Краснопільський районний суд Сумської області
Справа № 578/99/13-ц
провадження № 2/578/71/13
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2013 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин А.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області Державної податкової служби ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2, Краснопільського відділення ОСОБА_3 міжрайонної податкової інспекції, ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області Державної податкової служби

третя особа: відділ державної виконавчої служби Краснопільського районного управління юстиції Сумської області

про визнання права власності на майно та його виключення з Акту опису і звільнення з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ

У лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому, посилаючись на ст.41 Конституції України, ст.ст. 15,321,386 ЦК України, ч. 1 ст. 73 СК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», просила визнати за нею право власності на міні трактор марки «Синтай» ХТ 120D двигун № НОМЕР_1, шасі № 8L092093 та виключити з акту опису майна та звільнити його з-під арешту.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що в межах виконавчого провадження по примусовому виконанні виконавчого листа № 1808/1084/2012, виданого 08.11.2012 року Краснопільським районним судом Сумської області, державним виконавцем ВДВС Краснопільського РУЮ ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, згідно якої накладено арешт на міні трактор марки «Синтай» ХТ 120D двигун № НОМЕР_1, шасі № 8L092093, визнаний речовим доказом у кримінальній справі про обвинувачення відповідача ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Проте, будучи у шлюбі з ОСОБА_2, вона відповідно до договору купівлі продажу придбала міні трактор, на який було накладено арешт, і належить їй на праві особистої приватної власності, тому вважає, що діями державного виконавця щодо накладення арешту на спірний міні трактор порушені її права.

Ухвалою суду від 12 березня 2013 року ОСОБА_3 міжрайонну державну податкову інспекцію Сумської області Державної податкової служби залучено до участі у даній справі як співвідповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та пояснила, що спірне рухоме майно придбала за кошти матері відповідача ОСОБА_6, а чоловіку дозволяла користуватись трактором по господарству.

Відповідач ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення позову. Суду пояснив, що дійсно перебуває з позивачем у шлюбі, вони разом ведуть домашнє господарство. За вироком суду спірне майно визнано речовим доказом та конфісковано в дохід держави, а у послідуючому державним виконавцем на трактор накладено арешт. Спірний трактор дійсно було придбано за кошти його матері саме його дружиною та визнає за нею право власності на цей трактор.

Представник відповідача ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Сумської області Державної податкової служби ОСОБА_4 суду пояснила, що ОСОБА_7 відділення ОСОБА_3 міжрайонної податкової інспекції є структурним підрозділом ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції. Спірне майно як конфісковане не знаходиться на обліку ОСОБА_3 МДПІ і позивач не змогла у судовому засіданні пояснити, які конкретно питання є до відповідача. Вважала, що інспекцією не порушені права позивача, тому позов підлягає вирішенню у відповідності до чинного законодавства, яким регулюється право власності на майно подружжя.

Відповідач ОСОБА_7 відділення ОСОБА_3 міжрайонної податкової інспекції про розгляд справи повідомлений належним чином, явку представника в судове засідання не забезпечив.

Представник третьої особи покладався на розсуд суду та пояснив, що ДВС є органом по виконанню судових рішень. Згідно виконавчого листа Краснопільського районного суду міні трактор ним був описаний та на нього накладено арешт. У виконавчому провадженні на теперішній час призначено експерта для оцінки вказаного майна.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судових засіданнях встановлено, не заперечується сторонами і матеріалами справи підтверджено, що сторони з 25 січня 1992 року перебувають у шлюбі/ копія ас. 14/, проживають однією сімєю / ас. 5/.

Згідно Договору купівлі - продажу № 3007/1 від 30 липня 2009 року ОСОБА_8 придбала в ТОВ «Веломото ЛТД» міні трактор сільськогосподарський з дизельним двигуном, 2008 року випуску, марки «Синтай» ХТ-120D двигун № НОМЕР_1 шасі № 8L092093/ копія договору /ас. 17-19/, про що отримала довідку-рахунок № 102096 / копія ас. 23/, та складено акт від 30 липня 2009 р. прийому передачі міні трактора /копія ас. 20/.

Вироком Краснопільського районного суду Сумської області від 23 жовтня 2012 року відповідач ОСОБА_6 був засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та йому було призначено покарання та вирішено долю речових доказів, а саме: міні трактор марки «Синтай» ХТ 120D двигун № НОМЕР_1 шасі № 8L092093, переданий на відповідне зберігання ОСОБА_6, після набрання вироком законної сили, конфіскувати в доход держави /копія ас. 11-13/.

08.11.2012 року Краснопільським районним судом Сумської області було видано виконавчий лист, відповідно до якого конфісковано міні трактор марки «Синтай» ХТ 120D двигун № НОМЕР_1 шасі № 8L092093. 16.01.2013 року державним виконавцем ВДВС Краснопільського РУЮ ОСОБА_5 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження згідно виконавчого листа виданого Краснопільським районним судом Сумської області 08.11.2012 року, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №1 36024424 від 16. 01. 2013 року /копія ас. 7/.

Відповідно до зазначеної постанови державного виконавця було накладено арешт на вищевказане майно /копія ас. 8/.

За ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 14 лютого 2013 року задоволено заяву позивача про забезпечення позу і зупинено реалізацію арештованого майна - міні-трактора «Синтай» ХТ-120 D дви гун №833874 шасі №8L092093, арешт на яке накладено при виконанні виконавчого листа №1808/1084/2012 виданого 08 листопада 2012 року Краснопільським районним судом Сумської області.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Згідно ч. 1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Отже, як вбачається з перелічених норм Закону, державний виконавець має право вчиняти дії в межах виконавчого провадження тільки відносно майна боржника, тобто при вчиненні будь якої дії щодо майна чи коштів, він повинен впевнитись, що вони належать боржнику у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно частини 1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

А відповідно до частини 2 цієї ж норми права, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки міні трактор марки «Синтай» ХТ 120D двигун № НОМЕР_1, шасі № 8L092093 придбаний ОСОБА_1 під час шлюбу з ОСОБА_2, він є обєктом їх спільної сумісної власності.

В ст.11 ЦПК України визначені межі судового розгляду - це межі заявлених позивачем позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 не заявляла вимог про виключення спірного міні трактора зі спільної сумісної власності її і відповідача, у звязку з чим питання особистої приватної власності позивача на спірний міні трактор не можна визнати підтвердженим належними доказами.

Допустимість доказів у відповідності до частини 2 ст.59 ЦПК України визначає те, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також, згідно діючого сімейного законодавства право спільної сумісної власності виникає щодо майна, яке придбано під час шлюбу і не має юридичного значення, за які саме кошти це майно придбано. Для виключення майна зі спільної сумісної власності на підставі пункту 3) частини 1 ст.57 СК України, тобто, якщо майно придбано під час шлюбу але за особисті кошти одного з подружжя, підлягає доказуванню в позовному порядку, чого позивачем зроблено не було.

Визначаючи правовий статус спірного міні трактора як спільна сумісна власність сторін, суд, також, враховує положення частини 2 ст.73 СК України, де вказано про те, що стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним з подружжя в інтересах сімї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

В даному спірному випадку, як пояснила сама позивач, спірний автомобіль був придбаний за кошти, отримані від матері відповідача ОСОБА_6 для спільних потреб сімї, використовувався подружжям для ведення спільного сімейного господартсва, у звязку з чим, також, має усі юридичні ознаки спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, на час розгляду справи, міні трактор марки «Синтай» ХТ-120D двигун № НОМЕР_1, шасі № 8L092093 є обєктом спільної сумісної власності сторін як подружжя.

Посилання позивача в юридичне обґрунтування позову на ст.321 ЦК України є безпідставним, оскільки дана правова норма не регулює спірних правовідносин, оскільки стосується прав власника майна, але позивач не є власником спірного міні трактора, з наведених вище підстав.

Визнання позову відповідачем ОСОБА_6В, також, не може бути правовою підставою для його задоволення, оскільки не припиняє права спільної сумісної власності сторін на спірний міні трактор.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, враховуючи межі позовних вимог та їх суть, правові підстави і правову позицію позивача в судовому розгляді справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними і допустимими доказами, не грунтовані на нормах матеріального права, у звязку з чим не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 6 ст.154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

За таких обставин, і зважаючи на подану заяву позивачем вжиті заходи забезпечення позову належить скасувати.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 58-61, 79, 88, 209, 212, 214 215, 218, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Заходи вжиті ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 14 лютого 2013 року для забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 у вигляді зупинення реалізації арештованого майна - міні-трактора «Синтай» ХТ-120 D двигун №833874 шасі №8L092093, арешт на яке накладено при виконанні виконавчого листа №1808/1084/2012 виданого 08 листопада 2012 року Краснопільським районним судом Сумської області - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І . Косар

Повний текст рішення виготовлено 15 квітня 2013 року о 16.00 год.