Номер провадження № 22-ц/785/1282/13
Головуючий у першій інстанції Шпітко
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: Головуючої судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, (правонаступника ОСОБА_2) до ОСОБА_3, третя особа: Перший Суворовський відділ РАЦС Одеського міського управління юстиції, про визнання шлюбу недійсним,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2012року,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2008 року ОСОБА_2, правонаступником якої є ОСОБА_1, звернулася до суду із позовом про визнання недійсним шлюбу, укладеного між ОСОБА_4 (померлим 18.04.2008р.) та ОСОБА_3, зареєстрованого 29 лютого 2008 року Першим Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 106. В обґрунтування позову позивач посилалась на те, що ОСОБА_4 (брат померлої ОСОБА_2Р.) останні роки свого життя тяжко хворів, не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, що відповідач наміру створити сімю з ним не мала, що шлюб з боку відповідача був фіктивним з наміром отримати у спадщину квартиру, оскільки відповідачу було достеменно відомо про смертельну хворобу ОСОБА_4

Відповідач та її представник проти позову заперечували, посилаючись на надуманість та недоведеність доводів позивача, а також на те, що відповідач з ОСОБА_4 знаходились у шлюбних відносинах протягом трьох років ще до реєстрації шлюбу, про що було відомо позивачу, та що після смерті ОСОБА_4 його похованням займалась тільки відповідач, а позивач та інші родичі не побажали прийняти участь в його похованні.

Представник третьої особи участі у розгляді справи не приймав.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2012року позов ОСОБА_1, правонаступниці ОСОБА_2, до ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 29 лютого 2008 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №106.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду від 30 вересня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до апеляційного суду не зявились, про час та місце розгляду справи були своєчасно і належно сповіщені. Поважних причин для відкладення розгляду справи, про що просила представник ОСОБА_6, з огляду на дату ксерокопії довідки, колегія суддів не знайшла. (т.2а.с.156,158,160)

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної

скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд 1-ої інстанції, виходив з того, що між відповідачем та померлим ОСОБА_4 було укладено фіктивний шлюб без наміру створення сімї, що ОСОБА_4 за своїм психічним станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними при підписанні заяви про реєстрацію шлюбу, а тому не було його вільної згоди на укладення шлюбу.

Однак неповно зясовані судом обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права, що згідно з п. п. 1,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду.

За вимогами ст.ст. 213 ч.1,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним

і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для справи, та докази на їх підтвердження; 3)які правовідносини випливають із встановлених обставин; 4)яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, 5)чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Вищенаведеними вимогам процесуального закону рішення суду 1-ої інстанції не відповідає.

За ст. ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.ст.21 ч.1,23 ч.1, 24 ч.1 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану; право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка..

Із матеріалів справи вбачається, що 22 січня 2008 року відповідач ОСОБА_3, 07.07.1939р.н. та ОСОБА_4, 21.02.1929р.н. подали заяву про реєстрацію шлюбу до Першого Відділу реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси. (т.1а.с. 38) 29 лютого 2008 року їх шлюб було зареєстровано, про що вчинено актовий запис № 106.(т.1а.с.39 ) За висновком судової почеркознавчої експертизи № 595/02 підпис від імені ОСОБА_4 у заяві про реєстрацію шлюбу від 22.01.2008р. виконано самим ОСОБА_4, який знаходився під впливом відносно постійних, природних внутрішніх збиваючих факторів, обумовлених старечим віком та захворюваннями. Вирішити питання про те, чи виконані підписи від імені ОСОБА_4 у пунктах 10,12 актового запису про шлюб № 106 від 29.02.2008р. самим ОСОБА_4 або іншою особою старечого віку не виявилося можливим.(т.1а.с. 131-133)

18 квітня 2008 року ОСОБА_4 помер. Його поховання здійснювала як дружина відповідач ОСОБА_3Ю.(т.1а.с.28)

За повідомленням Суворовського територіального центру соціального обслуговування Управління соціального захисту населення і праці в журналі прийому підопічних була знайдена реєстрація спільного відвідування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під № № 7,8 від 13.06.2006р. (т.1а.с.52 ) Згідно з актом сусідів від 03.10.2008р. ОСОБА_3 протягом трьох років проживала разом з ОСОБА_4 на правах дружини. (т.1 а.с. 29)

Допитані в якості свідків найближчі сусіди по квартирі ОСОБА_4, зокрема ОСОБА_7 і ОСОБА_8, повідомили суду, що приблизно через півроку після смерті його дружини (померла 03.09.2004р.т.1 а.с.27) у померлого зявилась жінка відповідач по справі, бачили померлого гуляючим з ОСОБА_3 під руку, вони разом ходили за покупками, спільно вели домашнє господарство, відповідач як дружина ОСОБА_4 по черзі прибирала загальну сходову площадку... За повідомленням свідка ОСОБА_9, яка є соціальним працівником, ОСОБА_3 з ОСОБА_4 як малозабезпечені обслуговувались у центрі соціальної допомоги, приходили разом на обіди, отримували банно-пральні послуги, продуктові набори.

15 квітня 2008 року відповідач на правах дружини вживала заходи для спасіння ОСОБА_4, який перебував у церебральній комі.(т.1 а.с.53) Зокрема викликала швидку допомогу та рятувальників для відкриття дверей і надання доступу лікарям швидкої допомоги до ОСОБА_4, який втратив свідомість. Зазначене вбачається із акту служби оперативного реагування на надзвичайні ситуації Одеської міської ради № 216 від 15 квітня 2008 року та карти виклику Одеської міської станції швидкої допомоги.(т.1 а.с.55-57) 16 квітня 2008 року відповідач також викликала дільничного лікаря для надання медичної допомоги ОСОБА_4Р.(т.1а.с.53)

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 підтвердила, що як лікар, приїхавши по виклику за місцем проживання ОСОБА_4 зустріла там саме відповідача ОСОБА_3, яка відкрила їй двері та назвалась дружиною хворого. При цьому за свідченням свідка ОСОБА_11, яка є медичною сестрою поліклініки № 18, призначення лікаря тяжкохворому ОСОБА_4 як медсестра виконувала саме вона, і біля хворого знаходилась жінка, яка називала хворого Яшею.

З огляду на встановлене, підстав вважати, що відповідач при укладенні шлюбу не мала наміру створення сімї, а мала намір тільки отримати у спадщину квартиру, і тому шлюб є фіктивним, у суду першої інстанції не було. А відтак і не було підстав застосовувати ст. 40 ч.2 СК України.

Вищенаведеним доказам суд першої інстанції не надав будь-якої оцінки та не зазначив, чому не приймає їх до уваги. Стосунки відповідача в 1999-2000 р.р. з ОСОБА_12, визнання недійсним шлюбу з останнім, на що посилаються позивач та її представники, та що прийняв до уваги суд, правовідносин сторін не стосуються і до уваги у цій справі братися не можуть. Сама по собі наявність тяжких хвороб у померлого ОСОБА_4, на що також посилалась позивач, не є перешкодою для укладення шлюбу та не є доказом фіктивності шлюбу подружжя. Беззаперечних доказів фіктивності шлюбу ОСОБА_3 з ОСОБА_4 позивач та її представники суду першої інстанції не надали, тоді як суд не вправі ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності з актом комплексної посмертної судової психолого-психіатричної експертизи № 989 від 07.12.2011 року, проведеної експертами КУ «Одеська обласна клінічна психіатрична лікарня № 1», ОСОБА_4 по своєму психічному та психологічному стану на момент підписання заяви про реєстрацію шлюбу не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Однак вказаний висновок експертів колегія суддів до уваги не приймає через його неузгодженість з встановленими судом фактами і обставинами справи.(т.1 а.с.251-271) За повідомленнями Одеського обласного психоневрологічного диспансеру, КУ «Одеська обласна клінічна психіатрична лікарня № 1» та із інших медичних документів, оглянутих судом, ОСОБА_4 під наглядом психіатрів не перебував та за медичною допомогою до лікарів-психіатрів не звертався. (т.1 а.с.122,133)

Із висновку призначеної апеляційним судом повторної посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України № 20 від 26 липня 2013 року, який є всестороннім, обєктивним і неупередженим, вбачається, що ОСОБА_4Р.з урахуванням психологічного та психічного стану в січні лютому 2008 року на час подання заяви про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_3 22.01.2008р. та на час укладення шлюбу 29.02.2008р. виявляв ознаки органічного розладу особистості; але наявний у нього психічний розлад не впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час подання заяви про реєстрацію шлюбу та на час укладення шлюбу з ОСОБА_3Ю.(т.2 а.с.142-148)

Свідчення свідків ОСОБА_1 (позивача і правонаступника ОСОБА_2Р.) та допитаної в якості свідка юриста Горбачової В.І. про те, що померлий виявляв ознаки психічно хворої людини, зважаючи на вищенаведені докази є неспроможними.

Відтак, посилання позивача та її представників на те, що ОСОБА_4 (брат померлої ОСОБА_2Р.) останні роки свого життя через тяжку хворобу не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати, у тому числі на момент укладення шлюбу, є спростованими, а тому судом безпідставно застосовано правила ст. ст. 24 ч.2, 40 ч.1 СК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, не розглянувши клопотання відповідача про призначення повторної посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи за відсутності медичної документації про наявність психічних відхилень у померлого ОСОБА_4. (т.2а.с.13). Суд неправильно застосував вищенаведені норми матеріального права, які застосуванню не підлягали, зробив висновки, що не відповідають дійсним обставинам справи. Давши неправильну юридичну оцінку встановленим обставинам справи, ґрунтуючись на припущеннях, суд також порушив норми процесуального права і це призвело до неправильного вирішення справи. А тому апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, рішення суду 1-ої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у позові у повному обсязі.

На підставі ст.88 ЦПК України з позивача слід стягнути на користь відповідача понесені нею судові витрати по оплаті повторної посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи у сумі 9975 грн.60 коп.(т.2а.с.135) та стягнути в дохід держави несплачений при подачі апеляційної скарги судовий збір у сумі 57 грн.65 коп..

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.2,309,313-314,316-317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2012 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1, (правонаступника ОСОБА_2) до ОСОБА_3 про визнання шлюбу недійсним повністю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (прож. в ІНФОРМАЦІЯ_2) понесені судові витрати по оплаті експертизи у сумі 9975 грн.60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний № НОМЕР_1) в дохід держави судовий збір у сумі 57 грн. 65 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: А.І. Дрішлюк

ОСОБА_13