Номер провадження № 22-ц/785/4471/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Жус І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю Франко-Транспорт а також ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_5 від 02 квітня 2013 року, у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Франко-Транспорт до ОСОБА_3 про встановлення нікчемності угоди купівлі-продажу нерухомого майна, за участю третьої особи ОСОБА_4 та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю Франко-Транспорт, ОСОБА_3 про встановлення нікчемності угоди купівлі-продажу нерухомого майна, треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції,

встановила:

10 січня 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю Франко-Транспорт (далі - ТОВ Франко-Транспорт) звернулося до суду з позовом, в якому ставило питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12 березня 2010 року, згідно умов якого ТОВ „Франко-Транспорт продало, а ОСОБА_3 купила нежитлову будівлю насосної станції, розташовану за адресою: місто Одеса, вул. Бугаївська, буд. 47, загальною площею 777,1 кв. м., (далі - спірне нерухоме майно), що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 12 березня 2010 року та зареєстрований в реєстрі за №1612; просив зобов'язати КП ОМБТІ та РОН скасувати реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_3 та зобов'язати цю установу зареєструвати це право за ТОВ „Франко-Транспорт; зобов'язати ОСОБА_3 передати ТОВ „Франко-транспорт спірне нерухоме майно.

21 серпня 2012 року до суду з позовною заявою звернулась ОСОБА_4, в якій просила встановити нікчемність правочину, яким є вищевказаний договір купівлі-продажу від 12 березня 2010 року, укладений між ТОВ „Франко-Транспорт та ОСОБА_3 Також позивач просила встановити порядок виконання рішення суду, згідно з яким, у разі набрання ним законної сили, воно є підставою для реєстрації права власності за ТОВ „Франко-Транспорт в КП „ОМБТІ та РОН на вказане у позові майно.

Ухвалою суду від 03 грудня 2012 року на підставі ст. 34 ЦПК України, позовна заява ТОВ „Франко-Транспорт до ОСОБА_3, КП „ОМБТІ та РОН, третя особа - ОСОБА_4 про визнання угоди купівлі-продажу нерухомого майна недійсною була об'єднана з позовною заявою ОСОБА_4 до ТОВ „Франко-Транспорт про встановлення нікчемності угоди купівлі-продажу нерухомого майна.

Також від ТОВ „Франко-Транспорт до суду надійшла заява про залишення позовних вимог до КП „ОМБТІ та РОН в частині зобовязання скасувати реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_3, та реєстрацію його за ТОВ „Франко-Транспорт.

Ухвалою суду від 03 грудня 2012 року цю заяву було задоволено, вказані позовні вимоги залишені без розгляду (а.с.208).

07 листопада 2011 року до канцелярії суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3, та ТОВ „Франко-Транспорт, зміст та вимоги якої тотожні раніше викладеним в аналогічній заяві, що надана до суду 21 серпня 2012 року.

Ухвалою суду від 03 грудня 2012 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача було залучено приватного нотаріуса ОСОБА_6 Цією ж ухвалою було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, КП „ОМБТІ та РОН, яке в подальшому було замінено на реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції (а.с.214).

10 січня 2013 року та 15 січня 2013 року до канцелярії суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 та відповідно позовна заява ТОВ Франко-Транспорт, в якій вони змінили заяву про встановлення порядку виконання рішення суду, шляхом заміни КП „ОМБТІ та РОН на Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції (а.с.218, 221).

Таким чином, в остаточній редакції позовні вимоги ОСОБА_4 та ТОВ „Франко-Транспорт полягали у встановленні нікчемності правочинну, яким є договір купівлі-продажу від 12 березня 2010 року, згідно якого ТОВ „Франко-Транспорт продало, а ОСОБА_3 купила спірне нерухоме майно, що був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №1612, а також у визначенні порядку виконання судового рішення.

В останнє судове засідання сторони, їх представники та треті особи не зявилися, були сповіщені належним чином. ТОВ „Франко-Транспорт надало до суду заяву від 02 квітня 2013 року, в якій просило розглянути справу за відсутності позивача, позовні вимоги підтримало в повному обсязі.

Представник ОСОБА_4 також звернувся до суду з заявою від 02 квітня 2013 року про розгляд справи за відсутності представника третьої особи із самостійними вимогами, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2013 року позовні вимоги ТОВ Франко-Транспорт були залишенні без задоволення, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково, а саме було встановлено нікчемність правочину, яким є договір купівлі-продажу від 12 березня 2010 року.

В іншій частині позовних вимог було відмолено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду, та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ „Франко-Транспорт та ОСОБА_4, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ Франко-Транспорт ставить питання про зміну вищезазначеного рішення суду, яким задовольнити їх позовні вимоги, у тому числі стосовно визначення порядку виконання судового рішення, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 також ставить питання про зміну вищезазначеного рішення суду, яким задовольнити її позовні вимоги в частині визначення порядку виконання судового рішення, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено із порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 та відмови в задоволенні апеляційних скарг ТОВ Франко-Транспорт а також ОСОБА_4, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та встановлення нікчемності правочину, згідно якого ТОВ „Франко-Транспорт продало, а ОСОБА_3 купила нежитлову будівлю насосної станції, розташовану за адресою: місто Одеса, вул. Бугаївська, буд. 47, загальною площею 777,1 кв. м., що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 12 березня 2010 року та зареєстрований в реєстрі за №1612, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ТОВ „Франко-Транспорт передало спірне нерухоме майно в іпотеку в рахунок погашення боргових зобовязань ОСОБА_7 за договором позики перед ОСОБА_4, то продаж цього нерухомого майна є незаконним, а договір купівлі-продажу - нікчемним.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2010 року ухвалою Господарського суду Одеської області було порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ „Франко-Транспорт (а.с.11).

Постановою того ж суду від 11 лютого 2010 року ТОВ „Франко-Транспорт було визнано банкрутом, була відкрита ліквідаційна процедура та скасовано арешт, накладений на майно ТОВ „Франко-Транспорт чи інші обмеження розпорядження його майном (а.с.12).

Після відкриття ліквідаційної процедури на підставі вищезазначеної постанови Господарського суду Одеської області про зняття арештів та обмежень, з майна боржника було зареєстроване вилучення обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, в тому числі і стосовно нерухомого майна, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Бугаївська 47.

В ході ліквідаційної процедури ліквідатор ОСОБА_8 виявив майно боржника - ТОВ „Франко-Транспорт та від його імені реалізував це майно, уклавши 12 березня 2010 року з відповідачем ОСОБА_3 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна (а.с.10).

Таким чином, на момент продажу спірного нерухомого майна заборон щодо його відчуження не існувало.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. Враховуючи, що майно було продано в порядку виконання судового рішення, у відповідності до ч. 2 ст. 388 ЦК України воно не може бути витребуване у добросовісного набувача - ОСОБА_3

Таким чином, ліквідаційна процедура, яка була розпочата з метою ліквідації ТОВ „Франко-Транспорт, продовжувалась в період з 11 лютого 2010 року по 27 жовтня 2011 року, тобто майже протягом двох років, однак за весь цей період, в ході процедури банкрутства іпотекодержатель не заявляв своїх вимог щодо іпотечного майна. Таке ставлення іпотекодержателя свідчить про те, що на момент порушення провадження у справі про Банкрутство в іпотекодержателя були відсутні підстави звернення з вимогами до Банкрута, що свідчить про те, що позичальник ОСОБА_9 виконував свої зобовязання по погашенню боргу перед кредитором.

В свою чергу, іпотекодавець - ТОВ „Франко-Транспорт усвідомлював ту обставину, що спірне іпотечне майно було ним продано третій особі ОСОБА_3, однак заперечень з цього приводу ним не заявлялось.

В подальшому, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27 жовтня 2011 року була скасована ухвала господарського суду Одеської області від 25.03.2010 року, провадження у господарській справі було закрите (а.с.12-17).

Разом з тим, постанова Господарського суду Одеської області від 11 лютого 2010 року, якою був скасований арешт, накладений на майно ТОВ „Франко-Транспорт, відкрита ліквідаційна процедура та призначено арбітражного керуючого, скасована не була.

Тобто, судове рішення, на підставі якого було вилучено запис про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, не була скасована.

Оскільки в період ліквідаційної процедури призначений арбітражний керуючий ОСОБА_8 діяв в межах своїх повноважень, то зазначене свідчить про те, що він укладав договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна від імені ТОВ „Франко-Транспорт, як уповноважена на це судом особа.

Відсутність інформації в реєстрі про іпотеку підтверджує факт припинення зобовязань по іпотеці з боку ТОВ „Франко-Транспорт, що жодним чином не впливає на обовязок основного боржника погасити борг перед іпотекодавцем.

В оскаржуваному рішенні суду зазначено, що вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна є недійсним, у звязку із скасуванням Постанови Господарського суду Одеської області. Однак погодитись з даним висновком суду неможливо, оскільки на час вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна і укладення договору купівлі-продажу жодних перешкод для цього не існувало.

Відповідно до п.п. 1.1. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 18 серпня 2004 р. № 85/5 - Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна; накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна.

Інших офіційних інформативних джерел, які б містили інформацію про перебування нерухомого майна в іпотеці або в іншій забороні, не існує.

З огляду на викладене, договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна не можна визнавати нікчемним, оскільки на момент його укладення він був вчинений в установленому законом порядку, що також було підтверджено приватним нотаріусом ОСОБА_10

Визнавши нікчемним договір купівлі-продажу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що таким чином порушуються права добросовісного покупця відповідача ОСОБА_5, яка в установленому законом порядку, в ході виконання судового рішення придбала спірне нерухоме майно, сплативши за нього на користь ТОВ „Франко-Транспорт 413 728 грн., що підтверджується зазначеним договором.

З підстав викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду стосовно задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про встановлення нікчемності правочину слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

З цих підстав, апеляційні скарги ОСОБА_4 та ТОВ „Франко-Транспорт не підлягають задоволенню, оскільки при відмові в позові, відсутня необхідність встановлювати порядок та спосіб виконання судового рішення.

Що стосується рішення суду в частині відмови ОСОБА_4 та ТОВ „Франко-Транспорт в задоволенні позовних вимог, то воно є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судова колегія зазначає, що заявник апеляційної скарги ОСОБА_3 надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 його спростовують, рішення ухвалено з порушенням вимог матеріального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Враховуючи, що у задоволенні позову до ОСОБА_3 слід відмовити, у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2012 року та зняти арешт на спірну нежитлову будівлю компресорної станції, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Бугаївська, будинок 47.

Керуючись ч. 6 ст. 154, ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ Франко-Транспорт а також ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду міста ОСОБА_5 від 02 квітня 2013 року, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2012 року та зняти арешт на нежитлову будівлю компресорної станції, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Бугаївська, будинок 47.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_11

ОСОБА_2