Справа № 463/830/13 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/3530/13 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Тропак О.В.

суддів: Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участю секретаря: Дідуся О.Р.

з участю: відповідача ОСОБА_1 ,представника відповідача ОСОБА_2 ,

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 06 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про повернення коштів за втрату майна, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2013 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 відшкодування за втрачене майно в сумі 17000 грн., моральну шкоду в сумі 4000 грн. та судові витрати в сумі 1400 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 12.11.2012 р. вона здала у комісійний магазин відповідача норкову шубу вартістю 17000 грн. Згодом довідавшись, що шубу було викрадено з магазину, позивач звернулась до відповідача з вимогою повернення коштів за втрачене майно, однак відповідач відмовився повертати їй кошти.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 06 березня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 17000 грн. коштів за втрату майна та 344 грн. судового збору. В задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення в частині визначення способу відшкодування втраченої шуби, а саме зобов`язати відповідача сплатити позивачу кошти за втрату майна в розмірі 13600 грн. або повернути позивачу аналогічну шубу. В апеляційній скарзі посилається на не врахування судом тієї обставини, що ціна продажу шуби в розмірі 17000 грн. є сукупною ціною з врахуванням комісійної націнки комісіонера в розмірі 3400 грн., тобто після продажу шуби позивач повинна була отримати кошти в розмірі 13600 грн. Крім того, після уцінки даного товару до 13600 грн. позивач у разі продажу шуби отримала би близько 11000 грн. Судом також не взято до уваги те, що відповідач поніс витрати на по догляду за шубою, яка майже місяць перебувала у магазині.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб,які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Рішенням суду першої інстанції встановлено,що між сторонами були договірні зобов`язання,відповідачкою порушені умови договору,майно комітента втрачено,тому дійшов висновку,що позов слід задовольнити.

Колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції,а доводи апеляційної скарги розглядає як такі,що не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер)зобов`язується за дорученням другої строни (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені,але за рахунок комітента.

Відповідно до ч.3 ст.1012 ЦК України істотними умовами договору комісії,за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно,є умови про це майно та його ціну.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.1021 ЦК України комісіонер відповідає перед комітентом за втрату,недостачу або пошкодження майна комітента.Якщо договір не був виконаний з причин,які залежали від волі комітента,комісіонер має право на комісійну плату на загальних підставах.

Матеріали справи свідчать про те,що 02.11.2012 року між сторонами було укладено договір комісії,згідно з яким комітентом було передано комісіонерові коричневу норкову шубу з капюшоном вартістю 17000 гривень(ас 5),яку 06 грудня 2012 року у комісіонера було викрадено(ас 15).У зв`язку з тим,що комісіонер відмовився відшкодувати комітентові вартість викраденого майна,останній звернувся з позовом до суду.

Отже при передачі товару його вартість сторонами була обумовлена. Право вибору способу відшкодування шкоди,завданої майну комітента належить комітентові Оскільки комісіонер не виконав умов договору комісії і не реалізував прийнятий від комітента товар з причин,які від волі комітента не залежали,то підстав для виплати комітентові комісійної плати немає.

Враховуючи те, що сторонами не подано суду копії договору ,якими було б обумовлено інші умови договору, ніж ті, що встановлені загальними Правилами прийому товару на комісію, з моменту укладення договору і до моменту крадіжки товару минуло менше місяця, то доводи апеляційної скарги про те,що товари підлягав уцінці на 20% без згоди комітента не грунтуються на законі. Доказів того, що 17000 грн було сукупною ціною шуби з врахуванням комісійної націнки комісіонера відповідачем також не надано.

Не було надано відповідачем і доказів того,що він поніс витрати на по догляду за шубою, яка майже місяць перебувала у магазині ,або доказів того,що між комітентом та комісіонером було обумовлено проведення таких витрат комісіонером або відшкодування витрат комітентом.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги законності оскаржуваного рішення не спростовують, тому апеляційну скаргу слід відхилити,а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ч.ч.1,2 ст.315, ст.ст.317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 06 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Тропак О.В.

Судді Бермес І.В.

Савуляк Р.В.