Справа № 1319/7714/2012 Головуючий у 1 інстанції: Дулебка Н.І.
Провадження № 22-ц/783/1131/13 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого судді Берези В.І., суддів Мікуш Ю.Р., Штефаніци Ю.Г., при секретарі Брикайло М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ПАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 3 жовтня 2012 року у справі за позовом ПАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 3 жовтня 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1098 грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 42 грн. 92 коп., всього 1140 грн. 92 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили позивач та представник відповідача. Апелянт представник відповідача ОСОБА_2 , просить рішення змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди за неповернутий мобільний телефон, модем та судові витрати, у задоволенні цих позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що рішення є незаконне, прийняте з порушенням норм процесуального права, неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи. Ним, як представником відповідача, в суді першої інстанції були заявлені клопотання про витребування доказів шляхом звернення до усіх національних операторів стільникового зв`язку з проханням повідомити, де, коли та ким використовувався мобільний телефон, яким користувався відповідач. Суд відмовив в задоволенні таких, що підтверджує, на думку апелянта, процесуальні порушення при винесенні рішення та необ`єктивність встановлених обставин.

Апелянт - ПАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка»? в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди 4200 грн. 00 коп., та задоволити позов до відповідача в повній мірі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення винесене з порушенням норм матеріального права. Відповідачем отримані по акту прийому-передачі матеріальні цінності від 04.07.11 року товариству повернуті не були. Відповідач на підставі заяви від 22.07.2012 року отримав від позивача належний на праві власності товариству автомобіль на час відпустки з 22.07.2012 року по 31.07.2012 року та зобов`язався нести повну матеріальну відповідальність за автомобіль. Після повідомлення відповідачем про несправність автомобіля, такий 02.08.11 року був оглянутий та направлений на діагностику, де зафіксовано несправності, про що складено акт технічного огляду. Відповідачем завдано шкоду, яку він повинен відшкодувати відповідно до ст. 134 КЗпП України.

Представник відповідача апелянт ОСОБА_2 , апеляційну скаргу підтримав, щодо апеляційної скарги позивача заперечив, представник позивача, ОСОБА_3 , апеляційну скаргу позивача підтримала, проти скарги сторони відповідача заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач, ОСОБА_4 , з 01.07.2011 року по 23.12.2011 рік працював у позивача ПрАТ «СБК» на посаді національного менеджера із збуту відділу регіонального продажу департаменту продажу.

Відповідно до акту прийому-передачі матеріальних цінностей від 04.07.2011 року, відповідач отримав від позивача в особі начальника відділу фінансово-економічної безпеки ОСОБА_5 , серед іншого, таке майно: G-USB-модем ZTE MFI 180 S, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 199 грн. 00 коп.: мобільний телефон NOKIA 2700, ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 899 грн. 00 коп. Зазначена вартість майна погоджена при підписанні такого акту.

На підтвердження отримання відповідачем G-USB - модему ZTE MFI 180 S, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 199 грн. 00 коп., та мобільного телефону NOKIA 2700, ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 899 грн. 00 коп., був складений відповідний акт, підписаний уповноваженою особою позивача та відповідачем.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції зробив висновок про те, що такий акт є відповідним разовим документом, та відповідно до п.2 ч.1 ст. 134 КЗпП України, отримання майна за таким тягне за собою матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди. Так як твердження сторони відповідача про повернення вказаного майна позивачеві належними доказами не доведена, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума матеріальної шкоди у розмірі вартості такого майна, відтак, стягнув з відповідача 1098 грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що 22.07.2011 року відповідач, ОСОБА_4 , на підставі заяви від 22.07.2012 року отримав від позивача ПрАТ «СБК» належний на праві власності товариству автомобіль «Skoda SuperB», р.н. НОМЕР_3 , y користування на час відпустки з 22.07.2011 року по 31.07.2011 року.

Згідно з вказаною заявою, відповідач зобов`язався нести повну матеріальну відповідальність за автомобіль у випадку ДТП. Акт огляду, приймання-передачі автомобіля, тощо, при цьому, не складався. Автомобіль відповідачем повернутий позивачеві 03.08.2011 року. Наявність технічних пошкоджень у автомобілі позивачем підтверджується службовою запискою директор філії «СБК-Транс» ОСОБА_6 від 03.08.2011 pоку, актом технічного огляду від 03.08.2011 pоку, складеним ФОП ОСОБА_7 , рахунком-фактурою ФОП ОСОБА_7 № НОМЕР_4 від 03.08.2011 року, 21.12.2011 року відповідачем подано позивачеві пояснювальну записку, згідно з якою автомобіль повернутий у справному стані за винятком датчика температури.

Судом встановлено, що належний позивачеві автомобіль був переданий позивачеві на підставі його заяви за відсутності будь-якого документу про передачу та акту огляду технічного стану на момент передачі. Огляд автомобіля після повернення відповідачем було здійснено за відсутності останнього, наявність пошкоджень таким заперечується. Згідно з написаної власноруч заяви при отриманні автомобіля від 22.07.2011 року, останній зобов`язувався відшкодувати шкоду лише у випадку ДТП.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення шкоди за пошкоджений автомобіль, суд першої інстанції зробив висновок про те, що обов`язок усунення технічних несправностей автомобіля лежить на власнику, тобто позивачеві ПрАТ «СБК», оскільки документів, які б покладали такий обов`язок на відповідача, суду не надано, наявності вини відповідача у виникненні несправностей не доведено.

Колегія суду погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення коштів за пошкоджений автомобіль, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача як матеріально відповідальної особи в повному розмірі матеріальної шкоди в розмірі вартості майна - G-USB-модему ZTE MFI 180 S, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 199 грн. 00 коп.; мобільного телефону NOKIA 2700, ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 899 грн. 00 коп., всього - 1098 грн. 00 коп.

Статтею 130 КЗпП України передбачено загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників. Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.1 ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією, відповідно до ст. 135-1 цього кодексу, укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Стаття 135-1 КЗпП України встановлює, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади, або виконують роботи, безпосередньо зв`язані з зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, яка діє на даний час.

Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівникам» від 29 грудня 1992 року №14 роз`яснив, що розглядаючи справи подібної категорії, суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладений такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду можу бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність.

Як встановлено в судовому засіданні, з відповідачем договір про повну матеріальну відповідальність не укладався, не внесено посади, яку займав відповідач менеджер з збуту і до вищезгаданого Переліку посад. Разом з тим, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, стягнув з відповідача як матеріально відповідальної особи в повному розмірі матеріальну шкоду в сумі вартості майна - G-USB-модему ZTE MFI 180 S, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 199 грн. 00 коп.; мобільного телефону NOKIA 2700, ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 899 грн. 00 коп., всього -1098 грн. 00 коп., покликаючись на норми ст. 134 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, при постановленні рішення на зазначені вище обставини суд першої інстанції уваги не звернув, до спірних правовідносин застосував закон, який не підлягав застосуванню, відтак, рішення суду в частині стягнення з відповідача, як матеріально відповідальної особи, працівника, матеріальної шкоди в розмірі 1098 грн.00 коп. та судових витрат 42 грн. 92 коп. слід змінити та в задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Керуючись ч.1 п.2 ст.307, ст. 309, 314,319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

апеляційну скаргу представника ПАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» відхилити. Апеляційну скаргу представника відповідача, ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , задовольнити частково, рішення Сихівського районного суду м.Львова від 3 жовтня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ з іноземними інвестиціями «Слобожанська Будівельна Кераміка» матеріальної шкоди в розмірі 1098 грн. 00 коп. та судових витрат 42 грн. 92 коп. змінити та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Штефаніца Ю.Г.