АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 445/1362/12 22-ц/774/2690/К/13
Справа №445/1362/12 Головуючий в 1 інстанції - Шевченко О.В.
Провадження №22ц/774/2690/К/13 Доповідач - Бондар Я.М.
Категорія - 53 (І)
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Михайлів Л.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Батуринській В.Б.

за участі позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої заробітної плати, середнього заробітку, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року позивач звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила та доповнила, на обґрунтування якого зазначила, що 23.05.2011 року позивачка була прийнята на роботу до ФОП ОСОБА_2 на створене додаткове робоче місце з наданням дотації за направленням державної служби зайнятості на посаду продавця непродовольчих товарів, згідно трудового договору, зареєстрованого Широківським районним центром зайнятості 23.05.2011 року № 2. 25 червня 2012 року позивачка була звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Трудовий договір було розірвано. На день звільнення відповідач видав позивачу трудову книжку, без розрахунку з урахуванням компенсації за невикористану відпустку в супереч нормам ст.116 КЗпП України. Позивач просила суд про стягнення з відповідачки невиплаченої заробітної плати з урахуванням компенсації за невикористану щорічну відпустку в сумі 1 503,59 грн.; середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 3 923,50 грн.; відшкодування моральної шкоди 3000 грн.; судових витрат (витрати на правову допомогу) в сумі 1 500 грн.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2013 року у задоволенні позову відмовлено з мотивів безпідставності позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивачка просила суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відмовляючи позивачці у задоволенні її позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем за допомогою показань свідків та акту, складеного за допомогою цих свідків доведено у судовому засіданні факт повного розрахунку з відповідачкою при її звільненні та відмову останньої у підписі на розрахунковій платіжній відомості.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Факт отримання остаточного грошового розрахунку при звільненні повинен бути підтверджений підписом фізичної особи, зокрема, у платіжній відомості, відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Підпис позивачки у платіжній відомості на видачу розрахункових за червень 2012 року від 25.06. 2012 року на суму 1503,75 грн. відсутній (а.с.63).

Доводи відповідачки та її представника про те, що якби із позивачкою не розрахувались вона б не погодилася на розірвання у центрі зайнятості трудового договору є припущеннями, на яких не може грунтуватися рішення суду.

Отже колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки невиплаченої заробітної плати з урахуванням компенсації за невикористану щорічну відпустку в сумі 1 503,75 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Позивачку звільнено 25.06.2012 року, тому враховуючи її графік роботи - тривалість роботи 8 годин при 40-годинному робочому тижні (а.с.3-5), кількість робочих днів з часу звільнення становить 375, середньоденний заробіток 29,50 грн., отже середній заробіток за весь час затримки по день постановлення рішення складає 11062,50 грн.

Відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачці та оціненою нею в 3000 грн. судова колегія вважає за необхідне визначити в розмір 200 грн., враховуючи розмір заборгованості при звільненні, а також відсутність інших негативних наслідків.

Судові витрати по оплаті за правову допомогу в ромзірі 1500 грн. підлягають задоволенню на підставі ст. 88 ЦПК України.

Таким чином, апеляційна скарга позивачки підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із постановленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 310, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2013 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити частково.

Стягнути з фізичної сооби- підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату з урахуванням компенсації за невикористану щорічну відпустку в сумі 1 503, 75 грн. (одну тисячу п ятсот три грн. 75 коп.); середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 11062,50 грн.( одинадцять тисяч шістдесят дві грн. 50 коп.); на відшкодування моральної шкоди 200 (двісті) грн.; судових витрат (витрати на правову допомогу) в сумі 1 500 (одну тисячу п ятсот) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: