Провадження № 2/641/2364/2013 Справа № 641/6319/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2013 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання : Войтікової А.М.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, 3 особа : Начальник Департаменту менеджменту персоналу ПАТ УкрСиббанк - ОСОБА_5,

про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, в якому зазначив, що з 07.06.2012 року працював на посаді начальника Управління торгівельних операцій Казначейського департаменту ПАТ УкрСиббанк.

14.03.2013 року його було попереджено про звільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації праці, що призводять до скорочення чисельності штату працівників.

17.05.2013 року Позивача було звільнено з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

Позивач вважає, що звільнення відбулося незаконно, без належних правових підстав, оскільки зміни в організації праці ПАТ УкрСиббанк не є такими, що призвели до скорочення посади начальника Управління торгівельних операцій Казначейського департаменту, а лише потягли за собою зміну найменування такої посади та скорочення штату всередині цього структурного підрозділу, а тому його має бути поновлено на посаді начальника Управління торгівельних операцій Казначейського департаменту ПАТ УкрСиббанк та на його користь стягнуто з ПАТ УкрСиббанк суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме з 18.05.2013 року по момент постановлення рішення.

Незаконне звільнення Позивача з посади начальника Управління торгівельних операцій Казначейського департаменту ПАТ УкрСиббанк змусило його змінити місце проживання, переїхати до міста Харкова, були порушення життєві зв'язки з колегами, друзями та сусідами в м. Києві, він з родиною був змушений займатися переїздом.

Зазначене викликало в нього сильні душевні страждання, адже він розумів, що причиною тому є неправомірні дії Відповідача, нехтування ним його гарантованих Конституцією трудових прав.

Спричинену йому моральну шкоду позивач оцінює в розмірі - 50000,00 грн., та просить стягнути на його користь.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що при звільненні позивача ОСОБА_4 відповідачем порушений порядок зясування переваг працівників передбачений у ст. 42 КЗпП України.

Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 заперечували проти позову у повному обсязі.

3 особа ОСОБА_5 до судового засідання не зявилась, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності.

Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи сторін по справі, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

У відповідності до положень ст. 235 Кодексу законів про працю України поновлення на роботі працівника відбувається у разі його звільнення без законної підстави.

Порядок звільнення працівників в тому числі за ініціативою адміністрації, в тому числі у випадку скорочення чисельності штату, врегульовано ст. 40, 49-2 КЗпП України.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників. Звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Статтею 49-2 встановлено порядок звільнення працівників за п. 1 ч. 1 с. 40 КЗпП України, а саме:

1. про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

2. при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

3. одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Посилання позивача на те, що фактично його посада скорочена не була у зв'язку з тим, що посада начальник управління і посада начальник центра є фактично однією і тією ж посадою є безпідставними, оскільки, згідно ст. 64 Господарського Кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис.

11 травня 2013 року в АТ УкрСиббан-був виданий наказ № П-ДМП-2013-39 (а. с. 52-56), пунктом 1 якого було встановлено внести зміни в організаційну структуру та штатний розклад АТ УкрСиббанк, а саме ліквідувати з 20 травня 2013 року у складі Казначейського департаменту в тому числі управління торгівельних операцій, а також всі структурні його підрозділи та скоротити всі штатні посаді у його складі.

Згідно пункту 1.2. цього ж наказу, в АТ УкрСиббанк створено центр торгівельних операцій в складі казначейського департаменту.

Вказане свідчить про те, що банком було проведено зміну в організації праці в ряді структурних підрозділів банку, що призвело до скорочення штату структури, підрозділів, що були ліквідовані згідно вищевказаному наказу.

Посилання позивача на те, що банк не мав права здійснювати звільнення працівників на тій підставі, що підприємство не ліквідується, безпідставне спростовується положеннями ст. 64 ГК України., трудовий договір з працівник може бути розірваний за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України і у випадках зміни в організації виробництва і праці, вказане не обмежується ліквідацією, перепрофілюванням підприємства.

Щодо посилання позивача про те, що скорочена посада начальника управління залишилась без змін, а лише змінилась назва посади, не відповідає дійсності, оскільки вищезазначений наказ свідчить про те, що посада була скорочена.

При звільненні відповідача ОСОБА_4, відповідач дотримався відповідних вимог трудового законодавства: позивач був попереджений про звільнення за два місяці (а. с. 14), були запропоновані посади, що були вакантні в період з моменту попередження про звільнення по момент звільнення (а. с. 15).

Посилання представника позивача щодо порушення банком переважного права позивача на залишення на роботі є безпідставними, оскільки , відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

До кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівників, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві.

У зв'язку з тим, що скорочувана посада начальник управління торгівельних операцій Департаменту казначейства в штатному розкладі була єдиною, як наслідок, будь-які інші працівники вказану посаду не займали та, відповідно, не виконували таку ж, як позивач роботу, поняття використати переважне право на залишення на роботі відносно позивача застосувати неможливо.

Ніяких переваг на працевлаштування , та переведення на іншу роботу в разі звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України Законом не передбачено.

Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на

відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. N 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивачем не зазначено з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 50 000 грн., якими доказами це підтверджується, в чому виражалося, навмисне порушення відповідачем його сильних душевних страждань, морального стану та психологічного здоров'я.

Позивачем не надано відповідних висновків медичних фахівців, щоб могли підтвердити факт погіршення сильних душевних страждань, який оцінюється психо-емоційним станом, необхідність проходження курсу відновлення зазначеного стану шляхом відвідування психолога, обґрунтований розрахунок вартості такого курсу, або інші документи, які б підтверджували сильні душевні страждання, та втрати нормальних життєвих звязків.

Суд, розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, приймаючи до уваги, що позивачем не було надано доказів порушення його прав, дійшов обґрунтованого висновку відсутності правових підстав у вимогах позивача, у звязку з чим вони є незаконними та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст. ст. 40, 49-2, 231, 232, 233,235, 2371 КЗпП України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. N 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , суд -

в и р і ш и в :

В позовних вимогах ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6