Номер провадження № 22-ц/785/8054/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Горновій А.О.,

за участю: позивачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 серпня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

01 липня 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між сторонами 06.06.2007 року був зареєстрований шлюб, від якого вони мають спільну дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом із матірю, а батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

На підставі чого, ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та просила його задовольнити у повному обсязі, з наведених у ньому правових підстав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заперечував проти позову посилаючись на те, що матеріальну допомогу на утримання дитини він надає у добровільному порядку в зв'язку з чим просив позов залишити без задоволення.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08 серпня 2013 року позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що з 06.06.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому народилась дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9,10).

У теперішній час сторони по справі однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня донька постійно проживає з матірю та знаходяться на її утриманні.

Отже, місцевим судом при постановленні рішення було правильно застосовано норму ст. 180 СК України згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Під час розгляду справи місцевим судом, відповідач надав довідку про середню заробітну плату (дохід) від 01.08.2013 видану ФОП ОСОБА_6, відповідно до якої ОСОБА_4 отримував щомісячно заробітну плату у розмірі 1 150 гривень (а.с. 18), у звязку з чим відповідач вважав, що його дохід є стабільним, не мінливим, а тому суд повинен стягнути 1/3 частину його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, судова колегія критично ставиться до наданої довідки, оскільки у ній зазначено, що ОСОБА_4 працював у ФОП ОСОБА_6 та ним не було надано жодних доказів у підтвердження щодо його подальшого працевлаштування на зазначеному підприємстві.

Враховуючи те, що відповідач на час винесення рішення місцевим судом не мав постійного доходу, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків у нього також немає, тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з нього аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі.

Отже, вирішуючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Місцевий суд перевірив усі докази, які навела позивачка ОСОБА_3 у підтвердження своїх вимог, а відповідач ОСОБА_4 - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, доводи ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки його доводи суперечать закону та інтересам неповнолітньої дитини.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_7

ОСОБА_2