Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У Р А Ї Н И

23 вересня 2013 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Данилко Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на гаражний бокс,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на гаражний бокс.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що йому на підставі рішення президіуму міської ради добровільного товариства автомотолюбителів від 28 червня 1985 року був виданий ордер виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради народних депутатів №234 від 18.05.1989 року на право зайняття боксу у гаражному кооперативі Угольок розташованому за адресою: м. Добропілля, вул. Калініна.

В 1985 році він отримав дозвіл на будівництво гаража в кооперативі Угольок на підставі рішення президіума ОСОБА_3 міської ради за даними добровільного товариства автомотолюбителів.

Оскільки на теперішній час кооператив Угольок не існує, тому він не може скористуватися своїм правом згідно законодавства на викуп цього гаража у кооператива та придбання на нього права власності, тому звернувся з позовом про встановлення право власності на гараж в судовому порядку.

Позивач просить суд визнати за ним право власності на гаражний бокс №234 розташований за адресою м. Добропілля, вул.. Калініна.

Представник відповідача, діюча на підставі довіреності ОСОБА_2, позов визнала та не заперечує проти заявлених вимог позивача.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі рішення президіума міської ради добровільного товариства автомотолюбителів від 28 червня 1985 року було надано право на зайняття боксу у гаражному кооперативі Угольок, розташованому за адресою: м. Добропілля, вул.. Калініна, про що свідчить ордер №234 від 18.05.1989 року, виданий виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради народних депутатів, наданий до матеріалів справи.

Зазначений ордер є єдиним документом, що дає право позивачу на користування боксом належним йому як члену кооператива.

Після отримання ордеру позивач за власні кошти розпочав будівництво гаража, та з того часу користується ним в особистих цілях, має намір у подальшому на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним як особистим майном.

Позивачем було замовлено, оплачено, та отримано технічний паспорт на гараж №234 в гаражному кооперативі Угольок, який виготовлено ОСОБА_3 БТІ, що підтверджується матеріалами справи.

Тобто суд вбачає, що гараж за №234 не являється обєктом самочинного будівництва, і вистроєний за дозволом на будівництво.

Відповідно до ст.19-1 ЗУ Про кооперацію член гаражно-будівельного, гаражного чи іншого кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу і розпорядження гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно.

У разі викупу гаража, іншої будівлі споруди, або приміщення член гаражного, гаражно-будівельного кооперативу стає власником цього майна.

В судовому засіданні встановлено, що на теперішній час гаражного кооперативу Угольок не існує, тому позивач не може скористуватися своїм правом на викуп цього гаража у кооперативу та придбання на нього права власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається з підстав що не суперечать законодавству.

Оформлення права власності на гараж позивачу необхідно для укладання договору з ОСОБА_3 РЕМ на підключення у гаражі електроенергії.

Позивач ОСОБА_1 також звертався до відповідача ОСОБА_3 міської ради з письмовою заявою, з проханням визнати право власності на його гараж, однак ніякої відповіді протягом встановленого законом терміну не отримав, тим самим, бездіяльністю відповідача були порушені законні права позивача на володіння, користування, та розпорядження зазначеним гаражем.

Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право звернутися з позовом про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 119, 213-215 ЦПК України на підставі ст. 316-319, 328, 331 392 ЦК України,

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати право власності на будівлю гаражу №234 згідно технічного паспорту літера Б-1 площею 28,6 кв.м., що розташований за адресою: Донецька область, м. Добропілля, вул. Калініна на території гаражного містечку Угольок за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. номер НОМЕР_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання Апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя Хандурін В.В.

23.09.2013