Справа № 1319/2-2027/11 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г. О.
Провадження № 22-ц/783/84/13 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Каблака П.І., Крайник Н.П.,

за секретаря Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19 січня 2012 року вищезазначений позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3 000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності (а.с. 158).

Інші особи, які брали участь у справі рішення суду першої інстанції не оскаржували.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на незаконність в оскаржуваній частині рішення суду, ставить питання про скасування зазначеного рішення та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Апелянт зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги висновок спеціаліста ФОП ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що такий проведено на підставі Методики товарознавчої експертизи і оцінки транспортних засобів, яка була чинною на час вчинення ДТП та визначення страхового відшкодування страховою компанією.

Апелянт вважає, що суд не врахував того, що на момент складання свого висновку ФОП ОСОБА_6 діяла Методика товарознавчої експертизи і оцінки транспортних засобів від 24.11.2003 р., а на момент складання висновку судовим експертом ОСОБА_7 (на підставі ухвали суду) діяла нова Методика товарознавчої експертизи і оцінки транспортних засобів від 21.08.2009р.

Апелянт стверджує, що при вирішенні справи слід застосовувати ту Методику товарознавчої експертизи і оцінки транспортних засобів, яка є чинною на момент проведення експертизи, а, оскільки розмір збитку згідно зі ст. 1192 ЦК визначається на момент розгляду справи, то проведення експертизи за Методикою товарознавчої експертизи і оцінки транспортних засобів, яка є чинною на момент розгляду справи та проведення експертизи є правильним.

Представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 , подано пояснення по апеляційній скарзі, яким спростовано її мотиви.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 доводи апеляційної скарги заперечила, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання інші сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені, про що свідчить підпис на повідомленні (а.с.40 т.2).

Ураховуючи те, що всі особи, які беруть участь у справі були належним чином повідомленні про час і місце її розгляду, причин для відкладення розгляду справи, які б суд міг визнати поважними, немає - розгляд справи проведено у відсутності осіб, які не з`явились, що відповідає вимогам ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу на підтримку та заперечення апеляційної скарги, перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Ураховуючи зазначене, апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до матеріалів цивільної справи, та як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 11.08.2009р. о 14:30 год. на вул. Пасічній у м Львові, керуючи автомобілем марки «Dасіа Lоgаn», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Аudi», д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України. Згідно з постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 08.09.2009 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

У абзаці 3 п. 3 ч. 1 ст.988 ЦК України зазначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС 3163693 від 20.04.2009 року, відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ВАТ «СК «ПЗУ Україна».

Цивільно правові відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється, зокрема, спеціальним нормативним актом Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодування).

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву.

У відповідності до приписів п. 36.1 ст. 36 та п. 37.1 ст. 37 зазначеного Закону, після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування, яка здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у статті 35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду, або про відмову у виплаті страхового відшкодування.

У відповідності до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня.

Згідно зі звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного транспортного засобу № НОМЕР_3 , складеного ФОП ОСОБА_5 15.08.2009 року на підставі акту огляду від 11.08.2009 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Аudi А8», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , з урахуванням зносу становить 13006,04 грн., яка була виплачена позивачу 28.09.2009 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку від 28.09.2009 року та не заперечується сторонами.

З огляду на зазначене, не заслуговують на увагу твердження апелянта щодо виплати за несвоєчасне здійснення страхової виплати, пені, інфляційних витрат та 3% річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки страховою компанією виплачене страхове відшкодування в розмірі, визначеному на підставі чинного на той час законодавства, в повному обсязі, в межах строків, визначених Законом; прострочення виплати страхового відшкодування, порушення грошового зобов`язання з боку страховика судом не встановлено.

Доводи апелянта про неправильне застосування матеріального закону, а саме: застосування незалежним експертом ОСОБА_5 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, в редакції, яка діяла на час проведення оцінки заподіяної шкоди, стверджуючи, що слід було використовувати вищевказану Методику в редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159, який набрав чинності 21.08.2009 року, що було зроблено судовим експертом О.О. Білим при проведенні судової експертизи, що стало причиною різниці в сумах оцінки шкоди між висновками експертів, оскільки нормативно-правовий акт експертами застосовувався один, проте, судовий експерт у висновку від 23.04.2010 року застосував методику, яка діяла станом на момент проведення експертизи не заслуговують на увагу, оскільки Методика товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, на яку посилається апелянт, на цей час ще не діяла.

Судом першої інстанції правильно враховано положення стаття 5 ЦК України, яка передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Відтак, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача ОСОБА_1 правильно розрахована за цінами, які склалися станом на дату проведення експертизи за Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, тобто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та на висновки суду не впливають.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, зібраним доказам дана належна оцінка, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду справи, передбачена ЦПК України, а тому підстави для скасування рішення, що відповідає вимогам закону відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: