Номер провадження № 22-ц/785/3915/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Жус І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 березня 2013 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

16 березня 2011 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Вилківської міської ради про визнання права власності на спадщину - житловий будинок по вул. Першотравневій, 131, в м. Вилкове Кілійського району Одеської області, що залишився після смерті його матері, ОСОБА_5, яка померла 24.09.2010 року.

Після відкриття провадження у справі третя особа з самостійними вимогами щодо предмету спору, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на ? частину спадкового майна.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 18 липня 2011 року ОСОБА_3 було допущено до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та його представники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підтримали заявлені позовні вимоги та на їх обґрунтування вказали, що мати позивача, ОСОБА_5 за життя володіла на праві приватної власності житловим будинком, розташованим за адресою: м. Вилкове Кілійського району Одеської області, вул. Першотравнева. 131 (колишній № 117-а, далі спірний житловий будинок).

За життя ОСОБА_5 рішеннями виконкому було оформлено також право власності на літню кухню та вбиральню, які збудовані на земельній ділянці, розташованої за даною адресою,.

24.09.2010 року ОСОБА_5 померла, на випадок смерті заповіту за життя не залишила. А тому позивач ОСОБА_4 вказав, що він є єдиним спадкоємцем, так як проживав та був зареєстрований в одному житловому будинку з матір'ю.

Посилаючись на те, що оскільки позивач прийняв спадщину але не має можливості оформити спадщину у вигляді будинку, так як за життя ОСОБА_5 не зареєструвала належним чином своє право власності на нерухоме майно, просив його вимоги задовольнити.

З приводу позову третьої особи ОСОБА_3 позивач та його представники зазначали, що він не має права претендувати на спадщину після смерті ОСОБА_5Ю та просили суд відмовити ОСОБА_3 в позові.

Представник відповідача - Вилківської міської ради в судове засідання не прибув. Направив до суду письмову заяву за змістом якої зазначив, що у разі відсутності інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, не має заперечень проти позову ОСОБА_4 та просить суд розглянути справу без його участі (а.с. 28).

Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги та зазначила, що він також є сином померлої ОСОБА_5, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, а тому також є спадкоємцем першої черги за законом.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спадкового майна у вигляді будинку № 131 по вул. Першотравневій в м. Вилкове Кілійського району Одеської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 06 березня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування зазначеного судового рішення із ухваленням нового про задоволення його позовних вимог про визнання за ним в порядку спадкування права власності на 1/2 частину спірного будинку , посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та таким, що ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 також ставить питання про скасування зазначеного судового рішення із ухваленням нового про задоволення його позовних вимог про визнаня права власності на весь спірний житловий будинок в порядку спадкування, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та таким, що ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в їх задоволенні, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення суду про відмову обом позивачам в позові, суд першої інстанції виходив із того, що у спадкодавця ОСОБА_5, яка є матір'ю позивачів ОСОБА_4, відсутні правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок, що виключає визнання права власності на цей будинок за спадкоємцями.

Крім того, суд виходив із того, що жоден із позивачів не отримав від нотаріуса вмотивованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, що також виключає можливість отримати право на спадщину в судовому порядку.

З таким висновком суду повністю погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, кожний із позивачів є синами ОСОБА_5, яка померла 24.09.2010 року та кожен в установленому законом порядку прийняв спадщину. При цьому ОСОБА_4 - в порядку, передбаченому ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживав зі спадкодавцем, а ОСОБА_3 - в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Оскільки кожен із позивачів є спадкоємцем першої черги, то кожен із них має право на отримання у власність в порядку спадкування по 1/2 частині спірного житлового будинку в установленому законом порядку в нотаріальній конторі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 30 травня 2008 року N 7 Про судову практику у справах про спадкування - при розгляді справ вказаної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Згідно повідомлення Кілійської районної державної нотаріальної контори від 21.0.2011 року № 751/01-16, після смерті ОСОБА_5, яка померла 24 вересня 2010 року, спадкова справа № 493/2010 була заведена 26 листопада 2010 року за заявою про прийняття спадщини від імені ОСОБА_3 Інших заяв до Кілійської районної державної нотаріальної контори не надходило.

Разом з тим, згідно матеріалів справи позивачі не отримали від нотаріуса вмотивованої постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, що не заперечувалось ними в суді, а тому підстави для визнання права власності за ними в порядку спадкування в судовому порядку відсутні.

Крім викладеного, суд також обгрунтовано відмовив в позові з тих підстав, що у спадкодавця ОСОБА_5 на час смерті були відсутні правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок.

Такого висновку суд дійшов, виходячи з наступного.

Рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради від 10 січня 1962 року № 8, спадкодавцю ОСОБА_9 (після укладення шлюбу ОСОБА_5) було відведено земельну ділянку площею 300 кв.м. по вул. Першотравневій, 117-а в м. Вилкове та 26 січня 1962 року ОСОБА_9 було підписано договір про надання зазначеної земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності /а.с. 12-13/.

Рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради від 16.07.1981 року № 97, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 було дозволено будівництво літньої кухні розміром 3x5 м по вул. Першотравневій, 131 /а.с. 14/.

11.10.2001 року рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради № 144 було затверджено акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння спірного житлового будинку /а.с. 17/.

Рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради від 26.01.2006 року № 8 за ОСОБА_5 було оформлено право власності на госпспоруди: літню кухню -літ Б, літню кухню - літ. В, літню кухню - літ. Д, розташовані на присадибній ділянці за адресою: вул. Першотравнева, 131 /а.с. 15/.

Рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради від 16.11.2006 року № 98 за ОСОБА_5 було оформлено право власності на вбиральню під літерою Е. розташовану на присадибній ділянці за адресою: вул. Першотравнева. 131 /а.с. 16/.

Як зазначено в листі КП Районне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості від 08.06.2012 р. № 31, згідно архівних даних КП РБТІ та РОН, за ОСОБА_5, що мешкала в м. Вилкове Кілійського району, Одеської області, вул. Першотравнева, 131, та померла 24.09.2010 року, нерухоме майно на праві власності не зареєстровано /а.с. 105/.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/, прийняття його до експлуатації та державної реєстрації.

Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та будинковолодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка була чинною до 13 грудня 1995 року, реєстрації підлягають усі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать , зокрема громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої ради трудящих. Пунктом 7 зазначеної інструкції зазначено, що реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів).

Таким чином, в ході розгляду справи судом безспірно встановлено, що право власності на спірний житловий будинок у встановленому законодавством порядку за спадкодавцем ОСОБА_5 зареєстровано не було. За таких обставин до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, він не увійшов і право на нього у спадкоємців не виникло.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судова колегія зазначає, що заявники апеляційної скарги не надали суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційних скарг.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 06 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_11

ОСОБА_2