченням безпосереднього виконавця робіт. Відомості щодо надходження 545000,00 доларів США на територію України будь-якої офіційною інформацією не підтверджуються.

Суд приймає до уваги, що з боку ОСОБА_6 чинилися перешкоди у отриманні судом оригіналів вказаних розписок для проведення, на клопотання ОСОБА_1, судової експертизи щодо встановлення часу коли вони були виготовлені, згідно яких ОСОБА_3 нібито отримувала від нього гроші для будівництва. Внаслідок таких дій експертизу не було проведено (т.5,а.с.172-174).

Перешкоди у отриманні судом оригіналів розписок для проведення експертизи, відсутність будь-яких відомостей від ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про наявність фінансування реконструкції офісних приміщень в розмірі 450000,00 доларів США під час попереднього розгляду справи за позовом ОСОБА_6, протиріччя пояснень ОСОБА_6 та свідків щодо порядку надходження коштів до ОСОБА_3, відсутність доказів надходження на територію України вказаних 545000,00 доларів США, викликає у суду обґрунтовані сумніви щодо фактичного існування, як договору про спільну діяльність так і фінансування ОСОБА_6 будівельних робіт по офісним приміщенням.

Таким чином, судом критично оцінюються докази ОСОБА_6 та ОСОБА_3 щодо фінансування будівництва офісних приміщень за рахунок ОСОБА_6, як штучні умови спрямовані на незаконний перерозподіл спільного сумісного майна колишнього подружжя на користь родички ОСОБА_6 ОСОБА_3, вважаючи факт такого фінансування не доведеним.

Приймаючи до уваги, що експертним шляхом не встановлено розмір фактичних витрат на реконструкцію офісних приміщень, предявлені сторонами накладні, розписки, фіскальні чеки частково обґрунтовують облік сторонами вартість проведених робіт, суд враховує, що власних доходів, які офіційно зареєстровані за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не вистачало на проведення будівельних робіт офісних приміщень, разом з тим, не спростовано використання на цю мету кредитів, або їх частини, отримання в борг коштів від сторонніх осіб, надання матеріальної допомоги з боку батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т.2,а.с.74-263,т.3,а.с.3-300,т.4,а.с.26,40-43,60, т.5.а.с.94-128).

За висновком вказаної судової будівельно-технічної експертизи визначено можливість поділу нежитлової будівлі офісних приміщень. Разом з тим, судом враховується, що ці приміщення використовуються ОСОБА_3, як підприємцем, для заняття підприємницькою діяльністю, що обґрунтовує позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 саме вартості ? частини вказаних офісних приміщень в розмірі 3 152 072,50грн. із збереженням за ОСОБА_3 права власності на цей обєкт нерухомості.

Враховуючи наведені докази, правові позиції Конституційного суду України та Верховного суду України щодо презумпції спільної сумісної власності подружжя на майно, суд вважає, що квартира АДРЕСА_1 та нежитловий будинок (офісні приміщення) № 15-В по вулиці 1 Травня у місті Іллічівську Одеської області є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3. Підлягає визнанню за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності за кожним по ? частині цієї квартири та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість ? частини нежитлового обєкту в розмірі 3 152 072,50грн.

Позовні вимоги ОСОБА_6 не підлягають задоволенню як такі, що не доведені та суперечать доказам по справі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 215, 218, 294 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та його поділ, задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 та нежитловий будинок (офісні приміщення) № 15-В по вулиці 1 Травня у місті Іллічівську Одеської області, спільною сумісною власністю подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності за кожним по ? частині квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість ? частини нежитлового будинку (офісні приміщення) № 15-В по вулиці 1 Травня у місті Іллічівську Одеської області в розмірі 6191525,97 грн. (шість мільйонів сто девяносто одна тисяча пятсот двадцять пять грн. 97 коп.).

Позов ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання права власності, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Одеської області через Іллічівський міський суд протягом десяти днів з дня оголошення рішення, а для осіб, які не були присутні при оголошенні в той же строк з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя