АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Тамакулової В.О., Козлова С.П.

при секретарі - Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2013 року за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодженням здоров*я, -

в с т а н о в и л а :

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2013 року та постановити нове рішення, яким відмовити позивачу в позові.

Як на підстави своєї апеляційної скарги ВВД ФСС НВВ та ПЗ України в м. Павлограді посилається на те, що рішення є незаконним, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначеним рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, з відповідача на користь позивача стягнено 6000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач тривалий час працював на різних посадах з повним робочим днем на шахтах «Благодатна», «Самарська» ВО «Павлоградвугілля», правонаступником якого є ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля», де під час виконання трудових обов'язків отримав професійне захворювання.

За висновком МСЕК від 11.09.2003 року позивачу було встановлено безстроково 60% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду, оскільки в зв'язку з отриманим професійним захворюванням переносить фізичні та моральні страждання, які змушений терпіти, відчуває незручності в повсякденному житті та відчуває себе неповноцінною людиною.

Виходячи з обставин справи та наслідків що наступили, керуючись ст.ст.21,28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності» ( в редакції , що діяла на 2003 рік) - суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача 6000 грн. страхових виплат за моральну шкоду.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає обставинам справи та вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями самих сторін.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що Законом України від 23.02.2007 року № 717-У скасовано право потерпілих на виробництві громадян на відшкодування їм моральної шкоди за рахунок Фонду, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач втратив працездатність у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві з 11.09.2003 року і він був оглянутий у МСЕК з цього приводу, з встановленням розміру втрати працездатності, тобто в період коли згідно чинного на той час законодавства, зокрема Закону № 1105-Х1У від 23.09.1999 року, який набрав чинності з 01.04.2001 року, - обов'язок по відшкодуванню шкоди (в тому числі і моральної шкоди), у вигляді страхових виплат, покладено було на спеціально створений для цього Фонд.

За змістом ст.ст.21,28,30,34,35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще у вересні 2003 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Також за частинами 1 і 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам, як страхову виплату, тому покладення на відділення Фонду обов'язку по сплаті такої страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи відповідача стосовно вирішення питання щодо наявності спричинення позивачу моральної шкоди ушкодженням здоров'я, необхідні спеціальні медичні знання, а тому для об'єктивного вирішення спору необхідний висновок медико-соціальної експертизи, оскільки зазначене суперечить вимогам діючого законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення спору, висновки суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Аналізуючи зміст рішення суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що воно відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, а отже апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: