Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

01 жовтня 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцової Т.В.

при секретарі - Мар'єнко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", ОСОБА_2, Приватного підприємства "СТРУФ", третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлова Т.Є. про визнання договору іпотеки недійсним -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась з вищезазначеним позовом до суду та просила суд:

- визнати недійсним Договір іпотеки №1566/ДЗ, укладений 10 липня 2007 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК", посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. за № в реєстрі 1450

- скасувати заборону на відчуження домоволодіння, а саме літ.А-3 - житловий будинок (цегла), розмір житлової площі 292,3 кв.м., загальною площею 468,1 кв.м., 1-11 - огорожі, споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборону на відчуження земельної ділянки, на якій знаходиться домоволодіння, площею 0,0912 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. та в Єдиному реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна

- внести до Державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяження нерухомого майна іпотекою згідно Іпотечного договору № 28, укладеного 22 січня 2007 року та внести до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомості про виключення запису з реєстру щодо накладання заборони відчуження нерухомого майна за Договором іпотеки № 1566/ДЗ, укладеного 10 липня 2007 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 10 липня 2007 року між Приватним підприємством "СТРУФ" та ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" був укладений Кредитний договір №1566. Згідно умовам кредитного договору Банк зобов'язаний був надати позичальнику кредит в сумі 800000 доларів США зі строком повернення 10.07.2012р.

10 липня 2007 року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2, було укладено Договір іпотеки №1566/ДЗ, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 1450.

Цього ж дня, 10.07.2007 р., у зв'язку з посвідченням вищевказаного договору, нотаріусом на підставі ст.73 Закону України "Про нотаріат" накладена заборона відчуження заставного майна до повернення позики в повному обсязі та зареєстровано в реєстрі за №175. У відповідності до Договору іпотеки №1566/ДЗвід 10.07.2007 р. ОСОБА_2 став майновим поручителем по зобов'язанням за кредитним договором №1566 від 10.07.2007 року, який був укладений між Приватним підприємством "СТРУФ" та Банком.

Так, предметом іпотеки виступає нерухоме майно (домоволодіння), а саме літ. А-3 - житловий будинок (цегла), розмір житлової площі 292,3 кв.м., загальною площею 468,1 кв.м., 1-11 - огорожі, споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також земельна ділянка, на якій знаходиться домоволодіння, площею 0,0912 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві спільній сумісній власності позивачці та ОСОБА_2.

Позивач зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та є матерью малолітніх дітей, саме ОСОБА_4, 2004 року народження, та ОСОБА_5, 2006 року народження, що підтверджується свідоцтвами про народження дитини.

Також позивач зазначила, що Договір іпотеки № 1566/ДЗ, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 1450, був укладений з грубими порушеннями вимог чинного законодавства України, договір іпотеки не був погоджений у встановленому порядку Органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються.

Так, внаслідок юридичної необізнаності, порушуючи права своїх та моїх малолітніх дітей на користування житлом, відповідач ОСОБА_2. підписав договір про надання в іпотеку домоволодіння, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1, в забезпечення виконання зобов'язань третьої особи, а саме ПП "СТРУФ" перед Банком.

У зв'язку з чим, при укладенні договору іпотеки відповідачем не були враховані інтереси своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 2004 року народження, та ОСОБА_5, 2006 року народження, які мають право на користування та проживання в домоволодінні, яке виступає предметом забезпечення виконання зобов'язань ПП "СТРУФ" та у разі не виконання кредитних зобов'язань ПП "СТРУФ" може стати події стосовно позбавлення неповнолітніх дітей, права користування та проживання в домоволодінні, що є предметом застави за договором іпотеки.

З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити позов та визнати недійсним договір іпотеки № 1566/ДЗ від 10.07.2007р. у зв'язку з тим, що при його укладенні відповідачем в порушення вимог Закону України "Про охорону дитинства", ст. 177 СК України та ст.71 п.1 п.п.3 ЦК України не встановлено факт права користування предметом застави неповнолітніх дітей іпотекодавця та не отримано для цього дозволу Органу опіки та піклування, чим порушено право неповнолітніх дітей.

Позивач заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та є матерью малолітніх дітей, саме ОСОБА_4 2004 року народження та ОСОБА_5 2006 року народження, що підтверджується свідоцтвами про народження дитини. Всі документи для укладення даного договору аналізував представник Банку, її ні про що не запитували, а тим паче не поставили до відома, що у зв'язку з невиплатою по договору у її дітей можуть лишити права користування та проживання та в рахунок погашення заборгованості забрати домоволодіння, а тому позбавити місця проживання своїх дітей вона не бажає.

Представник відповідача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи сповіщений належним чином.

Відповідач - ОСОБА_2. у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи сповіщений належним чином.

Представник відповідача ПП "СТРУФ" в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи сповіщений належним чином.

Третя особа -приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Орлова Т.Є. у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, про день слухання справи сповіщена належним чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному з'ясуванню всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що 10 липня 2007 року між Приватним підприємством "СТРУФ" та ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" був укладений кредитний договір № 1566 від 10.07.2007 року.

Згідно умовам кредитного договору Банк зобов'язаний був надати позичальнику кредит в сумі 800 000,00доларів США зі строком повернення 10.07.2012р.

10 липня 2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_2, було укладено договір іпотеки №1566/ДЗ, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 1450. Цього ж дня, 10 липня 2007 р., у зв'язку з посвідченням вищевказаного договору, нотаріусом на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" накладена заборона відчуження заставного майна.

У відповідності до Договору іпотеки № 1566/ДЗ від 10.07.2007 року відповідач ОСОБА_2. став майновим поручителем по зобов'язанням за Кредитний договір № 1566 від 10.07.2007 року, який був укладений між Приватним підприємством "СТРУФ" та Банком.

Так, предметом іпотеки виступає нерухоме майно домоволодіння, а саме літ. А-3 - житловий будинок (цегла), розмір житлової площі 292,3 кв.м., загальною площею 468,1 кв.м., 1-11 - огорожі, споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також земельна ділянка, на якій знаходиться домоволодіння, площею 0,0912 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1та належить на праві спільній сумісній власності позивача та ОСОБА_2.

Однак договір іпотеки не був погоджений у встановленому порядку Органом опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються.

Відповідно до ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки та піклування відповідно до ст. 177 Сімейного кодексу України є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема, і право користуватися жилим приміщенням, оскільки відповідно до частин 2 та 3 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім'ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Суд приймає до уваги посилання та надані докази позивача на те, що при укладенні іпотечного договору всі документи для укладення даного договору аналізував представник Банку, її ні про що не запитували, а тим паче не поставили до відома, що позивач, або відповідач мали надати дозвол органу опіки та піклування на укладення іпотечного договору, що підлягав нотаріальному посвідченню, оскільки право користування предметом застави за яким є нерухоме майно мають неповнолітні діти ОСОБА_4 2004 року народження та ОСОБА_5 2006 року народження.

Оскільки, вказаний дозвіл позивачем не отримувався та нотаріусу не надавався при укладені договору іпотеки, у даному випадку були порушені права та інтереси малолітніх дітей на користування житлом, а тому договір іпотеки № 1566/ДЗ від 10.07.2007р, був укладений сторонами всупереч вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, ч. 3 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" та ч. 4 ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" без відповідного на це дозволу Органу опіки та піклування. Передання зазначеної вище домоволодіння в іпотеку в подальшому може унеможливити користування цим нерухомим майном неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 2004 року народження та ОСОБА_5 2006 року народження.

Суд також приймає до уваги, що передана в іпотеку домоволодіння, що належить сім'ї і в разі невиконання Приватним підприємством "СТРУФ" своїх зобов'язань за договором іпотеки банк матиме змогу одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки - домоволодіння, де мають право користування та проживання неповнолітні діти.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивач належним чином довів свої позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11, 57-60, 169, 179, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки № 1566/ДЗ від 10.07.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 1450.

Скасувати заборону на відчуження домоволодіння, а саме літ. А-3 - житловий будинок (цегла), розмір житлової площі 292,3 кв.м., загальною площею 468,1 кв.м., 1-11 - огорожі, споруди, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в Єдиному реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Скасувати заборону на відчуження земельної ділянки, на якій знаходиться домоволодіння, площею 0,0912 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в Єдиному реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Внести до Державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру щодо обтяження нерухомого майна (домоволодіння та земельна ділянка) іпотекою згідно Договору іпотеки № 1566/ДЗ від 10.07.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Орловою Т.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 1450.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.В.Шевцова