ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2013 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Муратової С.О.
при секретарі - Сергєєва В.С..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
встановив:
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності від 26.07.2011, виданої строком на 10 років до 26.07.2021, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Підлісною І.В. (а.с. 4), просить:
- зобов`язати ОСОБА_2 відновити шиферну огорожу за її попереднім місцем розташування на межі земельних ділянок домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 від АДРЕСА_2 до земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_3 згідно матеріалів квартальної зйомки від 01.12.1954, зареєстрованих на підставі рішення РВК № 31 від 15.02.1955;
- зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати металеві та дерев`яні конструкції, які приєднані до даху гаража та частини огорожі домоволодіння АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати ОСОБА_2 видалити образливий напис з воріт гаража (літера В домоволодіння АДРЕСА_1 );
- стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі: 10 кущів малини х 200 гр. =2000 гр.; кущ обліпихи х 300 гр. =300 гр.; абрикосове дерево х 500 гр. = 500 гр.; кущ жасмину х 400 гр. = 400 гр.; 7 кубічних метрів ґрунту х 150 гр.= 1050 гр., усього в загальній сумі 4250 гр.;
- стягнути з ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди у сумі 5000 гр. (а.с. 1-3).
На обґрунтування вимог вказує, що 28.07.2012 ОСОБА_2 почав демонтувати шиферну огорожу між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , починаючи від домоволодіння АДРЕСА_3 , намагаючись, таким чином, збільшити площу домоволодіння АДРЕСА_2 , співвласником якого він є. Протягом кількох днів, а саме 28 липня, 2, 4, 9 та 11 серпня, ОСОБА_2 демонтував шиферну огорожу, яка проходила по межі земельних ділянок, та встановив нову шиферну огорожу, суттєво збільшивши площу земельної ділянки АДРЕСА_2 , відповідно зменшивши площу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.
Під час демонтування огорожі та встановлення нової ОСОБА_2 знищив кілька кущів малини, обліпихи, жасмину та обрізав абрикосове дерево, знищів квітник. Малину, обліпиху, жасмин та абрикоси позивач використовує для власного споживання, в тому числі у лікувальних цілях, тому втрата цих кущів та дерева є для нього дуже важливою втратою. Крім того, ОСОБА_2 переніс на територію свого домоволодіння шар родючого ґрунту та захопив частину гаража (літера «В»).
Зазначає, що ОСОБА_2 незаконно користується у власних цілях частиною огорожі та дахом гаража, які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності. При цьому ОСОБА_2 не демонтує дерев`яні та металеві конструкції, вважаючи їх частиною власної ділянки, а також не звільняє земельну ділянку, яку використовує для стоянки власного автомобіля, але яка належить ОСОБА_1 , не звертаючи увагу на численні прохання. Після чергового звернення до ОСОБА_2 , з вимогою прибрати автомобіль та демонтувати металеві та дерев`яні конструкції, на воротах гаража домоволодіння АДРЕСА_1 з`явився образливий напис, нанесений ОСОБА_2 , про що було складено акти від 23.06.2012 та 02.07.2012.
Також ОСОБА_2 неодноразово публічно ображав його, принижуючи честь та гідність. З цього приводу позивач зазнав моральних страждань, оскільки образи чули наші сусіди, з якими він зустрічається кожного дня (а.с. 1-3).
В системі автоматичного розподілу справи між суддями від 05.09.2012, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 1).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.09.2012 позову заяву залишено без руху (а.с. 35). Після усунення недоліків ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.09.2012 відкрито провадження у справі (а.с. 65).
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, також надала письмові пояснення (а.с. 66-81).
За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області станом на 23.10.2012, відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 03.11.1982 (а.с. 128).
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду справи за вказаним місцем реєстрації, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, що повернулися на адресу суду за закінченням строку зберігання (а.с. 121-122, 131-132, 155-156).
Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача.
З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За правилами з ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом достовірно встановлено з відповіді КП „Харківське Міськ БТІ" від 04.09.2012 № 1801624, що згідно матеріалам квартальної зйомки від 01.12.1954, затвердженим рішенням Московського РВК № 31 від 15.02.1955, площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 складала 787 кв. м.
Право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_4 - 44/100 часток згідно свідоцтву ДНК м. Харкова № 84/11 від 27.12.1935, рішенню Київського районного народного суду м. Харкова від 06.08.1987 та рішенню Київського районного народного суду м. Харкова від 22.07.1986; ОСОБА_1 - 56/100 часток згідно дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого 8-ю ХДНК 28.07.1999 р.№ 7-2156, дублікат видано 01.08.2001 р.№ 5-498 та договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою Д.С. 29.03.2003 р.№ 2-428 (а.с. 28).
Суду також надані інші достовірні дані, що підтверджують той факт, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 має складати 787 кв. м, а саме: генеральний план (схема) (а.с. 6), архівний витяг з протоколу № 4 засідання Виконавчого комітету Сталінської районної ради депутатів трудящих м. Харкова від 15.02.1955 та архівний витяг з рішення від 15.02.1955 вищевказаного Виконкому (а.с. 7, 8, 9), план земельної ділянки (а.с. 29), в копіях свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28.07.1999 на 56/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями за вказаною адресою (а.с. 82), договір купівлі-продажу від 29.03.2003 28/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 83),
Рішенням Виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова від 09.12.1999 № 295-7 вирішено оформити самовільно збудований, зокрема, гараж «В» (5,46 х 3,62 м) по АДРЕСА_1 , Харківському міському бюро технічної інвентаризації зареєструвати зазначені будівлі на ім`я ОСОБА_1 в цьому ж рішення зазначено, що будівництво гаража «В», який відповідає технічним, санітарно-гігієнічним та протипожежним вимогам, узгоджено з власником домоволодіння по АДРЕСА_2 (а.с. 84).

Згідно наданого Акту поточних змін, що складений техніком міського бюро технічної інвентаризації 30.08.2012, проведено обстеження по АДРЕСА_1 , з метою переобміру земельної ділянки, здійснено переобмір земельної ділянки, за гаражем по АДРЕСА_1 є швелер 0,25 м, забору за гаражем немає (а.с. 27).

З відповіді КП „Харківське Міськ БТІ" від 04.09.2012 № 1801624 також судом достовірно встановлено, що при обстеженні вищезазначеного житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , 30.08.2012 було встановлено, що відбулися зміни в конфігурації та площі земельної ділянки. Фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 за станом на 30.08.2012 складає 770 кв. м (а.с. 28).

Також суду надано Акт від 13.06.2012 про те, що до гаражу ОСОБА_1 на його земельній ділянці прикріплені дерев`яні конструкції по всій довжині даху гаражу, до огорожі забору (швелера) за гаражем в сторону домоволодіння АДРЕСА_2 прикріплені металеві конструкції, що належать ОСОБА_2 вказане підписами підтверджують ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 (а.с. 114).

Відповідно до Акту від 11.08.2012, складеного на земельній ділянці АДРЕСА_1 , за підписами від імені ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , зазначено, що останні були свідками того, що сусід з домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_2 будував шиферну огорожу на земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 . Шифер прикріплював до стовпів, встановлених 09.08.2012. Огорожу поставили до стінки гаражу ОСОБА_12 гараж ОСОБА_1 опинився частиною за огорожею, встановленою Черкашиним 09.08.2012 та 11.08.2012 (а.с. 25).

Згідно Акту обстеження від 10.09.2012, складеному комісією Комунального виробничого підприємства по обслуговуванню приватних домоволодінь та зелених насаджень Київського району м. Харкова, в складі голови комісії інженера вказаного підприємства Івлєва Є.Г. та двох інспекторів по роботі з населенням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , проведення обстеження домоволодіння АДРЕСА_1 , власником 56/100 якого є ОСОБА_1 . Комісією встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_4 , власником якого є ОСОБА_2 ОСОБА_2 розпочав будівництво шиферної огорожі, що знаходиться між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Демонтувавши стару огорожу, ОСОБА_2 розпочав будівництво гаражу, захопивши частину земельної ділянки АДРЕСА_1 . Також встановлено, що гараж, що знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 , в теперішній час приблизно 0,5 м знаходиться за шиферною огорожею, яку встановлено Черкашиним. Між домоволодінням Черкашина та гаражем, що розташований на земельній ділянці № НОМЕР_1 , є простір. Черкашин в даному місці зробив накриття, чим пошкодив дах гаражу ОСОБА_15 (а.с. 85).

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

За змістом ст. 15 ЦК України, у порядку цивільного судочинства захисту підлягають тільки порушені, невизнані або оспорювані права.

Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника, внаслідок чого воно зазнало зменшення або ліквідації, що позбавляє його носія можливості здійснити, реалізувати це право повністю або частково.

Таким чином, підлягають захисту в судовому порядку порушені права позивача, шляхом зобов`язання відповідача у справі ОСОБА_2 відновити шиферну огорожу за її попереднім місцем розташування на межі земельних ділянок домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 від АДРЕСА_2 до земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_3 згідно матеріалів квартальної зйомки від 01.12.1954, зареєстрованих на підставі рішення Виконкому Сталінської райради депутатів трудящих № 31 від 15.02.1955, та демонтувати металеві та дерев`яні конструкції, які приєднані до даху гаража та частини огорожі домоволодіння АДРЕСА_1 .

Сторонами в цивільній справі є особи, які перебувають між собою в матеріальних правовідносинах, в яких суб`єктивному праву одного відповідає суб`єктивний обов`язок іншого й матеріально-правовий спір між якими є предмет судового розгляду. При цьому визначення підстав і предмету позову належить виключно позивачу і суд сам за власною ініціативою їх змінити не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України,особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Належних доказів завдання позивачу матеріальної шкоди у розмірі, про який він вказує в позові, а саме, у розмірі: 10 кущів малини х 200 гр. =2000 гр.; кущ обліпихи х 300 гр. =300 гр.; абрикосове дерево х 500 гр. = 500 гр.; кущ жасмину х 400 гр. = 400 гр.; 7 кубічних метрів ґрунту х 150 гр. = 1050 гр., усього в загальній сумі 4250 гр., суду не надано. Правові підстави до стягнення такої майнової шкоди в загальній сумі 4250гр. відсутні. У зв`язку з цим в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Оскільки суду також не надано належних доказів про вчинення образливого напису на воротах гаражу літера В домоволодіння АДРЕСА_1 саме відповідачем у справі ОСОБА_2 , не підлягає задоволенню позов в частині зобов`язання ОСОБА_2 видалити такий напис з воріт гаража. Наданий суду акт від 23.06.2012 так само не містить даних про те, хто наніс напис на ворота гаражу (а.с. 115).

Загальні умови, підстави та порядок відшкодування моральної шкоди передбачено ст. ст. 23, 1167 ЦК України. При вирішенні позовної вимоги про відшкодування позивачу моральної шкоди суд враховує також правові позиції, викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 „Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової шкоди), та приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення даної вимоги. Жодних доказів завдання позивачу діями відповідача по справі моральної шкоди внаслідок порушення його прав та причинного зв`язку з діями відповідача суду не надано. Тому вимога в частині стягнення з відповідача а користь позивача моральної шкоди в сумі 5000 гр. задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач, який є інвалідом 2 групи (а.с. 5), звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 107 гр. 30 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 відновити шиферну огорожу за її попереднім місцем розташування на межі земельних ділянок домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 від АДРЕСА_2 до земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_3 згідно матеріалів квартальної зйомки від 01.12.1954, зареєстрованих на підставі рішення Виконкому Сталінської райради депутатів трудящих № 31 від 15.02.1955, та демонтувати металеві та дерев`яні конструкції, які приєднані до даху гаража та частини огорожі домоволодіння АДРЕСА_1 .

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 107 гр. 30 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Суддя