Справа № 2604/552/2012
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Костенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського районного суду міста Києва заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

На підставі заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2012 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково, судом присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість по договору позики в суму 12270 грн.86 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 200 грн.80 коп., а всього на загальну суму 12 471 грн. 66 коп., а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 13 грн.80 коп.

07 червня 2012 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 травня 2012 року, з підстав викладених у письмовій заяві, яка приєднана до матеріалів справи (а.с.45-46), обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення суду відповідач посилається на те, що рішення суду прийняте у відсутності відповідача, який не мав змоги прибути у судове засідання, оскільки не отримав виклики до суду, крім того, відповідач вважає, що оскільки позивач посилається на те, що відповідачем були отримані гроші за надання юридичних послуг, у зв'язку з чим була надана розписка, тому позивач повинна була звернутись з іншими позовом до суду, а не з позовом про стягнення боргу за договором позики, оскільки з даних правовідносин виникають інші обставини, а спір виник щодо невиконання юридичних послуг.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2012 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики визнано неподаною та повернуто заявнику.

На підставі ухвали Апеляційного суду міста Києва від 22 січня 2013 року, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 липня 2012 року скасовано, питання прийняття заяви про перегляд заочного рішення суду передано на вирішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач та представник відповідача - адвокат Голобородько В.В. в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви про скасування заочного рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи №2604/552/2012, оцінивши наведені відповідачем ОСОБА_1 підстави для скасування заочного рішення, суд вважає, що заява про скасування заочного рішення не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 03 лютого 2012 року відкрите провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

Як убачається з матеріалів справи, в позовній заяві зазначено адресу проживання відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1, що підтверджується даними Адресного бюро міста Києва (а.с.6), про час та місце слухання справи відповідач повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових викликів за вищезазначеної адресою, процесуальним правом взяти участь у судових засіданнях та надати письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористався.

Відповідно до положень ч.2 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд.

У відповідності до п.2 ч.3 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. Відповідно до ст.232 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд вважає, що в межах розгляду даної справи судом було дотримано процедуру виклику відповідача в судові засідання, вжито відповідних заходів для повідомлення відповідача про час та місце слухання справи відповідно до положень ст.ст.74, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України. В той же час, посилання відповідача ОСОБА_4 на те, що суд при ухвалені заочного рішення обмежився лише доказами позивача, а відповідач був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та взяти участь у судовому засіданні є безпідставними.

Так, відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права та навести доводи та заперечення щодо предмету спору на стадії судового розгляду справи, в тому числі шляхом надання письмових пояснень (заперечень) по суті предмету спору.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало право суду при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, відповідач ОСОБА_1, звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення не надав доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, в той же час відповідно до положень ч.4 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до п.1 ч.3 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2012 року не підлягає задоволенню, оскільки відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права безпосередньо в судовому засіданні, однак небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.209-210, 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановлено цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

С у д д я