Номер провадження № 22-ц/785/9559/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Жус І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2013 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності,

встановила:

26 вересня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради на імя ОСОБА_4

В подальшому ОСОБА_3 уточнив свій позов та змінив відповідача на ОСОБА_4

Позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що 02 жовтня 2007р. на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації м. Одеси від 02.10.2007р. виконавчий комітет Одеської міської ради видав на імя ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на квартири № 3 та № 3-а вказаного будинку (а.с.11,12).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2010р. вищевказане розпорядження Приморської районної адміністрації м. Одеси від 02.10.2007р. було скасовано як незаконне, у звязку з чим слідує визнати незаконними та скасувати свідоцтво про право власності, видане на підставі скасованого розпорядження (а.с. 5-6).

За доводами позивача свідоцтво про право власності на спірну квартиру порушує його право власності на квартиру № 13 того ж будинку, оскільки ОСОБА_4 вимагає від нього усунення перешкод у користуванні сходовою клітиною другого поверху будинку, яку ОСОБА_3 приєднав до своєї квартири.

Представник відповідача уточнений позов не визнав та просив суд у його задоволенні відмовити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено (а.с. 100-101).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеного рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачка ОСОБА_4 як власниця квартири № 3 та 3-а будинку № 2 по вул. Катерининській в м. Одесі, жодним чином не порушує права позивача ОСОБА_3, як власника квартири № 13, розташованій у тому ж будинку.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Судом обґрунтовано встановлено, що за договорами дарування від 10.01.1997 року та 04.06.1997 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 по часткам отримали в дар квартиру АДРЕСА_2 (а.с.80).

Відповідачка ОСОБА_4 на теперішній час є власником квартир № 3 та № 3-а, які раніше були частками комунальної квартири № 3 цього ж будинку, яку позивачка по часткам придбала за договорами купівлі-продажу від 06.02.1998 року та 23.06.1998 року.

Так, у відповідності до розпорядження Жовтневої районної адміністрації м. Одеси № 415 від 04.06.1997 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було дозволено здійснити реконструкцію квартири АДРЕСА_2 з приєднанням до її складу сходової клітини другого поверху будинку площею 4,9 кв.м. (а.с.81).

Розпорядженням Жовтневої районної адміністрації м. Одеси № 1023 від 25.09.2002р. було вирішено продати сходову клітину ОСОБА_3 у власність.

Розпорядженням Жовтневої районної адміністрації м. Одеси № 1045 від 30.09.2002р. було затверджено акт технічної комісії про готовність закінченого будівництвом обєкту до експлуатації та зобовязано ОСОБА_5 і ОСОБА_3 оформити нові правовстановлюючі документи на реконструйовану квартиру (а.с.83).

В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_3 приєднали до належної їм квартири сходову клітину, на яку виходив вихід з комунальної квартири № 3 (на теперішній час кв. 3-а), передбачений технічним паспортом цієї квартири, внаслідок чого, зведеною Шиняєвими стіною відповідачці ОСОБА_4 було перекрито вихід з квартири № 3-а на вказану сходову клітину у бік двору і відповідно на вулицю.

У звязку з цим та за протестом прокурора м. Одеси рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 592 від 29.09.2011р. всі вищезазначені розпорядження Жовтневої районної адміністрації м. Одеси визнано протиправними та скасовано, у звязку з порушенням прав інших власників квартир будинку, у тому числі відповідачки ОСОБА_4 (а.с.36).

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2012 року у скасуванні цього рішення виконавчого комітету Одеської міської ради ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було відмовлено.

Разом з тим, скасовані розпорядження Жовтневої районної адміністрації м. Одеси залишилися нереалізованими, оскільки ОСОБА_5 і ОСОБА_3 не уклали відповідного договору купівлі-продажу клітинних сходів чорного ходу, не набули на них права власності, не внесли відповідних змін до інвентарних документів та не отримали свідоцтва про право власності на реконструйовану квартиру.

В подальшому, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2012 року скасовано постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15.06.2012р. і прийнято по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_3 задоволені частково, скасовано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 592 від 29.09.2011р., однак лише в частині скасування розпорядження Жовтневої районної адміністрації м. Одеси № 415 від 04.06.1997р., а в іншій частині вказане рішення було залишено без змін (а.с.37-40).

При цьому апеляційний адміністративний суд у своїй постанові встановив, що скасування виконавчим комітетом Одеської міської ради розпоряджень Жовтневої районної адміністрації м. Одеси № 1023 від 25.09.2002р. та № 1045 від 30.09.2002р. є правомірним, оскільки ними порушені права інших власників квартир будинку № 2 по вул. Катерининській у м. Одесі, як співвласників допоміжних приміщень.

Однак, в подальшому розпорядження Жовтневої районної адміністрації м. Одеси № 415 від 04.06.1997р., за яким ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було дозволено здійснити реконструкцію квартири АДРЕСА_2, з приєднанням до її складу сходової клітини другого поверху будинку, було предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.09.2010р. адміністративне провадження щодо нього було закрито з розясненням ОСОБА_4, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В подальшому, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2012р., доповненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.04.2013р., розпорядження Жовтневої районної адміністрації м. Одеси № 415 від 04.06.1997р. визнано протиправним та скасовано (а.с.85-88, 89-92).

Цими ж рішеннями ОСОБА_3, ОСОБА_5 зобовязано не перешкоджати ОСОБА_4 у користуванні АДРЕСА_3 та за власний рахунок зобовязано знести стіну, якою вхідні двері цієї квартири заблоковані зі сторони сходової клітини допоміжного виходу будинку і привести зазначену сходову клітину у стан, придатний для користування нею за цільовим призначенням.

Таким чином, всі розпорядження щодо права ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на отримання дозволу на здійснення реконструкції квартири АДРЕСА_2, з приєднанням до її складу сходової клітини другого поверху будинку, на даний час скасовані, а тому ОСОБА_3 зобовязані привести реконструкцію своєї квартири до попереднього стану. В іншому випадку дана реконструкція порушує права власника квартири № 3-а відповідачки ОСОБА_4

Зазначені обставини встановлені вищезазначеними судовими рішеннями.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Разом з тим, посилання заявника апеляційної скарги на те, що свідоцтвом про право власності відповідачки ОСОБА_4 на квартиру № 3-а порушуються права інших співвласників будинку № 2 по вул. Катерининській у м. Одесі, у тому числі ОСОБА_3, що також було підтверджено рішенням апеляційного суду Одеської області від 16.04.2013 року, є безпідставними і необґрунтованими.

Так, ні вищезазначеним судовим рішенням, ні іншими судовими рішеннями не встановлено порушень прав співвласників будинку № 2 по вул. Катерининській у м. Одесі з боку відповідачки ОСОБА_4

Навпаки, як було зазначено вище, саме діями ОСОБА_3 порушуються права ОСОБА_4 як власника квартир № 3 та № 3-а вказаного багатоквартирного будинку.

З підстав викладеного, позивач ОСОБА_3 не наділений правом вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності ОСОБА_4 на квартиру № 3-а вказаного будинку, тобто є неналежним позивачем у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого і правомірного висновку про те, що вимоги ОСОБА_4, як власниці квартир № 3 та 3-а будинку № 2 по вул. Катерининській у м. Одесі, щодо усунення ОСОБА_3 перешкод у користуванні сходовою клітиною другого поверху будинку не можна вважати діями, які за встановлених судом обставин порушують законні права позивача ОСОБА_3

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судова колегія зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2