13.11.2013 637/1181/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2013 року Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю секретаря - Гутарєвої В.С.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні с.м.т. Шевченкове цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки , -

ВСТАНОВИВ :

23 жовтня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності на земельні ділянки.

У судовому засіданні представник позивачки,що діє на підставі довіреності підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та просила їх задовольнити пояснивши, що 26 жовтня 2010 року між ОСОБА_3 та відповідачем за справою, був укладений та нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1. Враховуючи зміни в земельному законодавстві стосовно переоформлення прав на земельні ділянки питання про продаж земельних ділянок було відкладено. Протягом 2 років позивачrf робила спробу оформити своє право на земельні ділянки але відповідач відмовлявся з'явитися ,для укладення договору. 11 вересня 2013 року між ними був укладени попередній договір, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язався 11 жовтня 2013 року їй продати земельні ділянки ?на яких розташовані будинок ? надвірні прибудови та споруди. Але в зазначений час відповідач не з'явився для укладання угоди. З жовтня місяця 2010 року вона вже фактично володіє і користується цими земельними ділянками, сплачує земельний податок, так як на них розташовані, житловий будинок з надвірними спорудами, що належать їй на праві власності ?відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку. Однак право власності на земельні ділянки за нею не зареєстровано, оскільки відповідач ухиляється від укладення договору купівлі-продажу земельних ділянок, який між ними фактично укладений 11 вересня 2013 року. В зв'язку з цим, позивачка змушена звернутися до суду з метою захисту своїх прав та визнання права власності на земельні ділянки, якими вже користується та фактично володіє як власник.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 не заперечував. Пояснив суду, що дійсно в 2010 -2012 роках у зв'язку зі змінами в земельному законодавстві він не переоформив права на спірні земельні ділянки на позивачrу . На теперішній час він зайнятий чоловік і не бажає вирішувати питання, стосовно нотаріального оформлення прав позивачки на земельні ділянки, так як це потребує додаткових витрат та часу. Засвідчив факт того ,що остання земельними ділянками користується з часу укладення договору купівлі - продажу будинку і що він отримав за них гроші, відповідно до умов договору

Суд заслухавши пояснення позивачки, відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 жовтня 2010 року ОСОБА_4 - відповідач за справою, продав ОСОБА_3 - позивачці за справою житловий будинок з надвірними побудовами, розташованих по АДРЕСА_1.

Також встановлено, що 11 вересня 2013 року між позивачкою та відповідачем був укладений попередній договір купівлі продажу земельних ділянок : для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2, та для ведення особистого селянського господарства , садівництва, городництва і випасання худоби площею 0,3853 га. кадастровий номер НОМЕР_3, розташованих по АДРЕСА_1 і зобов'язався продати вищезазначені земельні ділянки 11 жовтня 2013 року .

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 жовтня 2013 року вбачається, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. відмовлено ОСОБА_6 у посвідчені договору купівлі - продажі зазначених вище земельних ділянок у зв'язку з неявкою ОСОБА_2 для виконання нотаріальних дій.

Конституцією України ст. 55 гарантовано судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає ,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За правилами ч.1 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на житловий будинок , будівлю або споруду що перебуває у власності, користуванні іншої особи ,припиняється право власності , право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи , яка набула право власності на житловий будинок , будівлю або споруду , розміщені на земельній ділянці , що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину , на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Це положення визначено також в ч.1 ст. 377 Цивільного кодексу України.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено ,що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що своєю відмовою у нотаріальному посвідчені угоди відповідач порушує права позивача на володіння , розпорядження майном ,яке вона фактично придбала згідно укладеного між сторонами договору купівлі - продажі.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Оцінюючи надані докази сторонами у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку суд вважає вимоги позову ОСОБА_3 доведеними,що та такими підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328,377, 392 657Цивільного кодексу України, ст. 41, 55 Конституції України,ст.120 Земельного кодексу суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на земельну ділянку для індивідуального житлового , гаражного і дачного будівництва площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 розташовану по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства , садівництва ,городництва і випасання худоби площею 0,3853 га. кадастровий номер НОМЕР_3 ,розташовану по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ