Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2013 року Справа №1915/17064/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Бурячинської Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія" про відшкодування моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 17 вересня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участі його та відповідача ОСОБА_2 Вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 6 лютого 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Внаслідок ДТП, що відбулася з вини відповідача йому були завдані тілесні ушкодження, а саме: закрита травма живота з розривом селезінки, яка супроводжувалася масивно внутрішньочеревною кровотечею та явищами геморагічного шоку, садна передньої поверхні грудної клітки та різаної рани лівої кисті, які згідно висновку експерта №1809 судово-медичної експертизи належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки були небезпечними для життя на момент заподіяння, які призвели до втрати працездатності, погіршення стану здоров'я у зв'язку з втратою життєво важливого органу селезінки. Крім значного фізичного болю, в результаті ДТП, йому завдано і моральної шкоди, яка проявлялася у сильному емоційному стресі, наслідками якого стала повна втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, підвищена нервозність. Завдану йому протиправними діями відповідача моральну шкоду він оцінює в 100000 (сто тисяч) грн., які просить стягнути в його користь з відповідача ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позов не визнали та суду пояснили, що автомобіль IVEKO ВО618, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2 під час керування яким 17.09.2011 року з вини відповідача сталося ДТП застрахований ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія", тому просять суд стягнути завдану моральну шкоду ОСОБА_1 з ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія", оскільки вважають, що всі збитки завдані позивачу під час ДТП 17.09.2011 року в тому числі і моральна шкода мають бути відшкодовані страховою компанією згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ 5882753 від 22.10.2010 року.

Представник відповідача ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" в судовому засіданні позову не визнав та суду пояснив, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву, однак ОСОБА_1 до ПрАТ "УПСК" не звертався, окрім того учасники ДТП зобов'язані повідомити страховика не пізніше трьох днів про настання ДТП, однак в даному випадку автомобілі позивача та відповідача ОСОБА_2, що були учасниками у ДТП від 17.09.2011 року оглядалися за відсутності аварійного комісара чи експерта ПрАТ"УПСК", тому відсутні правові підстави для виплати ПрАТ "УПСК" в користь позивача завданих йому під час ДТП матеріальних та моральних збитків, а тому просить в задоволенні позову до страхової компанії відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Вироком Підволочиського районного суд від 02 лютого 2012 року встановлено, що 17 вересня 2011 року близько 08 години, керуючи технічно справним автобусом " ІVЕСО" 618 н. з. НОМЕР_2, ОСОБА_2 проїжджаючи через населений пункт - місто Скалат Підволочиського району Тернопільської області, в порушення вимог Правил дорожнього руху України не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, в результаті чого не справився з керуванням транспортного засобу виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення автомобілем " АUDI 100 " під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався в зустрічному напрямку. Під час зіткнення водій автомобіля "АUDI 100 " ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження вигляді закритої травми живота з розривом селезінки, яка супроводжувалася масивно внутрішньочеревною кровотечею та явищами геморагічного шоку, садна передньої поверхні грудної клітки та різаної рани лівої кисті, які згідно висновку експерта № 1 809 судово - медичної експертизи належать до тяжких тілесних ушкоджень оскільки були небезпечними для життя на момент заподіяння. Вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки з позбавленням права керувати транспртними засобами строком на два роки.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України -суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВЕ 5882753 від 22.10.2010 року ПрАТ "УПСК", застраховано автомобіль IVEKO ВО618, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

Як встановлено в судовому засіданні ні позивач ОСОБА_1 ні відповідач ОСОБА_2 з заявою до ПрАТ "УПСК" для отримання страхового відшкодування не зверталися, а тому ПрАТ "УПСК" є неналежним відповідачем.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди") зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Неправомірність дій ОСОБА_2 установлена та не оспорюється сторонами, тому суд з урахуванням глибини фізичного болю та душевних страждань, які ОСОБА_1 зазнав із завданням йому ушкодженням здоров'я внаслідок противоправних дій відповідача, а також засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що сума грошового відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди становить 20000,00 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відмовивши в задоволенні решти позовних вимог.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави 229 грн. 40 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11 60, 212, 213, 215 ЦПК України ст. 22, 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 1166, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 20000,00 грн. моральної шкоди завданої ушкодженням здоров'я в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 в дохід держави 229 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяР. М. Грицак