Справа № 1309/2-3851/11 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І. Д.
Провадження № 22-ц/783/104/13 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого- судді: Крайник Н.П.

суддів Каблака П.І., Приколоти Т.І.

при секретарі Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 08 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди визнано неподаною та повернуто позивачу з підстав не усунення недоліків зазначених в ухвалі Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2011 року про залишення без руху позовної заяви.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Вважає її незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права. Просить ухвалу скасувати, справу направити в суд першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі. Мотивує тим, що залишаючи позовну заяву без руху судом невірно встановлено, що вимога про стягнення 3 000 грн. моральної шкоди є вимогою немайнового характеру. Загальновідомо є те, що вимоги немайнового характеру є вимоги, що не можуть бути оцінені в грошовому еквіваленті. Судом не враховано, що в розумінні Закону України «Про судовий збір» вимоги про стягнення моральної шкоди явно не включаються у вимоги немайнового характеру. Вказує на те, що оцінене відшкодування моральної шкоди було включене у ціну позову як сума, що підлягає стягненню та судовий збір був обчислений, виходячи із загальної суми стягуваних сум грошових коштів. Вимоги немайнового характеру ОСОБА_1 до ОСОБА_3 не пред`являлись. Внаслідок безпідставного віднесення вимоги про стягнення оціненої моральної шкоди до вимог немайнового характеру суд неправильно застосував норми процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно положень ч.2 ст.121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Матеріалами справи встановлено, що у листопаді 2011 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про відшкодування шкоди з ціною позову у 18 432 грн. Просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на його користь 15 432 грн. майнової шкоди завданої ДТП та 3 000 грн. моральної шкоди. До позовної заяви долучив копії необхідних документів, в тому числі оригінал квитанції про сплату судового збору на суму 188 грн. 20 коп.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2011 року позовну заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, оскільки судом встановлено, що позивачем подано позовну заяву, що має одночасно майновий і немайновий характер, і у відповідності до пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Законом України «Про судовий збір», яка регламентує, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру встановлюється судовий збір у розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, такого позивачем не сплачено. Позивачу надано 5 днів на усунення недоліків з моменту отримання позивачем копії ухвали.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції вірно виходив з того, що 01.12.2011 року позивач отримав копію ухвали без руху, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, однак у визначений законом строк недоліки скарги не усунув, вимоги ухвали не виконав.

Мотиви апеляційної скарги про те, що сума судового збору була обчислена та сплачена виходячи із загальної суми стягуваних сум грошових коштів є необґрунтованим, оскільки Закон України «Про судовий збір», зокрема ст.4 Закону, чітко визначає розмір ставок судового збору і ст.6 ч.3 Закону вказує, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставкам, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Враховуючи, що вимога про відшкодування моральної шкоди є самостійною та не пов`язана з майновою шкодою, яка була завдана ДТП, то на розмір судового збору, який підлягає оплаті поширюються положення пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» В даному випадку, позивачу слід було оплатити судовий збір за подання позовної заяви у розмірах, передбачених пп.1, 2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність апеляційної скарги та залишення ухвали про повернення позовної заяви без змін, що не позбавляє позивача подати позовну заяву у відповідності до вимог, передбачених ст..ст.119,120 ЦПК України.

Керуючись ст. 312, ст.315, ст. 317, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 08 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: