Номер провадження № 22-ц/785/9402/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Жус І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013 року про повернення позовної заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні власністю, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_9 та ОСОБА_10,

встановила:

17 квітня 2009 року позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 звернулися до суду з даним позовом до ОСОБА_3, в якому ставили питання про усунення перешкод у користуванні житловими приміщеннями: 7-1-кухнею, площею 6,10 кв.м., 7-2-житловою, площею 12,20 кв.м., розташованими за адресою: м. Одеса, спуск Ковалевського, буд. 10 (далі спірна адреса) шляхом: заборони відповідачу ОСОБА_3 чинити перешкоди у користуванні даними приміщеннями за спірною адресою; зобов'язання ОСОБА_3 привести дані приміщення за спірною адресою у попередній стан згідно з проектом забудівлі; стягнення на користь ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було задоволено частково, усунуто перешкоди в користуванні позивачам спірними приміщеннями, виселено ОСОБА_3 зі спірних приміщень та зобовязано відповідача привести зазначені приміщення у попередній стан згідно з проектом, в іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2012 року зазначене судове рішення було змінено, в частині зазначення розміру приміщень літ. 7-1, 7-2, вказавши їх правильний розмір літ. 7-1 площею 5,2 кв. м. та літ. 7-2 площею 6,7 кв. м.

09.08.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у користуванні власністю, за участю заінтересованих осіб: ОСОБА_9 та ОСОБА_10

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у позові посилались на те, що ОСОБА_3 належить на праві власності квартира №8 у будинку за спірною адресою та приміщення особистої власності, в порядку набувальної давності, кімнати 7-1 площею 5,2 кв.м., 7-2 площею 6,7 кв.м. та нежиле допоміжне підвальне приміщення 6-1, площею 5,6 кв. м., 6-2 площею 12, 8 кв. м.

Позивач ОСОБА_3 придбав 1/100 частки домоволодіння буд. 10 згідно договору купівлі-продажу від 18 вересня 1981р., зареєстрованим Першою державною нотаріальною конторою в реєстрі за №4-6671, після перерахунків часток домоволодіння за спірною адресою, видано Свідоцтво на право власності, згідно рішення №663 від 06 вересня 1991р., де затверджено 1/10 частки домоволодіння за спірною адресою, та ОСОБА_1 про реєстрацію права власності від 14.10.2004р. за № 5068259 (т.1, а.с. 65).

У звязку з вищевикладеним, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили позов задовольнити.

Крім того, в зазначеній позовній заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ставили питання про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2010 року у звязку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013 року позовну заяву було визнано неподаною та повернуто заявникам (т.3, а.с. 88).

Разом з тим, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2013 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами було відмовлено (т. 3, а.с. 118-119).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ставлять питання про скасування зазначеної вище ухвали суду від 15 жовтня 2013 року про повернення позовної заяви, посилаючись на те, що рішення ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позовна заява підлягає поверненню позивачам, оскільки подання позову у цивільній справі, яка вже розглянута судом з ухваленням судового рішення, не передбачено діючим цивільно-процесуальним законодавством.

Проте повністю з даним висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Так, як вбачається із позовної заяви від 09.08.2013 року, в ній містяться як позовні вимоги, так і вимоги щодо перегляду рішення у звязку з нововиявленими обставинами (т. 3, а.с. 51-57).

Суд першої інстанції обгрунтовано розглянув вимоги щодо перегляду рішення у звязку з нововиявленими обставинами та 06 листопада 2013 року постановив з цього приводу ухвалу (т. 3, а.с.118-119).

Зазначена ухвала суду по теперішній час не оскаржена позивачами в установленому законом порядку.

Разом з тим, позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оскаржується ухвала суду від 15 жовтня 2013 року про повернення їм позовної заяви (т.3, а.с.88, 129-133).

Посилання заявника апеляційної скарги ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції на те, що нею фактично оскаржена ухвала про відмову переглянути рішення у звязку з нововиявленими обставинами, є безпідставними, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

При цьому, колегія судів враховує, що апелянт ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції зазначила, що вона також не погоджується з ухвалою суду від 15 жовтня 2013 року про повернення позивачам позовної заяви і оскаржує саме цю ухвалу.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині повернення позивачам позовної заяви, колегія суддів вважає, що суд передчасно повернув позовну заяву, оскільки зазначені дії не передбачені ч. 3 ст. 121 ЦПК України, яка регулює підстави повернення позовної заяви позивачеві.

Отримавши дану позовну заяву, суду належало діяти в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 121 ЦПК України, оскільки позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим статтями 119 і 120 ЦПК України.

Так, дана позовна заява повинна бути подана не в даній цивільній справі, а окремо, оскільки подача позову у справі, яка розглянута, дійсно не передбачено діючим цивільно-процесуальним законодавством.

Крім, цього позивачі мали сформулювати свої позовні вимоги та надати докази в обґрунтування цих вимог, надати копії позовною заяви та доданих до неї документів по кількості осіб, які беруть участь у справі, вказати ціну позову та за його подання позивачі мали сплатити судовий збір, або надати докази, на підставі яких вони звільненні від його сплати.

Таким чином, установивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених статтями 119 і 120 ЦПК України, суд першої інстанції не мав права повертати позов, а був зобовязаний постановити увалу про необхідність позивачам усунення недоліків позовної заяви та надати строк для усунення цих недоліків.

І лише після того, як позивачі не виконають вимоги суду у встановлений строк та не усунуть недоліки позовної заяви, суд мав право повернути її позивачам.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційної скарги частково надали суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вони посилаються як на підставу доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги її частково спростовують, оскільки ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати, передати питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.4 ч.2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2013 року про повернення позовної заяви скасувати, передати питання щодо відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_11

ОСОБА_2