Справа № 487/1982/13-ц
Провадження № 6/487/186/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2013 року Заводський районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Горта О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2013 р. державний виконавець Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа громадянина ОСОБА_1, мотивуючи свої вимоги тим, що останній не виконує зобовязання, покладені на нього рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 59775 грн. 50 коп. та судові витрати у розмірі 966,83 грн., оскільки ОСОБА_1 працює моряком, часто покидає територію України, у звязку з виконанням своїх службових обовязків та наближчим часом має намір виїхати за межі країни. Дане подання погоджено начальником Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_4

В судовому засіданні представник Заводського ВДВС ММУЮ подання підтримала, просила про його задоволення.

В судовому засіданні ОСОБА_3 просила про задоволення поданняя посилаючись на те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього судовим рішенням.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, оцінивши докази, судом встановлено наступне:

На виконанні в Заводському ВДВС ММУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 29.12.2012 року Заводським районним судом м. Миколаєва у справі про поділ майна, згідно якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто 59775 грн. 50 коп. та судові витрати у розмірі 966,83 грн.

04.01.2013 року за заявою стягувача виконавчий документ прийнято до виконання та державним виконавцем Заводського ВДВС ММУЮ винесена постанова про відкриття виконачого провадження, яка направлена сторонам виконавчого провадження, боржнику за адресою вказаною в виконавчому документі вул. Галини Петрової, 25 м. Миколаєва, відповідно до вимог ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження».

З метою забезпечнння збереження майна боржника, що підлягає реалізації, за заявою стягувача 04.01.2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку направлено боржнику та органам реєструючим права власності.

Одночасно, за заявою стягувача, 04.01.2013 року винесена постанова державним виконавцем про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках в МФ АБ «Південний», копію постанови направлено боржнику до відома та банківської установі до виконання.

15.01.2013 року боржником ОСОБА_1 надано письмові пояснення про причини невиконання рішення суду, у звязку з тяжким матеріальним становищем та відсутністю рухомого та нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Згідно інформації, наданої стягувачем 01.03.2013 року, боржник ОСОБА_1 працює моряком, часто покидає територію України, у звязку з виконанням своїх службових обовязків та наближчим часом має намір виїхати за межі країни. У звязку з чим у стягувача є підстави побоюватись, що боржник зможе покинути країну без виконання своїх зобовязань.

Відповідно ч.1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено звернення стягнення на майно боржника, яке полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації.

На теперішній час зобовязання боржника ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_3 не виконані ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

Все вищевикладене свідчить про те, що заходи примусового виконання рішення суду державним виконавцем були вжиті, в той час боржник добровільно рішення суду не виконує, не бере участь у виконавчих діях, не вчиняє дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Таким чином, у суда є всі підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання своїх зобовязань за рішенням суду.

Положенням п. 18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменті, договорін чи інші невиконанні зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодження сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобвязань.

Аналогічне передбачене абз. 3 п. 8 Постанови Кабінету Мінстстрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995 року.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подання державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника громадянина ОСОБА_1 підлягає задоволенню, відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України..

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задовольнити.

Тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, який народився 11.12.1973 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1 - до виконання зобовязань покладених на нього судовим рішенням за виконавчим листом № 2/1412/1888/12, виданим 29.12.2012 р. Заводським районним судом м. Миколаїва по справі за повозом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалу для виконання направити до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції для подальшого її перенаправлення до виконання Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала набуває законної сили через 5 днів з моменту її винесення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області у строк та порядку, передбаченому ст.294 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина