Справа № 2-4587/11
Провадження 2/635/10/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2013 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді О.М. Пілюгіної

за участю секретаря Бабенко І.К.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Покотилівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про встановлення порядку користування земельною ділянкою, про зобов'язання демонтувати каналізаційні споруди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду до відповідачів з позовом, який уточнив та просить встановити порядок користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, також просить зобов'язати відповідача ОСОБА_4 демонтувати каналізаційні споруди літ „Ф" та „Х". В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вони з відповідачем ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1. Позивачу належить 4/7 частин, ОСОБА_5 належить 3/7 частин. Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці, стосовно користування якою вони із відповідачем ОСОБА_4 не можуть домовитись. Крім того, остання самочинно побудувала 2 каналізаційні споруди літ „Ф" та „Х", які розташовані з порушенням санітарних норм та розташовані під вікнами позивача, що викликає незручності за постійного смороду, що порушує право позивача на користування земельною ділянкою, тому позивач звернувся до суду з позовом.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач, ОСОБА_5 у судовому засіданні проти позову заперечувала просила у задоволені позовних вимог відмовити за їх недоведеністю та безпідставністю. Крім того вказала, що після реєстрації шлюбу змінила прізвище і іменується ОСОБА_11.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_7 у судовому засіданні проти позову заперечувала просила у задоволенні позову відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю та пояснила, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташоване належне співвласникам нерухоме майно не приватизована і не перебуває у власності, а ні у позивача, а ні у її довірителя, тому поділу не підлягає. Крім того зазначила, що Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області надала її довірительці згоду на збереження самочинно збудованих надвірних будівель в тому числі на місцеві очисні споруди літ. „Ф" та „Х".

Представник відповідача Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області у судовому засіданні позову заперечував просив у задоволені позовних вимог відмовити та пояснив, спірна земельна перебуває у власності територіальної громади Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області і позивач та відповідач не мають на неї права власності і не мають права користування, тому вказана земельна ділянка не є об'єктом цивільних правовідносин між ними, що виключає можливість встановити щодо неї порядок користування.

Суд, заслухавши, позивача, представника позивача, відповідачів, представника Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач та відповідач ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями, спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач є власником 4/7 частин, про що свідчить договір купівлі-продажу від 31 березня 2011 року, укладений між ОСОБА_8, як продавцем та ОСОБА_1, як покупцем, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрований у реєстрі за № 1890 та витяг від 11.05.2011 року про державну реєстрацію прав, що сформований Комунальним підприємством "Харківське районне бюро технічної інвентаризації", витяг з державного реєстру правочинів про укладення договору купівлі-продажу 31.03.2011 року.

Відповідач ОСОБА_4 є співвласником 3/7 частин, про що свідчить договір дарування від 30 липня 2004 року, що посвідчений 2-ю нотаріальною конторою Харківського району та області, реєстр № 1-1405, відповідно до якого ОСОБА_10 безоплатно передала, а ОСОБА_11 прийняла у власність 3/7 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що відносно житлового будинку та надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1, між колишніми співвласниками ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за договором конкретного користування від 25 червня 2004 року, що посвідчений державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області ОСОБА_13, встановлено порядок користування житловими приміщеннями та надвірними будівлями. В подальшому належні ОСОБА_12 4/7 частин перейшли у власність ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05 липня 2005 року, що видане 2-ю Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області, реєстр № 3-988.

Відповідно до довідки № 1092 від 18 травня 2012 року, що видана Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради, відповідно до якої, колишня адреса домоволодіння: АДРЕСА_2 та теперішня адреса домоволодіння: АДРЕСА_1 в даний момент є одним і тим же домоволодінням.

Суду в якості доказів надані: договір від 20 березня 1959 року, що зареєстрований у Пісочинській раді 22 квітня 1959 року за № 70, відповідно до якого ОСОБА_14 передано у безстрокове користування земельну ділянку площею 1200 кв. м. у АДРЕСА_2, для будівництва індивідуального житлового будинку; рішення виконкому Харківської райради депутатів трудящих від 04 березня 1959 року; проект викопіювання з району забудови від 06 березня 1989 року, відповідно до якого площа земельної ділянки по вулиці Садова, 24 у селищі Пісочин Харківського району складає 1455 м. кв. у тому числі і надлишок у розмірі 255 м. кв.; лист Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області № 2218 від 16 грудня 2010 року відповідно до якого за домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1, закріплена земельна ділянка площею 1455 кв.м.; технічний паспорт на житловий будинок; листи Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області № 27.17 від 02.12.2011 року, № 1129 від 23.05.2011 року; матеріли обстеження самочинно побудованих каналізаційних споруд літ „Ф" та „Х" за адресою: АДРЕСА_1, що виконані Комунальним підприємством "Архітектурне бюро Харківського району" у 2012 році за замовленням позивача; лист Харківської районної державної адміністрації Харківської області; акт від серпня 1966 року, що складений техніком Харківського міжрайонного бюро технічної інвентаризації, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_3, закріплено земельну ділянку площею 1200 кв. м. та запропоновано варіанти користування вказаною земельною ділянкою ОСОБА_15 та ОСОБА_14; довідка № 2296 від 22 грудня 2004 року Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради, на ім'я ОСОБА_8, відповідно до якої за домоволодінням за адресою АДРЕСА_1, площа земельної ділянки становить 0,0685 га; нотаріально посвідчена заява ОСОБА_16 на ім'я Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про вилучення частини земельної ділянки площею 15х5,5 м за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Пісочин, вулиця Садова, 22 в фонд земель ради для подальшої передачі ОСОБА_4; довідка № 877 від 26 квітня 2012 року Виконавчого комітету Пісочинської селищної ради, що відповідно до частки ОСОБА_1 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, площа земельної ділянки становить 0,0831 га; рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 25.12.2012 року відповідно до якого за жилим будинком за адресою: АДРЕСА_1 закріпити земельну ділянку загальною площею 0, 1567 га, в тому числі - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд - 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства 0,0067 га.; рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 12 квітня 2012 року відповідно до якого ОСОБА_2 надано дозвіл на збереження самочинно збудованого гаражу літ. "Р", оглядової ями літ. "р", місцевих очисних споруд літ. "М", "X", "Ф", навісу літ. "С", літнього душу літ. "Т", вбиральні літ. "У", басейну літ. "О", альтанки літ. "Н" по АДРЕСА_1 технічний звіт геодезичної зйомки території домоволодіння для визнання меж розмірів земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1. договір № 14/с від 30 листопада 2012 року, виконаний на замовлення позивача, де вказано, що площа зазначеної земельної ділянки складає 0,1567 га.

Відповідач має прізвище ОСОБА_11 що підтверджується копією паспорту громадянина України на її ім'я, свідоцтвом про шлюб відповідно до якого ОСОБА_4 16 серпня 2005 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 та їй присвоєно прізвище ОСОБА_11.

По справі проведено судову будівельно-технічну експертизу № 9571 від 31 січня 2013 року, відповідно до висновку якої, надати варіанти користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, розмір якої становить 1455 кв. м згідно технічної документації, що знаходиться в матеріалах цивільної справи не надається можливим через те що відсутній план земельної ділянки із зазначеною площею. Розташування місцевих очисних споруд літ. "Ф", літ. "X" по АДРЕСА_1 відповідає вимогам п. 3.25а* ДБН 360-92**"Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень". Відстані між житловими будинками та вентиляційними спорудами погребів будівельними вимогами та нормами не регламентується.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ч.1 ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни набувають права власності і права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади, або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, що визначені цим кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї.

Суд, проаналізувавши докази у їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, між співвласниками житлового будинку, задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав доказів про те що він власником або користувачем цієї земельної ділянки. Крім того, відповідно до висновку проведеної по справі судової будівельно - технічної експертизи неможливо надати варіанти користування вказаною земельною ділянкою площею 1455 кв. м., яка була виділена під будівництво вказаного будинку відповідно до норм земельного кодексу який в теперішній час втратив чинність, тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині за недоведеністю та безпідставністю заявлених вимог. При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача те, що площа земельної ділянки складає 0,1567 га, оскільки суду не надано доказів, які б безспірно підтвердили, що земельна ділянка у такому розмірі у встановленому законом порядку відповідно до норм діючого Земельного Кодексу України надана співвласникам житлового будинку у користування або передана безкоштовно у приватну власність та критично ставиться до рішення Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 25.12.2012 року яка за заявою тільки одного із співвласників будинку, а саме позивача, "закріпила" за жилим будинком земельну ділянку, у спосіб що не передбачений нормами діючого земельного законодавства. При цьому вказане рішення органу місцевого самоврядування було прийнято вже після призначення по справі експертизи та в період проведення призначеної по справі експертизи.

Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок, за ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про зобов'язання відповідача демонтувати каналізаційні споруди літ „Ф" та „Х" тому, що не ґрунтуються на нормах закону, оскільки судом встановлено, що він не є власником, не є користувачем земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, і не має права висувати вимоги про знесення самовільного будівництва, при цьому позивач не надав доказів, які б взагалі підтвердили існування підстав для знесення самовільних будівель виконаних ОСОБА_4, як то: порушення суспільних інтересів вказаним будівництвом, неможливість перебудови будівництва, відмова ОСОБА_4 від проведення перебудови, таке інше. При цьому, суд враховує, що правом вимагати знесення самовільного будівництва наділені власник земельної ділянки, або орган місцевого самоврядування і то у разі істотного відхилення від проекту, істотного порушення будівельних норм та правил, і неможливості проведення перебудови.

Крім того, суд звертає увагу на те, що споруди літ. „Ф" та „Х" відповідно до висновку судової експертизи відносяться до фільтруючих колодязів і ці місцеві очисні споруди відповідають вимогам та розташовані відповідно до будівельних норм, і не приймає до уваги матеріали обстеження проведені КП "Архітектурне бюро Харківського району", яке не є експертною установою і особи, що проводили таке обстеження не попереджались про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Виходячи з встановлених обставин, суд приходить до висновку що заявлені вимоги не доведені та не ґрунтуються на вимогах закону, враховуючи, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, позивачу в задоволенні позовних вимог необхідно повністю відмовити, при цьому суд не приймає до уваги докази, які не стосуються предмета доказування і не мають значення для вирішення справи.

Судові витрати понесені позивачем, суд на підставі ст. 88 ЦПК України відносить за його рахунок.

Керуючись ст. ст. 3,10,11,60,61,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог - повністю відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 віднести за його рахунок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пілюгіна