Справа №2/487/2675/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2013 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого - судді Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з нею (позивачем) та знаходиться на повному її утриманні. Протягом тривалого часу відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, життям дитини не цікавиться, вихованням не займається, матеріальної допомоги на утримання сина не надає.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує.

Представник Служби у справах дітей Сакської районної державної адміністрації в Автономній Республіці Крим, не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Положеннями ст.150 СК України визначено загальний перелік батьківських обов'язків, невиконання яких можна розцінювати як ухилення від виховання дитини. Так, ухилення має місце коли батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Невиконання цих обов'язків є підставою для застосування заходів відповідальності, передбаченої приписами п.2 ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, батько дитини може бути позбавлений батьківських прав, якщо він навмисно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Зазначений захід сімейно-правової відповідальності є надзвичайною мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони знаходились у фактичних шлюбних відносинах. Мають спільну дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 вихованням та утриманням сина ОСОБА_3 не займається. Він не цікавиться його навчанням, духовним та фізичним розвитком, станом здоров'я, не надає кошти на його утримання. Дитину виховує мати ОСОБА_1

Відповідно довідки Заводського відділу ДВС ММУЮ, заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 станом на 26.03.2012року складає 3400 грн.

Викладені обставини свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання, утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, та небажання виконувати свої батьківські обов'язки, і вважає, що лише попередження про недопустимість такої поведінки без позбавлення батьківських прав не дасть і не буде мати відповідного реагування з боку відповідача.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав, що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Згідно ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума судового збору в розмірі 107,30 гривень.

На підставі ст.ст. 150, 164, 165, 166, СК України, керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 31, 60, 62, 212-214, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Євпаторія АР Крим, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 107,30 гривень .

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.В.Андрощук