Справа № 313/1844/13-ц
Провадження № 2-п/313/5/2013

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2013 року смт.Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі :

головуючого судді : Кравцова С.О.

при секретарі : Василенко Л.В.

за участю представника позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні Веселівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини

ВСТАНОВИВ :

Заочним рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 28 жовтня 2013 року ухваленому у справі за вищезазначеним позовом позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 18.11.2013 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що він не був присутнім на зазначеному судовому засіданні і в звязку із службовим відрядженням за кордоном, і у звязку зі значною віддаленістю місця розгляду справи. Клопотання не було вчасно доставлено до суду, а тому заочне рішення є не законним, тому що суд не урахував та не встановив факт проживання чи реєстрації позивачки на території підсудності Веселівського районного суду. Крім того відповідач зазначає, що його дружина поводить себе негідно, перешкоджає йому в спілкування з дитиною, йому невідомо місце знаходження дитини, все це унеможливлює його спілкування з дитиною та приймати участь у вихованні та утримуванні. Судом не враховані положення ст.80 СК України, зокрема не встановлений дохід батьків позивачки, котрі є приватними підприємцями і в змозі утримувати та зобовязані це робити. Судом не враховано те, що він подав цивільний позов і справа перебуває на розгляді Веселівського районного суду « про виключення із актового запису відомостей про батьківство» і по справі призначена ДНК експертиза і це матиме суттєве значення для вирішення справи про стягнення аліментів, про що просить суд зупинити провадження про цивільній справі № 313/1552/13-ц про стягнення аліментів на утримання дружини до вирішення судом справи про оспорювання батьківства.

При розгляді заяви про перегляд заочного рішення представник позивача ОСОБА_2 заперечував про її задоволення, відповідач в судове засідання не прибув, письмово надав заяву і просить її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення. Як вбачається з матеріалів справи 25.09.2013 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, де відповідачу запропоновано надати заперечення проти позову та відповідні документи. Справа до попереднього судового засідання була призначена на 14.10.2013 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання копії заяви та відповідних документів, відповідач отримав 07.10.2013 року.

14.10.2013 року попереднє судове засідання відбулося у присутності представника позивача, відповідач особисто отримав повістку, однак у судове засідання не зявився, заперечень до позову суду не надав та не повідомив про причини неприбуття, не скористався правом мати представника.

Відповідно до ст. 157 ч.1 ЦПК України справу про стягнення аліментів суд розглядає протягом одного місяця з дня відкриття провадження.

Справа була призначена до розгляду на 28.10.2013 року, відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового повідомлення особисто відповідачем.

Посилання відповідача у письмовій заяві про перегляд судового рішення, що суд при ухваленні заочного рішення обмежився лише показами та наданими документами позивача, а відповідач був позбавлений можливості реалізовувати свої процесуальні права та взяти участь у змагальному процесі безпідставні.

Відповідач мав можливість реалізовувати свої процесуальні права як самому так і через представника. Небажання відповідача надати докази в обґрунтування своїх доводів та розрахунків, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розглядові справи обмежитися доказами наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України.

Крім того, відповідач і при розглядові заяви про перегляд заочного рішення не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, тому суд виходить із наступного.

Повідомлення відповідача у заяві про перегляд заочного рішення про наявність поважних причин його неявки в судове засідання у даній справі від 28.10.2013 року не знаходить свого підтвердження належними письмовими доказами. Судом враховується те, що це мала місце повторна неявка відповідача, який намагався у такий спосіб затягнути розгляд справи по суті. Твердження відповідача щодо необхідності врахування доходу батьків позивача при розглядові справи про стягнення з нього аліментів є в повній мірі безпідставними, враховуючи ту обставину, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Законом передбачено, що суд при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дружини повинен враховувати можливість одержання утримання від батьків. Як встановлено у судовому засіданні позивач такої можливості не має, виходячи з того, що її надання у даному випадку є правом батьків, а не обовязком. З батьками позивач не проживає, тому вимушена наймати житло та проживати окремо, дитина проживає разом із матірю, чим і викликане її звернення до суду з даною вимогою, так як вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Відповідач не врахував положення ч.4 ст.84 СК України, відповідно до вимог якої право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежне від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Можливість відповідача надавати матеріальну допомогу підтверджується довідкою УПФУ в Веселівському районі про розмір його середнього заробітку згідно даних персоніфікованого обліку, достовірність даних якого у суду не було підстав ставити під сумнів. Відповідач ніяким чином не спростував відомості надані ПФУ України. Твердження відповідача про негідний характер поведінки позивача також не знаходить свого підтвердження, так як фактично місцезнаходження позивача відповідачеві відоме, хоча би з даних позовної заяви, копію якої він отримав ще на початку жовтня місяця, проте він починаючи від моменту народження дитини і до даного часу не сплатив жодної гривні аліментів на утримання дитини, а також не виявив бажання надати будь-яку іншу допомогу на її утримання, як і за весь час від її народження жодного разу не поцікавився станом її здоровя, умовами проживання та наявністю та достатністю джерел для її утримання, що в першу чергу являється свідченням його протиправності та негідної поведінки, з огляду на те, що він як батько дитини зобовязаний її утримувати до досягнення повноліття. Відповідач не довів наявність будь-яких доказів, які б свідчили про необхідність скасування заочного рішення у даній справі та її призначення до розгляду в загальному порядку.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Як встановлено у судовому засіданні відповідач відмовився забирати матір та дитину з пологового будинку та з дня народження не надав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини та матері, яка потребує допомоги.

Керуючись ст.231 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, строк на апеляційне оскарження рішення починається відрахуватися з дати постановлення рішення ( ухвали).

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4

09.12.2013