Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, індексації та додаткових витрат на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 36708,68 грн.; суму індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі у розмірі 73,74 грн.; ? коштів сплачених за путівку на оздоровлення доньки в оздоровчому таборі "Сонячний берег" та за лікування зубів дитини у сумі 665,00 грн. у якості додаткових витрат на дитину, що разом складає 37447,42 грн., що є предметом позову.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 05 березня 2013 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві. (а.с.49-50)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та додаткових поясненнях на позов, які залучено до матеріалів справи, пояснила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, 1998 року народження. На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2009 року шлюб між сторонами розірвано та присуджено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 600,00 грн. щомісячно. Однак відповідач аліменти на дитину вчасно не сплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим станом на 12 грудня 2012 року утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 13688,71 грн., що підтверджується довідкою державного виконавця. З травня 2011 року відповідач повністю припинив сплачувати аліменти, останній платіж було здійснено саме у цьому місяці. Відповідно до положень ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, позивач має право стягнути з відповідача неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, та відповідно до наданих розрахунків позивачем визначено, що за період з червня 2011 року по листопада 2012 року розмір неустойки за прострочення сплати аліментів складає загальну суму 36708,68 грн., а з урахуванням положень ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України, сума заборгованості підлягає індексації, яка за вказаний період нарахована позивачем в сумі 73,74 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, які включають витрати на придбання путівки в оздоровчий табір "Сонячний берег" в сумі 700,00 грн., а також проходження медичного лікування у стоматологічній клініці "Медичний світ" вартість якого склала 630,00 грн., тому просить відшкодувати за рахунок відповідача ? коштів, які понесені позивачем як додаткові витрати на утримання дитини, тобто 665,00 грн., що документально підтверджується наданими позивачем довідками про їх оплату.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та пояснень, наданих позивачем у судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом надати письмові пояснення (заперечення) не скористався.

Представник третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Янковська У.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснила, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві перебуває три виконавчих провадження, а саме: про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 1998 року народження, в розмірі 600,00 грн. щомісячно, на підставі виконавчого листа №2-2051, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 22 грудня 2009 року; про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 1998 року народження, в розмірі 1112,00 грн. щомісячно, на підставі виконавчого листа №2-6857, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 21 березня 2012 року; про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, 1998 року народження, в розмірі 850,00 грн. щомісячно, на підставі виконавчого листа №2-6857, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 13 березня 2013 року. Однак, боржник не виконує рішення суду, ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим станом на 01 березня 2013 року утворилась заборгованість по аліментам на загальну суму 16188,71 грн., тому представник третьої особи вважає, що позивачем правомірно пред'явлено вимоги до відповідача про нарахування неустойки за прострочення сплати аліментів, з урахуванням індексації, оскільки це право позивача, яке визначено сімейним законодавством України.

На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача ОСОБА_4, представника третьої особи Янковської У.В., дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 липня 2009 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, судом присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 600,00 грн. щомісячно, починаючи з 15 червня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.9-10)

На підставі постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Удод Т.В. від 26 січня 2010 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-2051, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 22 грудня 2009 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, 1998 року народження, аліментів в розмірі 600,00 грн. щомісячно.

На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 березня 2012 року, судом присуджено збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 щомісячно на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі №2-2051/09 від 17 липня 2009 року на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 600,00 грн. до 1112,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2011 року до повноліття дитини.

На підставі постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Рибалко І.М. від 23 березня 2012 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-6857, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 21 березня 2012 року, про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 щомісячно на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі №2-2051/09 від 17 липня 2009 року на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 600,00 грн. до 1112,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2011 року до повноліття дитини.

На підставі рішення Апеляційного суду міста Києва від 26 липня 2012 року, заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 05 березня 2012 року змінено, зменшивши суму аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до 850,00 грн. щомісячно.

На підставі постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Янковської У.В. від 18 березня 2013 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-6857/2011, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 13 березня 2013 року, про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 щомісячно на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі №2-2051/09 від 17 липня 2009 року на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 600,00 грн. до 850,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2011 року до повноліття дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що відповідно даних, викладених у довідці - розрахунку заборгованості по аліментах, яка надана Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, за період з червня 2011 року по лютий 2013 року у боржника ОСОБА_2 виникла заборгованість по сплаті аліментів за період з червня по грудень 2011 року в розмірі 4288,71 грн. (за цей період підлягали до сплати аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісячно); з січня по грудень 2012 року заборгованість склала 10200,00 грн. (за цей період підлягали до сплаті аліменти в розмірі 850,00 грн. щомісячно)

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, в порядку ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, оскільки в межах розгляду даної справи доведено, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки., що підтверджується довідкою - розрахунком заборгованості, який наданий державним виконавцем.

Разом з тим, суд критично відноситься до наданих позивачем розрахунків пені за прострочення сплати аліментів, вирішуючи питання про часткове задоволення позовних вимог, враховує, що згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст.196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому проводилося стягнення аліментів, у зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішення суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Виходячи з викладеного суд, розраховуючи загальну суму пені за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №2-2051, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 22 грудня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, 1998 року народження, аліментів в розмірі 600,00 грн. щомісячно, бере за основу період, за який відповідачем не сплачено аліменти, та безпосередньо визначений позивачем у позовній заяві, а саме: з червня по грудень 2011 року, виходячи з наступного розрахунку: 600,00 грн. х 1% х 183 днів = 1098,00грн., а також з урахуванням зміни розміру аліментів, яка відбулась у грудня 2011 року, тому за цей місяць нарахування проводяться таким чином: 387,10 х 1% х 20 днів = 77,40 грн., а в подальшому 301, 61 х1% х11днів =32,22 грн., що загалом за весь період складає 1207 грн.62 коп.

Також, розраховуючи загальну суму пені за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу №2-6857/2011, виданого Дніпровським районним судом міста Києва 13 березня 2013 року, про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 щомісячно на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва по справі №2-2051/09 від 17 липня 2009 року на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 600,00 грн. до 850,00 грн. щомісячно, починаючи з 21 грудня 2011 року до повноліття дитини, суд бере за основу період, за який відповідачем не сплачено аліменти, та визначений позивачем у позовній заяві, а саме: з січня по листопада 2012 року, виходячи з наступного розрахунку: 850,00 грн. х 1% х335 днів = 2847,50грн.,

Відповідно до положень ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Як роз'яснено в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Відповідно до положень статі 184 Сімейного кодексу України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натуральній формі, а також при наявності інших суттєвих обставин, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити їх розмір у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів , призначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Питання нарахування та виплати індексації регулюються положеннями спеціального законодавства, яким є Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078.

Під індексацією мається на увазі таке збільшення доходів населення, яке дало б можливість хоча б частково відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Щомісяця Міністерством статистики України обчислюється і не пізніше 10 числа наступного місяця публікується індекс споживчих цін (показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги для населення).

Таким чином,аналізуючи наведені правові норми, які регулюють питання нарахування та виплати індексації грошових доходів населення, є підстави вважати, що положення ч.2 ст.184 Сімейного кодексу України суперечать нормам Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення", який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, в яких аліменти не вказані серед об'єктів, які підлягають індексації, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача індексації в сумі 73,74 грн., яка нарахована на суму аліментів, розмір яких визначений судом, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Зі змісту вищенаведеної норми матеріального закону слідує, що у витратах, понесених при загальному режимі життя, хоча б вони й були додатковими, але не викликані виключними обставинами, участь другого батька (платника аліментів) не є обов'язковим.

Як роз'яснено в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку стягнення виплат по додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (в тому числі хвороби) передбачених ст.185 Сімейного кодексу України, йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, які необхідно стягувати у твердій грошовій сумі.

Аналізуючи зібрані по справ докази у їх сукупності, наведені позивачем підстави для відшкодування за рахунок відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують понесені фактичні витрати, а саме: придбання путівки для дитини ОСОБА_3, 1998 року народження, в оздоровчий табір "Сонячний берег" Одеської області, Білгород-Дністровський район с.Сергіївка, період перебування з 06 серпня по 26 серпня 2012 року, вартість якої склала 700,00 грн. (а.с.25), та витрати на проведення медичного обстеження у стоматологічній клініці "Медичний Світ" та отримані стоматологічні послуги на загальну суму 630,00 грн. (а.с.26), тому суд, діючи в межах позовних вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 665,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, індексації та додаткових витрат на утримання дитини підлягає задоволенню частково, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 4055,12 грн. та додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 665,00 грн., в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд, задовольняючи позов частково, присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 214 грн.60 коп., які сплачено позивачем при звернені з даними позовом до суду, що підтверджується квитанцією про їх оплату.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 180, 191, 196 Сімейного кодексу України, Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст.1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208,209,212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 4055,12 грн., додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 665,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 214 грн.60 коп., а всього на загальну суму 4934 (чотири тисячі дев'ятсот тридцять чотири) грн. 72 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання її копії.

С у д д я