Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2013 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення.

Звертаючись до суду, заявник ОСОБА_1 просить суд: "Винести рішення, яким встановити факт того, що ОСОБА_2 дійсно належить на праві власності 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Свідоцтвом про право власності від 27 травня 1996 року".

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

В той же час, перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.256 Цивільного процесуального кодексу України.

За нормою частини другої ст.256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. (ст.1217 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст.1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту поданої заяви, встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна спадкодавця ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в той же час підстави та порядок спадкування за законом регулюються положеннями Книги Шостої "Спадкове право" Цивільного кодексу України.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право. (ч.4 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заявником ОСОБА_1 заявлено вимоги про встановлення факту належності спадкодавцю ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, частини приватизованої квартири, тому подана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме виникнення у заявника ОСОБА_1 права на спадкування за законом майна спадкодавця ОСОБА_2, що є окремим предметом доказування та має здійснюватись шляхом звернення до суду відповідним позовом до потенційних спадкоємців майна померлого спадкодавця, що дає підстави відмовити у відкритті провадження у справі на підставі ч.4 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень п.3 ч.1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Разом з тим, суддя, відмовляючи у відкритті провадження у справі, не вирішує питання про повернення судового збору, оскільки при звернення з даною заявою до суду заявником долучено оригінал квитанції №ПН712723 від 11 липня 2013 року про сплату судового збору в розмірі 229 грн. 41 коп., який сплачено від імені ОСОБА_3 (призначення платежу - суд збір за позов від ОСОБА_3 до Дарницького суду міста Києва), при цьому судовий збір сплачено за реквізитами, які встановленні для сплати судового збору за подання позову до Дарницького районного суду міста Києва.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 256, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я