АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/1188/1201/2013 Головуючий в І інстанції Решетов В.В.
Категорія 27 Доповідач: Лісова Г.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року квітня місяця 08 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Семиженка Г.В.
Суддів:Лісової Г.Є.
Бугрика В.В.
При секретарі:Ващенко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 4 березня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання кредитного договору удаваним

В С Т А Н О В И Л А:

6.02.2013 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання кредитного договору удаваним, посилався на те, що 26.09.2008 року між нею та ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", був укладений кредитний договір, за умовами якого їй був наданий іпотечний кредит в розмірі 100404,98 доларів США на строк до 26.09.2028 року на придбання нерухомості двокімнатної квартири житловою площею 19,1 кв.м. загальною площею 60,0 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1.

За цим кредитним договором вона є споживачем банківських послуг. Надані їй кошти були спрямовані на придбання квартири вартість якої була оплачена в національній валюті гривні в розмірі 583 404 грн.

Вважає, що договір є удаваним, оскільки вчинений з метою приховання іншого правочину, який сторони вчинили в дійсності, а саме надання їй кредиту в національній валюті України.

Відповідач надаючи кредит в доларах США розумів, що кошти повинні бути переведені з іноземної валюти в національну валюту гривню, бо інакше вона не змогла б використати кредит за його цільовим призначенням, тому що для розрахунку з продавцем необхідна саме гривня, а отже укладаючи кредитний договір відповідач погодився на надання кредиту в гривні.

Оскільки фактично між нею та банком був укладений договір кредитування у валюті України, що не суперечить законодавству України, але замаскований сторонами під договір кредитування в іноземній валюті, то його можна вважати удаваним правочином та визнати укладеним з відповідачем у валюті України в сумі 488138,98 грн. на умовах викладених у договорі, що застосовуються до кредитних договорів, валютою яких є національна валюта України.

Просила визнати кредитний договір №НЕСFGR від 26 вересня 2008 року удаваним правочином та застосувати до нього правила, що застосовуються до кредитних договорів, валютою яких є національна валюта України. Визначити суму наданого кредиту в розмірі, що відповідає гривневому еквіваленту на дату надання кредиту - 488138 грн.89 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 4 березня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_5 просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, визнати кредитний договір удаваним. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, вважає, що її слід відхилити як безпідставну.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд обгрунтовано виходив з того, що підстави для визнання правочину удаваним відсутні.

Згідно з ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом відповідно до умов кредитного договору укладеного 26.09.2013 року ЗАТ КБ "ПриватБанк" надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 100404,98 доларів США на наступні цілі: 80000 доларів США на придбання нерухомості; 2400 дол. США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту; 467,66 дол. США для сплати першого внеску страхового платежу страхування майна за договором страхування майна; 389,72 дол. США для сплати страхового платежу особистого страхування та 17147,60 дол. США для сплати наступних страхових платежів на період дії кредитного договору. ОСОБА_5 зобов'язувалася повертати позику щомісячними платежами у розмірі 1475,19 дол. США з 22 по 29 число кожного місяця.

Таким чином предметом укладеного сторонами кредитного договору є грошові кошти в іноземній валюті доларах США, що не заборонено законом, за рахунок яких позивачкою було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, тобто ОСОБА_5 із ЗАТ КБ "ПриватБанк" 26.09.2008 року був укладений реальний кредитний договір, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Оскільки зазначений правочин не вчинявся з метою приховання іншого правочину, а вчинений саме з метою настання юридичних наслідків з кредитних правовідносин, то суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про безпідставність заявлених вимог і відмовив у задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що насправді кредитний договір був удаваним, оскільки був вчинений з метою приховання іншого правочину, який сторони вчинили в дійсності, а саме надання позивачу кредиту в національній валюті України, не можуть бути прийняті до уваги, тому що не підтверджують факт вчинення сторонами другого правочину, вчиненого для приховання реального правочину. Навпаки ці доводи лише підтверджують виникнення між сторонами реальних кредитних правовідносин.

Та обставина, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири позивачка здійснила розрахунок з продавцем в грошовій одиниці України - гривні, в яку була конвертована іноземна валюта, не свідчить про удаваність кредитного договору і не може бути підставою для скасування рішення суду.

Інші доводи, на які посилається апелянт не можуть бути підставою для визнання кредитного договору удаваним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір сторонами укладений у письмовій формі, підписаний ними, що свідчить про волевиявлення ОСОБА_5 щодо укладення кредитного договору в іноземній валюті на придбання жилого приміщення, зміст договору не суперечить вимогам закону та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, а тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду постановленого з додержанням норм матеріального і процесуального права не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 4 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий підпис

Судді підпис підпис

З оригіналом згідно

Суддя Г.Є. Лісова