Справа № 310/698/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2013 рокум. Бердянськ
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання договорів недійсними, вказуючи, що вона отримала рішення суду про стягнення з неї та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором №7-984-037 ФД, за яким вона отримала кредит у сумі 15000 грн.. Але жодних договорів з ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» вона не укладала і не підписувала. Просила поновити строки на звернення до суду, визнати кредитний договір №7-984-037 ФД від 23.03.2007 року та договір поруки до нього недійсними.

Позивач уточнила позов 13.02.2013 року та зазначила відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Частково уточнили вимоги і просили визнати недійним договір поруки №7-984-037П від 23.03.2007 року, вимоги про поновлення строку на звернення до суду не підтримав. Зазначив, що грошові кошти ОСОБА_1 не отримувала.

Позивач у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнав і пояснив суду, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одночасно укладали кредитні договори і кожна з них виступала відносно іншої поручителем, тому не виключає, що може інша особа розписалася за позивача в спірних договорах. Грошові кошти за кредитом банк перерахував на банківську картку ОСОБА_1.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судове засідання не зявився без поважних причин, про слухання справи повідомлений належним чином.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦПК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно договору від 23.03.2007 банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №7-984-037 ФД за яким остання отримала кредитні ресурси в сумі 15000 грн. (а.с. 32-33), але судом встановлено, що ОСОБА_1 цей договір не підписувала, так як за висновком експерта Д/№152 від 29.07.2013 року підписи в графах «Позичальник» у кредитному договорі №7-984-037 ФД від 23.03.2007 року виконані не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с. 85-88). Тобто, судом встановлено, що фактично ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не домовились про встановлення цивільних прав та обовязків та не досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Суд вважає, що за таких обставин кредитний договір від 23.03.2007 року суперечить статтям 626, 638 та ст. 1054 ЦК України і його слід визнати недійсним.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 28.09.2009 року кредитний договір №7-984-037 ФД, укладений 23.03.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 розірвано. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором 19778 грн. 30 коп., 197,78 грн. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.5), але суд вважає, що розірвання договору судом не впливає на прийняття рішення про визнання його недійсним, оскільки за ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Стаття 553 ЦК України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа, або кілька осіб.

23.03.2007 року між банком «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2, ОСОБА_1 укладено договір поруки за яким ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором №7-984-037 ФД від 23.03.2007 року (а.с.31), але за висновком експерта Д/№152 від 29.07.2013 року підпис в графі «Боржник» у договорі поруки № 7-984-037 П від 23.03.2007 року, виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с. 85-88).

Виходячи з сенсу ст. 553 ЦК України сторонами договору поруки від 23.03.2007 року є поручитель ОСОБА_2 та кредитор ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», які домовились на встановлення між ними певних цивільних прав і обовязків та підписали його.

ОСОБА_1 також підписала договір, але його підписання виходячи з вимог ст. 553 ЦК України не спрямоване на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків щодо позивача.

За таких обставин у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору поруки №7-984-037П від 23.03.2007 року слід відмовити, оскільки за цим договором жодних цивільних праві і обовязків у позивача не виникло, укладення цього договору не порушує прав позивача і у ОСОБА_1 відсутні підстави його оспорювати.

Судові витрати на підставі ст. ст. 79, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 236, 553, 626, 338, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним кредитний договір №7-984-037ФД від 23.03.2007 року, який укладено товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави 114 грн. 70 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя