Провадження № 22ц/2090/1150/13 Головуючий 1 інст. Гаврилюк С.М.
Справа №2012/2231/2012 Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А.,

ОСОБА_1,

при секретарі Макаренко Ю.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 червня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

07.07.2012 року позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, звернувся Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № НАХІЖХ23581170 від 15.04.2009 року ОСОБА_2 15.04.2009 року отримав кредит у розмірі 5380,80 грн. на термін до 15.04.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із і заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Взяті на себе зобов'язання по Кредитному договору № НАХRRХ23581170 від 15.04.2009 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши Відповідачу вищевказані грошові кошти.

Відповідач в свою чергу покладені на нього зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.11.2011 року має заборгованість у розмірі - 26923,14 грн., яка складається з наступного:

- 4274,66 грн. - заборгованість за кредитом;

194,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

67,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

20628,12 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

1258,24 грн. - штраф (процентна складова).

Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором та іншими документами вказаними в додатках до позовної заяви.

У зв'язку з цим позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 21 жовтня 2010 року не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначила, у разі неявки в судове засідання Відповідача, що належним чином повідомлений, від якого не надійшло заяв про причини неявки, або якщо причини неявки, зазначені в заяві, будуть визнані судом не поважними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просив розглядати справу у заочному порядку.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, на підставі ст.ст. 224 - 226 ЦПК України.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 червня 2012 року

позов ПАТ КБ "ПриватБанк" - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 923 гривні 14 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 269 грн.23 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду в скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставин справи, оскільки суд не звернув уваги, що позивач безпідставно не відніс його проплати на тіло кредиту а погасив пеню та проценти, що призвело до збільшення заборгованості.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Статтями 10, 11, 57, 60, 64, 179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 1054 ЦК Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване встановленням таких фактів та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до укладеного договору № НAXRRX23581170 від 15.04.2009 року ОСОБА_2 15.04.2009 року отримав кредит у розмірі 5380,80 грн. на термін до 15.04.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом/

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти щомісячний платіж для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № НАХRRХ23581170 від 15.04.2009 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу вищевказані грошові кошти.

Відповідач в свою чергу покладені на нього зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.11.2011 року має заборгованість у розмірі - 26923,14 грн., яка складається з наступного:

4274,66 грн. - заборгованість за кредитом;

194,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 67,25 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

20628,12 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). 1258,24 грн. - штраф (процентна складова).

Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором та іншими документами вказаними в додатках до позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов'язковості виконання договору.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо в договорі встановлений обов'язок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Виходячи з викладеного суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк ґрунтуються на законі, а тому підлягають безумовному задоволенню.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки та не дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: