Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2013 року ОСОБА_1»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юрївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новов»язівської сільської ради ОСОБА_1»ївського району Дніпропетровської області, треті особи по справі - ОСОБА_1»ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, ОСОБА_1»ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, відділ Держземагентства у ОСОБА_1»ївському районі Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Новов»язівської сільської ради ОСОБА_1»ївського району Дніпропетровської області, площею 6,255 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті бабусі ОСОБА_3, котра померла 18.08.2005 року та якій вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 107145, виданого 16.11.2001 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що все своє майно ОСОБА_3, згідно заповіту, заповідала йому, а відтак він є єдиним спадкоємцем після смерті останньої.

Звернувшись до ОСОБА_1»ївської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач отримав відмову, з тих підстав, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме Державний акт на право власності на землю, виданий на ім»я ОСОБА_3, при цьому позивач зазначив, що даного документу в нього дійсно не має, так як останній не зберігся.

Посилаючись на ст. ст. 1233- 1235, 1258 ЦК України позивач просив визнати за ним право власності, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_3, на належну останній земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новов»язівської сільської ради ОСОБА_1»ївського району, площею 6, 255 га..

В судове засідання позивач по справі ОСОБА_2 не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги підтримав повністю та судові витрати по справі просив залишити за ним (ас. 81).

Відповідач по справі Новов»язівська сільська раца Юрївського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, нацавши суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги визнали у повному обсязі (ас. 76).

Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_1»ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому заперечень проти позову не надали (ас. 71).

Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_1»ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не з»явилися, при цьому від представника останньої ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи в його відсутності із зазначенням про відсутність заперечень проти позову (ас. ас.77, 78).

Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог відділ Держземагентства в ОСОБА_1»ївському районі Дніпропетровської області, що залучені до участі в справі на підставі ухвали суду від 04.09.2013 року (ас .65, 66), в судове засідання не з»явилися, при цьому від представника останніх ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи в її відсутності із зазначенням про відсутність заперечень проти позову (ас. ас. 79, 80).

Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не зявившихся сторін по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

- згідно копії заповіту від 27.11.2002 року, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Новов»язівської сільської ради ОСОБА_1»ївського району в реєстрі за № 48 (ас.6), ОСОБА_3 все своє майно де б воно не було і в чому б воно не заключалось і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті по закону і на що вона матиме право заповідала позивачеві - ОСОБА_2;

-згідно довідки за № 1009 від 07.08.2013 року, виданою Новов»язівською сільською радою ОСОБА_1»ївського району (ас.9), вбачається, що ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1»ївського району та на момент її смерті з нею постійно проживали та були зареєстрованими в даному домоволодінні позивач по справі (онук померлої) ОСОБА_2, при цьому з копії паспорта позивача, що долучена до матеріалів справи (ас. 5), вбачається, що останній дійсно зареєстрований за адресою - вул. К.Маркса, 182, с. Водяне Юр»ївського району Дніпропетровської області;

- відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (ас.7), ОСОБА_3 померла 18 серпня 2005 року;

- згідно копії матеріалів спадкової справи № 15/2006 до майна померлої ОСОБА_3, наданої ОСОБА_1»ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області (ас. ас. 47-56), вбачається, що позивач є

єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, при цьому своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та остання була прийнята із зазначенням в ній про те, що документи, які стосуються оформлення спадкових прав за заповітом, а також інші відомості щодо вирішення питання успадкування, будуть надані позивачем додатково (ас. 49).

ОСОБА_1 з тим, постановою державного нотаріуса ОСОБА_1»ївської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від

05.082013 року (ас.8), позивачеві відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ОСОБА_3, у зв»язку з відсутнім у спадкоємця правовстановлюючим документом на земельну ділянку, що належала спадкодавцю, а зокрема відсутністю у позивача Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого на ім»я ОСОБА_3.

Відповідно до вимог п. 4,18 глави 10 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України«, який затверджений Наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5, - видача свідоцтв про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцю та Витягу з реєстру прав власності. Відсутність вказаного документу не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про права на спадщину документів зазначене питання вирішується в судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач дійсно не має можливості надати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що належала спадкодавцю, у зв»язку з тим, що останній не зберігся, а саме у позивача відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого за життя ОСОБА_3 та отримати останній, або його дублікат, самостійно позивач не в змозі, оскільки власник майна помер.

Однак, факт належності ОСОБА_3 за життя земельної ділянки на праві власності знайшов своє підтвердження в судовому засіданні наступними доказами:

- відповідно до копії витягу з технічної документації про визначення нормативно - грошової оцінки земельної ділянки від 08.07.2013 року за № 1/13-1956 вбачається, що вартість земельної ділянки відповідно до державного акту на право приватної власності на землю (серії 1-ДП № 107145, зареєстрованого за № 1861 від 16.11.2001 року), який належав померлій ОСОБА_3, на території Новов»язівської сільської ради ОСОБА_1»ївського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,255 га складає 139 998,54 грв.(ас.ІО);

-згідно листа відділу Держземагентства в ОСОБА_1»ївському районі від

29.082013 року за № 1/18-2457 вбачається, що Державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 107145 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,255 га на території Новов»язівської сільської ради ОСОБА_1»ївського району, зареєстрований в Книзі записів Державних актів на право приватної

власності на землю за № 1861 від 16.11.2001 року на ім»я гр. ОСОБА_6 та останній був виданий землевпоряднику Новов»язівської сільської ради ОСОБА_1»ївського району ОСОБА_7, про що також до матеріалів справи наданий витяг з Книги реєстрації державних актів та безпосередньо копія самого Державного акта на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 107145 від 16.11.2001 року на ім»я ОСОБА_3, з якого вбачається, що ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,255 га на території Новов»язівської сільської ради ОСОБА_1»ївського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ас. 57 - 60).

На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець в особі ОСОБА_3 на час своєї смерті мав право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новов»язівської сільської ради ОСОБА_1»ївського району, площею 6 ,255 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 107145, виданого Новов»язівською сільською радою ОСОБА_1»ївського району 16.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1861.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України та видачі відповідного свідоцтва.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов»язковим, к оли об»єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов»язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід»ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України).

З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивача перейшло право на земельну ділянку , що належала спадкодавцеві за життя , але отримати свідоцтво про право власності на вказане майно в порядку спадкування за заповітом позивач не в змозі через відсутність у останнього оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належну спадкодавцю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новов»язівської сільської ради.

Враховуючи волю позивача, суд знаходить можливим судові витрати залишити за останнім.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209,213,215, 218,294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Новов»язівської сільської ОСОБА_1»ївського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, гр. України в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, померлої 18 серпня 2005 року - право власності на земельну ділянку площею 6,255 га, розташовану на території Новов»язівської сільської ради ОСОБА_1»ївського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії 1-ДП № 107145, виданого 16 листопада 2001 року Новов»язівською сільською радою ОСОБА_1»ївського району Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1861. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С.О.Маренич