АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/634/2013 Головуючий в І інстанції Каневський В.О.
Категорія 27 Доповідач: Фурман Т.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року лютого місяця 12 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1.
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02 січня 2013 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2011 року публічне акціонерне товариство «Кредобанк», яке є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Кредобанк», (надалі ПАТ «Кредобанк») звернулося до суду із вище зазначеним позовом, зазначаючи, що 16 лютого 2009 року банк уклав із ОСОБА_6 кредитний договір № 22/д-02, за умовами якого надав останньому кредит в сумі 15 000 гривень зі сплатою 40,5 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим строком повернення кредитних коштів до 01 лютого 2011 року.

В забезпечення виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, банк, 16 лютого 2009 року, уклав з ОСОБА_5 договір поруки №22/д-02/s-1, яким передбачена солідарна відповідальність поручителя із боржником у разі порушення ним своїх зобовязань перед банком.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 порушив умови договору щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14 червня 2011 року становить 36136,72 грн., із яких 12 120,69 грн. заборгованість по кредиту; 7 027,01 грн. заборгованість із сплати відсотків за користування кредитними коштами, 16 989,02 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02 січня 2013 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № 22/д-02 від 16 лютого 2009 року у розмірі 24 147 грн. 70 коп. та вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду в частині стягнення з нього в солідарному порядку з позичальником кредитної заборгованості та судових витрат скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволені позовних вимог банку до нього відмовити, пославшись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, зокрема на те, що судом не враховані положення ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив до нього вимоги.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02 січня 2013 року залишити без змін до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 16.02.2009 року між відкритим акціонерним товариством «Кредобанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кредобанк», та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №22/д-02, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_6 кредит у розмірі 15 000 гривень з кінцевим строком погашення до 01.02.2011 року зі сплатою 40,5% річних за користування кредитними коштами /а.с.10-12/.

Пунктом 4 та 5 укладеного договору передбачені порядок повернення кредиту та відповідальність сторін за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. При цьому сторони домовилися про те, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим договором прирівнюється до строку позовної давності встановленого законом для основної вимоги за цим договором.

Забезпечуючи виконання позичальником обовязків за кредитним договором, Банк 16.02.2009 року уклав договір поруки №22/д-02/S-1 з ОСОБА_5, за умовами якого поручитель поручився перед банком за виконання ОСОБА_6 свого обовязку повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами; встановлена солідарна відповідальність поручителя та боржника; визначено обсяг відповідальності поручителя той же, що і у боржника /а.с.13/.

З 01.10.2009 року позичальник порушив умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого, згідно з наданим розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 14.06.2011 року становить 36 136,72 грн., з яких: 12 120,69 грн. заборгованість по кредиту; 7 027,01 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, 16 989,02 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту/а.с.14/.

На адресу відповідачів банк листами від 10.06.2011 року направив вимоги про виконання грошових зобовязань за кредитним договором із попередженням, що у разі невиконання даних вимог банку, стягнення заборгованості буде здійснено примусово в передбачений законодавством України спосіб /а.с.15,16/.

Вказані листи повідомлення були отримані відповідачами 15.06.2011 року /а.с.17/.

Зазначені факти сторони визнають і не спростовують.

При вказаних обставинах суд, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку про те, що позивач, як кредитодавець, відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України має право вимагати від ОСОБА_6, як позичальника, який у визначений в договорі строк не повернув кредит та не сплатив належні проценти за користування кредитними коштами іобґрунтовано стягнув з відповідачів, як солідарних боржників з підстав, передбачених умовами укладених сторонами договорів кредиту і поруки та відповідно до вимог ст.ст. 553,554 ЦК України, належні позивачеві грошові кошти, в тому числі пеню за прострочення виплат, розмір яких відповідачами не оспорений і не спростований.

Таким чином, висновки суду по суті спору відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів і нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Посилання апелянта на те, що кредитором не дотриманий строк предявлення до нього, як до поручителя вимоги, є безпідставними, оскільки предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, як це передбачено умовами укладеного договору, так і предявленням до нього позову. Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання письмово предявив до поручителя вимогу про погашення боргу, а тому підстави застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України відсутні /а.с. 16,17/.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія судді,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 02 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: