АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/7512/2012
Справа № 2016/2496/2012 Головуючий 1 -ї
Категорія: "право власності" інстанції: Зелінський В.Г.
Доповідач: Бурлака І. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«24»грудня 2012 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімова Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Гопко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа -Комунальне підприємство «Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації»про визнання права власності на ѕ частини житлового будинку, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що з 15.12.2006 року по 09.06.2010 року сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, а саме 29.12.2006 року за договором купівлі-продажу сторони придбали по Ѕ частини будинку АДРЕСА_1. Однак, фактично 6/7 вартості будинку оплачені нею за особисті кошти, набуті до шлюбу, які вона зняла з рахунку в ВАТ КБ «Надра»в сумі 3000,00 доларів США, що еквівалентно 16028,10 грн. Просила визнати за нею право особистої приватної власності на ѕ частини вказаного житлового будинку; зобов'язати Ізюмське БТІ внести відповідні зміни до технічної документації на вказаний житловий будинок, стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати та витрати на правову допомогу.

Справа розглядалася судом неодноразово.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року та додатковим рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2012 року позов ОСОБА_3 -задоволено частково; визнано за нею право власності на ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1, визнано правовстановлюючі документи, договір купівлі-продажу від 29.12.2006 року на ім'я ОСОБА_2 на Ѕ частину втратившим силу, в іншій частині позову -відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій він просив рішення суду -скасувати, відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову. Посилався на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм процесуального та матеріального права. Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що 29.05.2006 року ОСОБА_3 закрила гривневий рахунок, у той же день -відкрила валютний рахунок та перерахувала на валютний рахунок кошти в сумі 4000,00 доларів США, що еквівалентно 20000,00 грн. по курсу національної валюти по відношенню до долару США, що діяв на той час; що договір купівлі-продажу укладено через 30 днів після того, як закрито валютний рахунок; що заява ОСОБА_4 щодо сплати коштів за проданий будинок нотаріально посвідчена тільки через 5 років після укладання договору купівлі-продажу; не надав належної оцінки поясненням свідка ОСОБА_4 та ОСОБА_5; що суд своїм рішенням безпідставно припинив право власності на його Ѕ частку будинку у спільному частковому майні; що не застосовано строк позовної давності, про що подавалася заява до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду -змінити з таких підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що оскільки у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка в цьому майні відповідно до розміру внеску є його особистою приватною власністю.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 15.12.2006 року по 09.06.2010 року сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу, а саме через 2 тижні після його реєстрації 29.12.2006 року сторони придбали у ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 за 18700,00 грн., що еквівалентно на час укладання договору 3500,00 доларів США. Із листа відділення № 13 філіалу ВАТ КБ «Надра»Харківського регіонального управління від 17.08.2010 року вбачається, що ще до шлюбу 27.01.2006 року та 29.05.2006 року ОСОБА_3 відкрито депозитні рахунки відповідно на суму 20000,00 грн. та 4000,00 доларів США, які закрито відповідно 29.05.2006 року та 29.11.2006 року, останній - за день до внесення частини грошових коштів за житловий будинок. Із нотаріально завіреної заяви ОСОБА_4 від 09.03.2011 року вбачається, що ОСОБА_6 сплачувала грошові кошти ОСОБА_4 за придбане майно частинами за наступним графіком: 30.11.2006 року -500,00 доларів США, що еквівалентно 2671,35 грн., 29.12.2006 року -2500,00 доларів США, що еквівалентно 13356,75 грн.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила, що це були її особисті кошти. 29.11.2006 року вона закрила депозитний рахунок і 30.11.2006 року повинна була сплатити всю суму за будинок, однак ОСОБА_4 не знявся з реєстраційного обліку, в будинку знаходилися його речі, тому вирішено було сплатити залишок 29.12.2006 року та оформити договір нотаріально, інші 500,00 доларів США, що еквівалентно 2550,00 грн. сплатив ОСОБА_2

ОСОБА_2 ці пояснення та надані докази ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції не спростовано. Навпаки із матеріалів справи вбачається, що дійсно 500,00 доларів США, що еквівалентно 2550,00 грн. сплатив ОСОБА_2, (а.с.39). Доказів того, що 2500,00 доларів США, що еквівалентно 13356,75 грн. витрачено на інші потреби і ці кошти були спільними коштами подружжя, матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано.

Оскільки відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, дослідивши обставини справи повно та надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку щодо визнання за ОСОБА_3 права власності на ѕ частини вказаного житлового будинку. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Разом з тим, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає за необхідне рішення суду в частині визнання втратившими силу правовстановлюючі документи, договір купівлі-продажу від 29.12.2006 року на ім'я ОСОБА_2 на Ѕ частину -скасувати, так як такі вимоги виходячи з змісту позову ОСОБА_3 не заявлялися.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.3.ч.1. ст. 307, п.1 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2.ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року - змінити.

Рішення в частині визнання втратившими силу правовстановлюючі документи, договір купівлі-продажу від 29.12.2006 року на ім'я ОСОБА_2 на Ѕ частину - скасувати.

В іншій частині рішення суду -залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: Судді: