АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/7385/12 22-ц/774/49/К/13
Справа № 413/7385/12 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження № 22-ц/774/49/К/13 Власенко М.Д.
Категорія -32 ( ІV) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Барильська А.П., Савіна Г.О.,

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3, його представника -ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненою дорожньо - транспортною пригодою , -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди спричинених дорожньо - транспортною пригодою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 листопада 2011 року на проспекті Південний по вулиці П. Мирного у місті Кривому Розі водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 та порушив правила дорожнього руху в результаті чого сталлася дорожньо-транспортна пригода та зіткнення з його автомобем ГАЗ 31105 державний номер НОМЕР_2.

Причиною ДТП стало невиконання відповідачем ОСОБА_3 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок зіткнення автомобілю "ГАЗ 31105", державний номер НОМЕР_2, якій належить позивачу на праві власності, заподіяно пошкодження на загальну суму 19420 гривень, яку позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача , а також моральну шкоду, яку він оцінює у сумі 10000 гривень та судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 жовтня 2012 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги , як належний та допустимий доказ, експертне авто- технічне дослідження, яким встановлено відсутність вини позивача в ДТП.

Не витребувані матеріали адміністративної справи по факту даного ДТП, не враховані висновки зазначені в постанові апеляційного суду від 13 лютого 2012 року.

Судом не застосовано ст.1187 ЦК України, яка підлягала застосуванню до спірних право відносин та не враховано, що позивачем надано докази про вартість відновлюваного ремонту, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами , що 03.11.2011 року о 06-50 годині по пр. Південий на перехресті з вул. Савицького в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, сталося зіткнення автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3, водії транспортних засобів є їх власниками (а.с.4-8).

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2011 року, яка скасована Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2012 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КупАП з закрито на підставі п. 1 ст. 247 КупАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП.

Вирішуючи справу суд першої інстанції керувався ст. ст.23 , 1167 ЦК України та дійшов висновку, що вина відповідача ОСОБА_3 не доведена, тому підстав для стягнення коштів на користь ОСОБА_2 відсутня.

Однак, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції , з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,

відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виходячи з вимог закону, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки полягає в наявності: шкоди, протиправної дії заподіювача шкоди, наявності причинного зв'язку між протиправною дією і шкодою. Вина заподіювача шкоди законом не вимагається.

Колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги позивача , про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 212 ЦПК України не здійснив оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу наданого позивачем окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а послався лише на відсутність доказу вини відповідача.

Так, судом першої інстанції не досліджено та не надано оцінку висновкам експертного авто- технічного дослідження від за № 42 від 14.12.2011 року, з яких убчається, що водій ОСОБА_2 в заданій дорожній обстановці не мав технічної можливості попередити зіткнення, оскільки ВАЗ -21093 не знаходився у полі його зору, проте ОСОБА_3, мав технічну можливість не допустити зіткнення та в його діях убачається невідповідність п.п. 10.1 Правил дорожнього руху, що перебуває у причинному зв'язку із наступивши зіткненням. (а.с. 12-14).

Дані висновки враховані й міститься у мотивувальній частині Постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2012 року ( а.с.18-19).

Крім того, при вирішенні спірного питання суд не звернув уваги на приписи ч. 2 ст. 1166 ЦК України про те, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.

З огляду на ці вимоги закону суд першої інстанції не установив, якими обставинами відповідач ОСОБА_3, заперечує заявлений позов та якими доказами підтверджуються ці заперечення, дійшов висновку про відсутність вини відповідача без наявності належних та допустимих доказів.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відсутність адміністративної справи та постанови про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3, є безумовними доказами відсутності його вини у заподіянні шкоди.

Виходячи зі змісту норм ст. ст. 57-66 ЦПК України, вина особи у завданні майнової та моральної шкоди може бути доведена будь-якими доказами.

Колегія суддів вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів, які свідчать про наявність вини відповідача ОСОБА_3 у спричинені дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 03.11.2011 року та погоджується із розміром збитків завданих ОСОБА_2 в сумі 19420 грн, які підтверджуються матеріалами справи, а саме : акту № 3 від 25.05.2012 року виконаних робіт на суму 14180 грн. та додатку до акту про вартість запасних частин на суму 5240 грн., квитанції прибуткового ордеру (а.с.20,21,22).

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічне роз'яснення щодо порядку визначення розміру відшкодування моральної шкоди судом надане Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"№ 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому факт заподіяння позивачеві ОСОБА_2 моральної шкоди, пов'язаної з ушкодженням його автомобілю, та відповідних в зв'язку з цим душевних страждань, які вочевидь мали місце, сумнівів у судової колегії не викликає тому виходячи з вимог розумності та справедливості колегія суддів вважає, що для компенсації позивачеві негативних наслідків, пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою та наступним розвитком подій необхідно стягнути з ОСОБА_3 . 1000 грн.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, висновки суду не відповідають матеріалам справи, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат , колегія суддів , керуючись 88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат 107,3 + 194,2+ 214,60 грн. = 516,1 грн. за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 11 жовтня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненою дорожньо - транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 19420 грн. у відшкодування моральної шкоди 1000 грн. , у відшкодування судових витрат 516,10 грн. за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий : Н.М. Грищенко

Судді: А.П. Барильська

Г.О. Савіна