Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2013 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

з участю представника позивача ОСОБА_1І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за невиконаня умов договору та відшкодування моральної шкоди , -

встановив:

Позивач звернувся в Ужгородський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за невиконаня умов договору та відшкодування моральної шкоди.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що на підставі Довіреності від 07 червня 2004 року № 4373 ОСОБА_4 уповноважила позивача, ОСОБА_2 строком на десять років керувати, розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) належний їй згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ ВІС № 330451 виданого Вінницьким МРЕВ, 13.07.2001 року, транспортним засобом марки "NISSAN Patrol GR TD", випуску 1989 року, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

У зв'язку з наданими позивачу повноваженнями, в серпні 2011 року останній також на підставі Довіреності передав ОСОБА_5, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. кв. 70 у користування вищевказаний транспортний засіб.

Однак, у вересні 2011 року даний транспортний засіб був конфіскований в ОСОБА_5 угорськими митниками, у зв'язку з порушенням ним митного законодавства.

Після таких обставин, ОСОБА_6 познайомив ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які зобов'язались допомогти позивачу у повернені конфіскованого транспортного засобу, а останній зобов'язався сплатити винагороду в розмірі 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів).

На виконання вказаних усних договірних зобов'язань, позивач передав відповідачам грошові кошти в сумі 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів), з метою повернення вказаного транспортного засобу.

Однак відповідачі після отримання указаних грошових коштів, не повернули конфіскований транспортний засіб, чим порушили договірні зобов'язання.

08 жовтня 2011 року, позивач звернувся до Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області із заявою про прийняття міри до відповідачів, які шахрайським шляхом заволоділи його грошовими коштами.

Таким чином, 05 листопада 2011 року капітаном міліції Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області п. Рішком В.І. винесено Постанову про відмову в порушенні кримінальної справи № 31547, у зв'язку з відсутністю в діях Відповідачів складу злочину, так як у даній справі вбачалися цивільно-правові відносини.

За цією Постановою, також було встановлено факт передання позивачем та отримання відповідачами грошових коштів в сумі 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів), з метою повернення конфіскованого транспортного засобу.

Згідно з письмових пояснень ОСОБА_3М від 31 жовтня 2011 року вбачається, що нібито позивач повинен був передати Відповідачам грошові кошти в розмірі 2300,00 (дві тисячі триста доларів США 00 центів), для оплати ними штрафів за порушення ОСОБА_5 митного законодавства, та при такій сплаті було б повернуто позивачу конфіскований транспортний засіб. Однак Позивач надав Відповідачам лише частину необхідних грошових коштів, а саме 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів), тому автомобіль не був повернутий.

Тобто, надані пояснення відповідачів не відповідають умовам усних договірних зобов'язань, які виникли у зв'язку з таким поверненням, а саме позивач повинен був лише надати грошові кошти в розмірі 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів), а не в сумі 2300,00 (дві тисячі триста доларів США 00 центів).

Окрім того , позивач неодноразово звертався до ОСОБА_3М та ОСОБА_8М з вимогою про повернення йому грошових коштів в сумі 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів), у зв'язку з порушенням останніми умов усних договірних зобов'язань. Однак, відповідачі відмовлялися на вимогу позивача повернути отримані грошові кошти, посилаючись на те, що вони були витраченні на вирішення питання про повернення конфіскованого автомобіля, зокрема в оплаті за бензин, зустрічами з адвокатами та нотаріусами. На підставі наведеного позивач просив суд стягнути на його користь суму боргу та кошти за спричинену йому моральну шкоду.

У судовому засіданні представник позивача позов із наведених у ньому мотивів підтримав та просив суд такі задовільнити.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Так як, суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, то розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, що передбачено ч. 4 ст. 169 ЦПК України.

Так, суд , заслухавши думку представника позивача, який проти розгляду справи у відсутності відповідача з винесенням заочного рішення по справі не заперечив, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що на підставі Довіреності від 07 червня 2004 року № 4373 ОСОБА_4 уповноважила позивача, ОСОБА_2 строком на десять років керувати, розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду) належний їй згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ ВІС № 330451 виданого Вінницьким МРЕВ, 13.07.2001 року, транспортним засобом марки "NISSAN Patrol GR TD", випуску 1989 року, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

У зв'язку з наданими позивачу повноваженнями, в серпні 2011 року останній також на підставі Довіреності передав ОСОБА_5, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. кв. 70 у користування вищевказаний транспортний засіб.

Однак, у вересні 2011 року даний транспортний засіб був конфіскований в ОСОБА_5 угорськими митниками, у зв'язку з порушенням ним митного законодавства.

Після таких обставин, ОСОБА_6 познайомив ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , які зобов'язались допомогти позивачу у повернені конфіскованого транспортного засобу, а останній зобов'язався сплатити винагороду в розмірі 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів).

На виконання вказаних усних договірних зобов'язань, позивач передав відповідачам грошові кошти в сумі 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів), з метою повернення вказаного транспортного засобу.

Однак відповідачі після отримання указаних грошових коштів, не повернули конфіскований транспортний засіб, чим порушили договірні зобов'язання.

08 жовтня 2011 року, позивач звернувся до Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області із заявою про прийняття міри до відповідачів, які шахрайським шляхом заволоділи його грошовими коштами.

Таким чином, 05 листопада 2011 року капітаном міліції Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області п. Рішком В.І. винесено Постанову про відмову в порушенні кримінальної справи № 31547, у зв'язку з відсутністю в діях Відповідачів складу злочину, так як у даній справі вбачалися цивільно-правові відносини.

За цією Постановою, також було встановлено факт передання позивачем та отримання відповідачами грошових коштів в сумі 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів), з метою повернення конфіскованого транспортного засобу.

Згідно з письмових пояснень ОСОБА_3М від 31 жовтня 2011 року вбачається, що нібито позивач повинен був передати Відповідачам грошові кошти в розмірі 2300,00 (дві тисячі триста доларів США 00 центів), для оплати ними штрафів за порушення ОСОБА_5 митного законодавства, та при такій сплаті було б повернуто позивачу конфіскований транспортний засіб. Однак Позивач надав Відповідачам лише частину необхідних грошових коштів, а саме 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів), тому автомобіль не був повернутий.

Тобто, надані пояснення відповідачів не відповідають умовам усних договірних зобов'язань, які виникли у зв'язку з таким поверненням, а саме позивач повинен був лише надати грошові кошти в розмірі 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів), а не в сумі 2300,00 (дві тисячі триста доларів США 00 центів).

Окрім того , позивач неодноразово звертався до ОСОБА_3М та ОСОБА_8М з вимогою про повернення йому грошових коштів в сумі 800,00 (вісімсот доларів США 00 центів), у зв'язку з порушенням останніми умов усних договірних зобов'язань. Однак, відповідачі відмовлялися на вимогу позивача повернути отримані грошові кошти, посилаючись на те, що вони були витраченні на вирішення питання про повернення конфіскованого автомобіля, зокрема в оплаті за бензин, зустрічами з адвокатами та нотаріусами.

Відповідно до ч.І та ч.2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.І та п.1 ч.2 ст.11 вказаного Кодексу цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами ч.І та ч.2 ст.205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їх волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч.І ст.218 вказаного Кодексу недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, немає наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.І ст.627 даного Кодексу відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.6 цього ж Кодексу передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 даного Кодексу передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.І та п.2 ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Частиною 3 ст.23 цього ж Кодексу передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свої цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, на користь позивача підлягає до стягнення сума моральної шкоди в розмірі 500 грн.00 коп.

Так як у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 164, 209, 212, 214, 215, 218, 226, 228 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 554, 611, 625, ЦК України, суд, -

РІШИВ:

Позову заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за невиконаня умов договору та відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 заборгованості за невиконання умов договору в розмірі 6394,40 (шість тисяч триста дев'яносто чотири гривень 40 коп.);

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 у відшкодуванні моральної шкоди в розмірі 500,00(п'ятсот гривень 00 коп.);

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, а саме 458,80 (чотириста п'ятдесят вісім гривень 80 коп.) судового збору.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9