ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2013 року Справа № 174/687/13-ц

п/с № 2/174/412/2013

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю в виді частини квартири та витребування документів на квартиру,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, що надійшов до суду 17.07.2013 р., позивачка прохає:

1. Усунути перешкоду у здійсненні нею права приватної власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання громадянина ОСОБА_3 надати їй ключі від вхідних дверей вказаної квартири і не чинити їй перешкод в користування вказаною квартирою на протязі всієї доби всього часу володіння цією часткою у вказаній квартирі;

2. Зобов'язати відповідача ОСОБА_4 надати їй завірені належним чином копії правовстановлюючих документів на вказану спірну квартиру (технічний паспорт, договори про комунальні послуги);

3. Стягнути на її користь з ОСОБА_3 всі понесені нею витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.2010 року, оформлене Державним нотаріусом ОСОБА_5, їй належить на праві приватної власності 1/4 частина квартири АДРЕСА_2. Власником 3/4 частин вказаної квартири є відповідач ОСОБА_3, що нею не оспорюється.

На сьогоднішній день відповідач - ОСОБА_3, одноособово володіє вказаною квартирою, яка є об'єктом їхньої з ним спільної часткової власності, і умисно перешкоджає їй реалізувати своє право приватної власності на ? частки вказаної квартири. Вона через свого представника - адвоката ОСОБА_2, намагалася без всякого судового втручання вирішити питання щодо надання відповідачем їй можливості здійснювати її право приватної власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_3, та надання відповідачем їй ключів від вхідної двері вказаної квартири і не чинити їй перешкод в користуванні вказаною квартирою на протязі всієї доби всього часу володіння цією квартирою.

Окрім цього, вона також через свого представника намагалась отримати від відповідача завірені копії правовстановлюючих документів на вказану спірну квартиру (технічний паспорт, договори про комунальні послуги), але відповідач просто ігнорує ці законні вимоги.

Ці документи їй потрібні для вирішення в подальшому питання про оцінку вказаної квартири, та про призначення судово-архітектурної експертизи для вирішення питання виділення в натурі і проведення розрахунку ідеальної частки спільної часткової власності (вказаної квартири).

На адресу відповідача були направлені два письмових адвокатських запити від 25.04.2013 року та від 08.06.2013 року, які він отримав через пошту м. Вільногірська, але відповіді не надав до теперішнього часу. На сьогоднішній день відповідач умисно порушує її конституційні і житлові права, порушуючи цим вимоги ч. 1 ст. 321 ЦК України.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Доказами правомірності її позовних вимог є: свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.05.2010 р., на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2, видане на її ім'я; два письмових адвокатських запити на ім'я ОСОБА_4 від 25.04.2013 року та від 08.06.2013 року, які він отримав через пошту м. Вільногірська, але відповіді не надав; рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 06.03.2013 року по цивільній справі № 407/766/2012, п/с 2/174/66/2013.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_1, та її представник, адвокат ОСОБА_2, позовні вимоги та їх обгрунтування, що викладені в позовній заяві, підтримали в повному обсязі. Додатково пояснили, що копія технічного паспорту необхідна для реєстрації права власності позивачки на ? частину спірної квартири, що на усний запит адвоката БТІ відмовило у наданні копії технічного паспорту.

Відповідач, ОСОБА_3, в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він не заперечує право позивачки на ? частку квартири АДРЕСА_4. Він своє право власності на ? зазначеної квартири оформив в травні 2013 року, після того, як було винесене рішення Вільногірського міського суду від 06 березня 2013 р. Він за оплату здійснив оцінку квартиру, зареєстрував своє право власності в державному реєстрі. В БТІ м. Вільногірська йому було оформлено технічний паспорт на квартиру з зазначенням розміру власності на квартиру ? частин. Старий технічний паспорт на квартиру, що був оформлений на попереднього власника, ОСОБА_6, залишився в БТІ. Копію своїх документів він не бажає надавати позивачці, оскільки вона має право оформити своє право власності на 1/4 частку квартири. Ключ від квартири він не бажає надавати позивачці, чому, пояснити не може.

Суд вважає, що між позивачкою, яка має право на спадщину за заповітом на ? частку спірної квартири, та відповідачем, який має право власності на ? частини спірної квартири, виникли спірні правовідносини стосовно користуванні спірною квартирою, та стосовно копії технічного паспорту на квартиру та договорів про надання комунальних послуг, необхідних, на думку позивачки, для оформлення її права власності на 1/4 частку квартири.

Відповідно до цих правовідносин, враховуючи обгрунтування позову позивачкою та її представником, враховуючи заперечення з боку відповідача, та внаслідок дослідження в судовому засіданні всіх представлених доказів: квитанції від 13.07.2013 року, згідно якої позивачка, ОСОБА_1, сплатила судовий збір в сумі 114.70 грн. (а.с. 1); копії паспорту громадянина України, згідно якого ОСОБА_1, 12.01.1951 р. н., зареєстрована за місцем проживання по вул. Лен. КомсомолуАДРЕСА_5, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області (а.с. 3); копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.2010 року, відповідно до якого ОСОБА_1, успадкувала ? частку квартири АДРЕСА_6 (без відмітки про державну реєстрацію права власності) (а.с. 5); копії адвокатських запитів на імя ОСОБА_3 з проханням надати інформацію стосовно доступу ОСОБА_1 в спірну квартиру та вирішення питання стосовно придбання ? частки квартири, належної ОСОБА_1 (а.с. 8, 10); копії рішення Вільногірського міського суду від 06.03.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на частину квартири і відшкодування моральної шкоди, відповідно до якого у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено (а.с. 13-14), копію квитанції про сплату позивачем ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_7 500 грн. (а.с. 15), копію паспорту громадянина України, згідно якого ОСОБА_3, 19.05.1989 р. н., зареєстрований за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, з 02.04.2013 р. (а.с. 35) ; - та оцінки зазначених доказів в їх сукупності та взаємозвязку, керуючись законом, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав.

Суд вважає встановленим наступне:

- позивачка має право на спадщину за заповітом на ? частку спірної двокімнатної квартири АДРЕСА_3, що взаємно визнається сторонами та підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.05.2010 р.;

- відповідач, в порядку успадкування за заповітом, оформив своє право приватної власності на ? зазначеної квартири, 25.02.2013 р., що взаємно визнається сторонами, та підтверджується копією рішення Вільногірського міського суду від 06.03.2013 р.; при цьому технічний паспорт на квартиру, що був оформлений на попереднього власника, відповідач здав до БТІ м. Вільногірська;

- відповідач не надає позивачці копії технічного паспорту на спірну квартиру копій договорів на надання комунальних послуг та перешкоджає позивачці у вільному доступі в спірну квартиру, не надаючи їй ключа від вхідних дверей квартири;

- питання про виділ частки квартири в натурі або про встановлення порядку користування житлом сторони не вирішували.

Для вирішення спору, на думку суду, слід керуватися наступними правовими нормами.

Згідно ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і вправі вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, власність зобовязує.

Згідно статті 321 ЦК України: 1. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом

Згідно ст. 386 ЦК України: 1. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. 2. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. 3. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні права користування та розпорядження майном.

Згідно ст. 358 ЦК України, 1. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. 2. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. 3. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 360 ЦК України, 1. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно ст. 150 ЖК України: Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Суд доходить висновку, що обставини, які встановлені рішенням Вільногірського міського суду від 06.03.2013 р., стосуються сторін і мають значення для розгляду і даного спору, а саме:

«У підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач суду надав свідоцтво про право на спадщину зa заповітом від 25.02.2013р., згідно якого йому належать 3/4 частки спірної квартири (ар.с.43), витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру № 732266 від 25.02.2013р. (ар.с.44), витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі на квартиру № 33349543 від 25.02.2013р. (ар.с.45).»

«Підпунктами «а», «б» і «в» пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року передбачено, що судовий захист права власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності на майно, усунення інших порушень власності; про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю; про поділ спільного майна або виділ з нього частки.

У відповідності до п.14 цієї ж постанови квартира не підлягає поділу в натурі, якщо неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири.»

«Під час розгляду справи встановлено, що у власності позивача знаходиться 1/4 частка спірної квартири. У власності відповідача 3/4 частки, позивач до спірної квартири не вселялась і нею раніше не користувалась. До теперішнього часу сторонами не вирішено питання про виділ часток у квартирі в натурі або про визначення порядку користування квартирою, тому є безпідставними вимоги позивача про надання їй у користування всієї квартири на протязі часу володіння її часткою квартири. Також є передчасними вимоги про усунення перешкод у здійсненні позивачем її права власності на частку квартири, оскільки розрахунок ідеальної частки спільної часткової власності фактично не проведений.

Порушень житлових прав позивача судом не вбачається. Позивач забезпечена житлом, у спірній квартирі раніше не проживала, вимоги про її користування квартирою протягом всієї доби, тобто фактичного проживання, не можуть були задоволені без попереднього вирішення питання щодо розподілу квартири або визначення порядку користування нею. У попередженнях представника позивача ставилось питання про звільнення відповідачем квартири до остаточного прийняття судом рішення по справі про визнання заповіту недійсним, розгляд зазначеної справи закінчено 05.09.2012р.»

«...суд вирішив: У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на частину квартири і відшкодування моральної шкоди відмовити.»

Суд доходить висновку, що обставини, встановлені вищезазначеним рішенням суду, до цього часу не змінилися і являються підставою для відмови у задоволенні позову і у даній цивільній справі, враховуючи також, що позивачка, юридично, не є співвласником квартири, оскільки своє право власності на квартиру належним чином не зареєструвала, відповідно до вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, (з наступними змінами), тому прав власності, тобто, володіння, користування та розпорядження квартирою, на цей час не має, в звязку з чим вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою та надання їй вільного доступу в квартиру слід визнати передчасними, внаслідок їх необґрунтованості.

Суд доходить висновку, що вимога позивачки про надання їй відповідачем завірених належним чином копій правовстановлюючих документів на вказану спірну квартиру (технічний паспорт, договори про комунальні послуги), також необґрунтована, оскільки позивачем не вказано: коли і на яку особу оформлені зазначені документи, тобто документи не конкретизовані; технічний паспорт та договори про комунальні послуги не є і не можуть бути правовстановлюючими документами на квартиру, відповідно до положень ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, (з наступними змінами); твердження позивачки, що зазначені документи, начебто, потрібні їй для: «вирішення в подальшому питання про оцінку вказаної квартири, та про призначення судово-архітектурної експертизи для вирішення питання виділення в натурі і проведення розрахунку ідеальної частки спільної часткової власності (вказаної квартири), ніяким чином не доведені, на їх підтвердження жодного доказу не представлено; окрім того, для вирішення питання про поділ спільної часткової власності позивачка ще не провела державну реєстрацію свого права власності на ? частку спірної квартири.

Таким чином, суд встановив, що підстав для задоволення позову немає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, керуючись ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», доходить висновку про покладення судових витрат в виді витрат з оплати юридичної допомоги адвоката в сумі 500.00 грн., та в виді судового збору 229.40 грн., на позивачку, ОСОБА_1, додатково стягнувши з неї в дохід держави України судовий збір 114.70 грн., враховуючи, що вона сплатила судовий збір при подачі позову до суду у розмірі - 114.70 грн., а загальна сума судового збору складає 229.40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215,222,223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю в виді частини квартири та витребування документів на квартиру, відмовити в повному обсязі.

Судові витрати у справі, в виді витрат з оплати юридичної допомоги адвоката в сумі 500.00 грн., та в виді судового збору 229.40 грн., покласти на позивачку, ОСОБА_1, 12.01.1951 р. н., уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, і/к № НОМЕР_1, зареєстровану за місцем проживання по вул. Лен. КомсомолуАДРЕСА_7, в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, додатково стягнувши з неї в дохід держави України судовий збір 114.70 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом із повідомленням про вручення сторонам.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.