АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0441/2-296/11 22-ц/774/392/К/13
Справа № 2-296/11 Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22ц/774/392/К/13 Тарасенко О.В.
Категорія № 21 (4) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Савіної Г.О., Грищенко Н.М.

при секретарі: Кузьміній Н.В.

за участю: представника позивачів за основним позовом ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги ОСОБА_2, державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори Донченко Вікторії Леонідівни, ОСОБА_4 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, правонаступником якої є ОСОБА_7, та ОСОБА_2, треті особи - Дніпропетровська обласна психіатрична лікарня, орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м.Кривого Рогу, комунальне підприємство «Криворізьке БТІ», про визнання дублікату договору купівлі-продажу недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації договору дарування, усунення спадкоємця від спадщини, розподіл спадщини між спадкоємцями та визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_6, правонаступником якої є ОСОБА_7, та ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5. звернулися до суду з позовом, який неодноразово уточнювали та в останній редакції позовних вимог просили суд визнати недійсним дублікат договору купівлі - продажу від 30.09.1969 року, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року на ім'я ОСОБА_6, скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року на ім'я ОСОБА_6, відповідно до якого за ОСОБА_6 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, визнати недійсним договір дарування від 15.04.2008 року та скасувати державну реєстрацію вказаного договору, відповідно до якого за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, усунути від права на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_12 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємця за законом першої черги ОСОБА_12; розподілити спадкове майно наступним чином: визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_12,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову позивачі зазначили, що згідно договору купівлі -продажу від 03.11.1969 року дід позивача -ОСОБА_4 -ОСОБА_9 придбав будинок АДРЕСА_1. Вказане майно ОСОБА_9 придбав до одруження з відповідачем за основним позовом ОСОБА_6, тому одноособово набув право власності на будинок та мав право розпоряджатися ним самостійно. За своє життя ОСОБА_9 житловий будинок подарував матері позивача -ОСОБА_12, яка проживала за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування АБН № 971675 від 22.09.2000 року. Вважають, що при укладанні договору дарування також була присутня і відповідач за основним позовом ОСОБА_6. ОСОБА_12 прийняла в дар житловий будинок. За домовленістю між ОСОБА_12 та ОСОБА_9, останній з відповідачем за основним позовом ОСОБА_6 будуть проживати в житловому будинку до смерті, а ОСОБА_12, як обдарована, не буде в цьому перешкоджати. Умови домовленості ОСОБА_12 виконала. ОСОБА_12 перебувала у шлюбі з ОСОБА_12, який ІНФОРМАЦІЯ_1 позбавив її життя, але під час злочину не усвідомлював значення своїх дій та не керував ними і був визнаний судом недієздатним .

Після смерті ОСОБА_12 спадкоємцями першої черги є ОСОБА_12 -чоловік, який визнаний судом недієздатним і знаходиться в Дніпропетровської обласної психіатричної лікарні, опікун над ним не призначений, а тому згідно ст.66 ЦК України, якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров'я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклувальника над нею здійснює цей заклад.

Також спадкоємцями першої черги за законом є - позивач за основним позовом ОСОБА_4, як донька померлої; позивач за основним позовом ОСОБА_5 -онука померлої в порядку представництва після смерті сина померлої -ОСОБА_10, ОСОБА_9 -як батько померлої; відповідач за основним позовом ОСОБА_6 -як мати померлої, інші спадкоємці відсутні.

Спадкоємці першої черги -ОСОБА_4, ОСОБА_12 та ОСОБА_5 на підставі ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, так як вони постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявляли про відмову від неї. Окрім того ОСОБА_5 на час відкриття спадщини була неповнолітньою, тому також вважається такою, що прийняла спадщину.

Спадкоємці першої черги -ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спадщину не прийняли, так як вони на час відкриття спадщини не проживали постійно із спадкодавцем та не подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28.11.2006 року відповідачу за основним позовом ОСОБА_6 було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на два місяці від дня набрання рішенням суду чинності. Однак, ОСОБА_6 заяву до нотаріальної контори у визначений судом термін не подала.

Таким чином, спадщину, яка відкрилася зі смертю ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняли тільки ОСОБА_12 як чоловік померлої, неповнолітня ОСОБА_5, як онука померлої в порядку представництва після смерті сина померлої ОСОБА_10, та дочка померлої - позивач ОСОБА_4. Однак, відповідач за основним позовом ОСОБА_6, приймаючи спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, не повідомивши нотаріуса про те, що ОСОБА_9 за життя розпорядився належним йому будинком та подарував його матері позивача ОСОБА_12, незаконно отримала свідоцтво про спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 та незаконно розпорядилася ним, уклавши з відповідачем за основним позовом ОСОБА_2 договір дарування спірного домоволодіння.

У квітні 2009 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, та неодноразово уточнивши позовні вимоги, просили суд визнати договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 22.09.2000 року недійсним.

В обґрунтування зустрічного позову зазначили, що позивачі по основному позову, як на підставу своїх вимог, посилаються на договір дарування від 22.09.2000 року. За вказаним договором чоловік позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 -ОСОБА_9, начебто розпорядився належним йому жилим будинком та подарував його, як вказано у позові «своїй дочці -ОСОБА_12». Але ОСОБА_9 ніколи не був батьком ОСОБА_12, так як вона є донькою ОСОБА_6 від першого шлюбу і коли вони зареєстрували з чоловіком шлюб 16.02.1977 року, то її донька вже перебувала у шлюбі з ОСОБА_12 та мешкала окремо. Спірний житловий будинок був придбаний ОСОБА_9 у вересні 1969 року задовго до реєстрації їхнього шлюбу. Коли позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 стала мешкати з ОСОБА_9 однією сім'єю, всі її діти були вже дорослими. З ними мешкав лише її менший син - ОСОБА_2 Згідно наданих до основного позову документів, договір дарування був посвідчений «на дому», але нотаріус ніколи не відвідував їх на дому. Крім того останній час її чоловік хворів катарактою обох очей та страждав туговухістю, що позбавляло його самостійно, без сторонньої допомоги укладати будь -які угоди, оскільки прочитати самостійно текст договору він не міг, а в договорі дарування не зазначено, що його текст прочитаний дарувальнику та що він зрозумів зміст договору.

За період сумісного проживання протягом 23 років, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 з чоловіком проводили до будинку воду, ремонтували його, як зовні так і в середині, а також спільно були збудовані та введені в експлуатацію такі надвірні будівлі- як гараж розміром 3,77x5,05 м, баня розміром 2,0x4,37 м, сарай для твердого палива розміром 2,9x2,8 м. Ці будівлі були збудовані ними спільно за їх спільні кошти та узаконені рішенням Тернівського райвиконкому м. Кривого Рогу 08.08.86 року за №318. А протягом 1999-2000 років займались газифікацією будинку. 24.10.2000 року ОСОБА_9 уклав договір з газопостачальною організацією «Криворіжгаз»на постачання газу в його будинок. Оскільки проект та підведення газу здійснювались в 1999 році. Договір на постачання газу укладений ОСОБА_9 у жовтні 2000 року, тоді як договір дарування, на який посилаються позивачі за основним позовом, укладений у вересні цього ж року, тобто через місяць після укладення договору дарування. Це свідчить про те, що ОСОБА_9 в жовтні 2000 року вважав себе власником будинку, продовжував його благоустрій та утримання. Мати ж позивача за основним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_12, яка отримала в дар будинок, ніяких дій на підтвердження того, що вона прийняла дар не вчиняла. В БТІ своє право власності не зареєструвала та жодним іншим чином не вступала в володіння, користування чи розпорядження подарованим майном. Крім цього, вважає договір дарування недійсним, ще і з тієї підстави, що його предметом були не тільки будинок, але й перераховані надвірні будівлі, більшу частину з яких вони будували в шлюбі, а отже згідно Кодексу про шлюб та сім'ю України ОСОБА_9 не міг сам розпорядитись майном, що було набуто в шлюбі та складало спільну сумісну власність подружжя - без письмової згоди ОСОБА_6, а вона згоди на таке відчуження не надавала.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2012 року первісний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про визнання дублікату договору купівлі - продажу недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації договору дарування, усунення спадкодавця від спадщини, розподіл спадщини між спадкоємцями та визнання права власності в порядку спадкування задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 2-1000 на ім'я ОСОБА_2, скасовано державну реєстрацію договору дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000 на ім'я ОСОБА_2, відповідно до якого за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Усунуто від права на спадщину, яка відкрилася зі смертю ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкоємця за законом першої черги ОСОБА_8 В іншій частині позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку задоволено у повному обсязі. Визнано недійсним договір дарування АВН № 971675 від 22.09.2000 року житлового будинку АДРЕСА_1, укладений ОСОБА_9 та ОСОБА_8

В апеляційній скарзі позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсним договору дарування від 15.04.2008 року № ВКІ 560366, згідно якого ОСОБА_6 подарувала йому житловий будинок АДРЕСА_1 та просить ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у цій частині відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Зокрема, ОСОБА_2 вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання договору дарування недійсним, оскільки про передачу предмету дарування (житлового будинку) свідчить передача ключів від подарованого будинку, що підтверджується самим договором дарування, а також поясненнями свідків. Судом не взято до уваги, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 мешкає у спірному домоволодінні та несе витрати на його утримання.

В апеляційній скарзі державний нотаріус Шостої криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині визнання недійсним договору дарування ВКІ №560366 від 15.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Донченко І.Л. та зареєстрованого в реєстрі за №2-1000 на ім'я ОСОБА_2 та в частині скасування державної реєстрації вказаного договору, відповідно до якого за ОСОБА_2 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1; у цій частині позовних вимог нотаріус просить відмовити.

Зокрема, в апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про права та обов'язки нотаріуса без залучення її до участі у справі у якості третьої особи. Суд, на її думку, неправомірно дійшов висновку про недійсність спірного договору дарування, посилаючись тільки на пояснення свідка ОСОБА_11 Крім того, судом не взято до уваги, що при укладенні договору дарування житлового будинку відбулася передача ключів від нього, що свідчить про те, що зазначений договір не є фіктивним. Визнаючи договір дарування фіктивним, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки з цих підстав позову не заявлено.

В апеляційній скарзі позивач за основним позовом ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення позовних вимог та відмову у задоволені зустрічного позову.

Зокрема, посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що спірне домоволодіння було придбано ОСОБА_9 до укладення шлюбу з відповідачем за основним позовом ОСОБА_6, тому воно не є спільною сумісною власністю подружжя. Однак, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позову щодо визнання спірного домоволодіння спільною сумісною власністю ОСОБА_6 заявлено не було. Крім того, дощатий сарай та цегляна баня, збудовані у період шлюбу ОСОБА_9 та ОСОБА_6, та узаконені у 1988 році, не збільшили фактичної вартості будинку та не змінили його загальну площу.

Судом не враховано, що право власності на будинок у покійної матері позивача ОСОБА_12 виникло з моменту передачі їй договору дарування, що свідчить про прийняття нею дару. Реєстрація вказаного договору у БТІ та права власності на нерухомий об'єкт на той період часу не була обов'язковою згідно діючого на час укладання договору дарування, законодавства. Судом залишено поза увагою, що дублікат договору купівлі - продажу спірного будинку ОСОБА_2 отримано незаконно; ОСОБА_6 не повідомила нотаріуса про наявність договору дарування від 22.09.2000 року та незаконно отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_9 на спірний будинок, так як ОСОБА_9 за життя подарував спірний будинок матері позивача ОСОБА_12. Крім того. відповідач ОСОБА_9 незаконно подарувала спірний будинок ОСОБА_2 Крім того, судом за заявою позивача не застосовано строк позовної давності до вимог про визнання договору дарування недійсним.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача за основним позовом ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а апеляційні скарги державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що згідно договору купівлі -продажу від 13.09.1969 року ОСОБА_9 на праві власності належав будинок АДРЕСА_1 ( том1а.с.12).

16.02.1977 року ОСОБА_9 зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_6. ( том1 а.с.79).

Згідно договору дарування АБН № 971675 від 22.09.2000 року ОСОБА_9 житловий будинок, разом з надвірними спорудами: літньою кухнею, вбиральнею, гаражем, сараєм, банею, огорожею, водоколонкою та замощенням, розташовані за адресою АДРЕСА_1, подарував - матері позивача за основним позовом ОСОБА_12, яка проживала за адресою АДРЕСА_2. (том1а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача за основним позовом ОСОБА_5- ОСОБА_10, що був рідним сином ОСОБА_12

Згідно рішення Виконкому Жовтневої районної ради м. Кривого Рогу позивача за основним позовом ОСОБА_4 призначено опікуном над неповнолітньою ОСОБА_5. ( том 1 а.с. 27)

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача за основним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_12 померла.

Згідно постанови Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28.07.2004 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_12 за ст. 115 ч.1 УК України провадженням закрита. У відношенні ОСОБА_12 застосовано примусові заходи медичного характеру для лікування психіатричного захворювання у вигляді наслідків перенесеної травми головного мозку з вираженими змінами психіки та його поміщено до Української психіатричної лікарні. Згідно мотивувальної частини постанови, ОСОБА_12 звинувачувався в тому, що ІНФОРМАЦІЯ_1 причинив матері позивача ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання померла на місці.(том 1 а.с . 25).

Згідно довідки з місця проживання, виданої ЖБК «Жовтень-2» на момент смерті ОСОБА_12 з нею разом були зареєстровані та мешкали за адресою: АДРЕСА_2: чоловік ОСОБА_12, дочка ОСОБА_4, онука ОСОБА_13 та онука ОСОБА_5. (т.1а.с.23).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії відповідачу за основним позовом ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що належало на момент смерті її дочці ОСОБА_14 у зв'язку з тим, що відсутній факт прийняття спадкового майна. ( том 1 а.с. 103).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 жовтня 2006 року ОСОБА_12 визнано недієздатним.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28.11.2006 року відповідачу за основним позовом ОСОБА_6 було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на два місяці від дня набрання рішенням суду чинності. Однак, ОСОБА_6 заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_12, не подала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік відповідача за основним позовом ОСОБА_6 - ОСОБА_9.

21.08.2007 року відповідач ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л., зареєстроване в реєстрі за № 2-2414 на спірне домоволодіння на своє ім'я .

Згідно договору дарування від 15.04.2008 року відповідач за основним позовом ОСОБА_6 подарувала спірне домоволодіння відповідачу за основним позовом ОСОБА_2. ( том 1 а.с.78).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 померла.

Згідно ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2013 року до участі у справі в якості правонаступника відповідача за основним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 залучено ОСОБА_2.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині усунення від права на спадщину, яка відкрилася зі смертю ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємця за законом першої черги ОСОБА_12, суд першої інстанції виходив з того, що він не має право на спадкування, оскільки умисно позбавив життя спадкодавця.

В цій частині рішення суду сторонами не оскаржено.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та визнаючи недійсним договір дарування спірного домоволодіння від 22.09.2000 року, та відмовляючи у задоволенні позову про визнання недійсним дублікату договору купівлі- продажу будинку від 30.09.1969 року, недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року на ім'я ОСОБА_6, у скасуванні державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року на ім'я ОСОБА_6, у розподілі спадкового майна, суд першої інстанції керувався ст.ст. 22,23 КпШС України, ст. 227, 243 ЦК України в редакції 1963 року, ст.722 ЦК України, в редакції 2003 року, та виходив з того, що спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6, однак, відповідач за основним позовом ОСОБА_6 своєї згоди на укладання договору дарування від 22.09.2000 року не надавала; позивачами за основним позовом не надано доказів на підтвердження того, що обдарована - мати позивача за основним позовом ОСОБА_4- ОСОБА_12 прийняла у дар спірне домоволодіння. Спірний договір дарування від 22.09.2000 року не пройшов державної реєстрації. Крім того, ОСОБА_9 у жовтні 2000 року уклав договір про надання послуг з газопостачання, тобто вважав саме себе власником спірного домоволодіння, а не ОСОБА_12. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.07.2007 року видане на законних підставах. У зв'язку з чим відсутні підстави для визнання його недійсним.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги та визнаючи недійсним договір дарування від 15.04.2008 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, та скасовуючи його державну реєстрацію, суд першої інстанції керувався положеннями ст.717, ч.4. ст. 722 ЦК України, в редакції 2003 року, та виходив з того, що зазначений договір суперечить вимогам Цивільного законодавства, оскільки фактично передача майна у дар від ОСОБА_6 до ОСОБА_2 не відбулася, а тому цей договір є фіктивним.

Однак, колегія суддів не може погодитись з зазначеними висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, ухвалене судом рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно ст. 243 ЦК України, в редакції 1963 року, що діяла на час виниклих між сторонами правовідносин, по договору дарування одна сторонами передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК України, в редакції 1963 року, до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу.

Статтею 227 ЦК України, в редакції 1963 року, передбачено, що договір повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.

Невиконання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Договір підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради.

Згідно положень ст. 128 ЦК України, в редакції 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речей набувачеві. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Із аналізу наведених норм закону вбачається, що договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому та повинен бути нотаріально посвідченим.

Не додержання вимоги про нотаріальне посвідчення договору тягне його недійсність відповідно до ст. 47 ЦК України, в редакції 1963року. Права власності у набувача майна виникає з моменту передачі майна, до якого прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно договору дарування АБН №971675 від 22.09.2000 року ОСОБА_9, належний йому на підставі договору купівлі- продажу від 13.09.1969 року на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1, подарував - матері позивача ОСОБА_12, яка проживала за адресою АДРЕСА_2.. Після укладання договору дарування ОСОБА_9 передав ОСОБА_12 вказаний договір дарування спірного будинку, що підтверджено договором дарування, згідно якого, другий екземпляр вказаного договору передано обдарованій ОСОБА_12(том1 а.с.13), та свідчить про прийняття ОСОБА_12 в дар від ОСОБА_9 спірного будинку.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що фактичної передачі спірного будинку між ОСОБА_9 та ОСОБА_12 не відбулося.

Посилання суду першої інстанції на недійсність договору дарування у зв'язку з відсутністю згоди відповідача за основним позовом ОСОБА_6, як дружини ОСОБА_9, на укладання зазначеного договору дарування, та збільшення його вартості за рахунок трудового вкладу ОСОБА_6, колегія суддів вважає помилковим, оскільки зазначений спірний будинок придбаний ОСОБА_9 згідно договору купівлі- продажу 13.09.1969 року. а шлюб між ОСОБА_9 та відповідачем за основним позовом ОСОБА_6 укладений 16.02.1977 року. У зв'язку з чим, її нотаріально посвідчена згода на укладання договору дарування не є обов'язковою. Крім того, ОСОБА_6 не заявляла позовних вимог щодо визнання зазначеного спірного будинку спільною сумісною власністю подружжя з підстав збільшення його вартості за час спільного проживання за рахунок її трудового вкладу. Однак, суд першої інстанції. Вирішуючи спір в цій частині, вийшов за межі позовних вимог.

Крім того, висновок суду щодо недійсності договору дарування від 22.09.2000 року у зв'язку з тим, що він не пройшов державної реєстрації, колегія суддів вважає помилковим, оскільки це не тягне його недійсність відповідно до вимог ст.227 ЦК України, в редакції 1963 року.

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_9 у жовтні 2000 року уклав договір про надання послуг з газопостачання, тобто вважав саме себе власником спірного домоволодіння, а не ОСОБА_12. є помилковим, оскільки ОСОБА_9 за життя не оспорював зазначений договір дарування, однак, оскільки продовжував мешкати у спірному домоволодінні, у зв'язку з чим, як споживач послуг, уклав договір про надання послуг з газопостачання.

Посилання відповідачів за основним позовом на те, що на час укладання договору дарування спірного будинку, ОСОБА_9 хворів катарактою обох очей та страждав туговухістю, що позбавляло його самостійно, без сторонньої допомоги укладати будь -які угоди, оскільки прочитати самостійно текст договору він не міг, а в договорі дарування не зазначено, що його текст прочитаний дарувальнику та що він зрозумів зміст договору, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку для задоволення зустрічного позову та визнання недійсним договору дарування АБН № 971675 від 22.09.2000 року житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1, матері позивача ОСОБА_12.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання дублікату договору купівлі- продажу від 30.09.1969 року, суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємець ОСОБА_6 після смерті свого чоловіка ОСОБА_9 не мала можливості надати оригінал договору, однак, колегія суддів не може погодитись з такими підставами відмови у задоволенні цих позовних вимог, оскільки судом першої інстанції порушено вимоги матеріального права.

Так, ст.ст.45,47-58 ЦК України, в редакції 1963 року, що діяли на час виникли між сторонами правовідносин, передбачені підстави для визнання правочинів недійсними. Беручи до уваги, що дублікат договору купівлі- продажу від 30.09.1969 року не є правочином, а лише підтверджує факт укладання зазначеного договору, відсутні правові підстави для визнання його недійсним ..

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що позов в цій частині не підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік відповідача за основним позовом ОСОБА_6 - ОСОБА_9.

21.08.2007 року відповідач ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане нотаріусом Шостої криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л., зареєстроване в реєстрі за № 2-2414 на спірне домоволодіння на своє ім'я .

Згідно договору дарування від 15.04.2008 року відповідач ОСОБА_6 подарувала спірне домоволодіння відповідачу ОСОБА_2. ( том 1 а.с.78).

Так як, ОСОБА_9 за життя розпорядився належним йому на праві власності нерухомим майном, а саме- житловим будинком з надвірними спорудами АДРЕСА_1, то на час його смерті спадщина на зазначене майно не відкрилася.

Відповідач за основним позовом ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке належало померлій дочці ОСОБА_12, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з відсутністю факту прийняття спадкового майна. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28.11.2006 року відповідачу за основним позовом ОСОБА_6 було надано додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на два місяці від дня набрання рішенням суду чинності. Однак, ОСОБА_6 заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_12, не подала. Том 1 а.с.101,103)

Тобто, на час смерті ОСОБА_9, відповідачу за основним позовом ОСОБА_6 було достовірно відомо про те, що за життя ОСОБА_9 розпорядився належним йому майном, а саме спірним будинком, склавши 22.09.2000 року договір дарування на ім'я матері позивача за основним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_12. Однак, відповідач за основним позовом ОСОБА_6 при отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння, не повідомила державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори Донченко Вікторію Леонідівну про укладання спадкодавцем ОСОБА_9 за життя договору дарування спірного будинку на ім'я матері позивача за основним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_12.

У зв'язку з чим, у нотаріуса були відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, тому, на думку колегія суддів позову в цій частині підлягає задоволенню, а свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року на ім'я ОСОБА_6 на спадкове майно: житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, видане державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстроване в реєстрі за № 2-2414, є недійсним. Підлягає з вищенаведених підстав скасуванню державна реєстрація свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року на ім'я ОСОБА_6 на спадкове майно: житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2414.

Так як відповідач за основним позовом ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року на ім'я ОСОБА_6 на спадкове майно: житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, видане державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстроване в реєстрі за № 2-2414, яке не належало спадкодавцю ОСОБА_9 на день його смерті та на яке не відкривалася спадщина, у зв'язку з чим у відповідача за основним позовом ОСОБА_6 біли відсутні правові підстави для укладання договору дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000 на ім'я ОСОБА_2.

У зв'язку з чим, позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000 на ім'я ОСОБА_2, підлягає задоволенню, а також підлягає задоволенню позов в частині скасування державної реєстрації договору дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000.

Доводи апеляційної скарги державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. про те, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про права та обов'язки нотаріуса без залучення її до участі у справі у якості третьої особи, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки сторонами по справі згідно ст. 30 ЦПК України, є позивач та відповідач. Незалучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог не є підставою для скасування рішення суду з цих підстав.

Посилання державного нотаріуса Донченко В.Л. в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги, що при укладенні договору дарування спірного житлового будинку ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року і між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, відбулася передача ключів від нього, що свідчить про те, що зазначений договір не є фіктивним, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки зазначений договір дарування є недійсним, так як укладений нотаріусом без належних на те правових підстав, так як відповідачем за основним позовом ОСОБА_6 отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння без законних підстав, оскільки спадкодавець за життя розпорядився спірним домоволодінням. У зв'язку з чим, на нього не відкрилася спадщину після смерті ОСОБА_9.

Доводи апеляційної скарги нотаріуса про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позову з тих підстав що він є фіктивним сторонами не заявлено, колегія суддів бере до уваги, суд дійсно вийшов за межі позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2, про те, що договір дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 є дійсним, оскільки про передачу предмету дарування (житлового будинку) свідчить передача ключів від подарованого будинку, що підтверджується самим договором дарування, а також поясненнями свідків, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки договір дарування спірного будинку, укладений буз правових підстав, так як відповідачем за основним позовом ОСОБА_6 отримане свідоцтво про право на спадщину на зазначений будинок, є недійсним, так як на зазначений спірний будинок спадщина після смерті ОСОБА_9 не відкривалася, оскільки він розпорядився ним за життя, уклавши 22.09.2000 року договір дарування на ім'я ОСОБА_15

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача за основним позовом ОСОБА_2: на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 258.25грн., та 237 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції; витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи 30 грн., на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 207.25 грн.; та на користь держави судовий збір в сумі 303.70 грн..

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визнання недійсним договору дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000; скасування державної реєстрації договору дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року; в частині визнання недійсним договору дарування АВН № 971675 від 22.09.2009 року житлового будинку АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 та в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним дублікату договору купівлі- продажу від 30.09.1969 року; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року; скасування державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року; розподілу спадкового майна та визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності по 1/2 частині, за кожною житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, правонаступником якої є ОСОБА_7, та ОСОБА_2 про визнання дублікату договору купівлі-продажу недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації договору дарування, розподіл спадщини між спадкоємцями та визнання права власності в порядку спадкування підлягає частковому задоволенню. Підлягає визнанню недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року на ім'я ОСОБА_6 на спадкове майно: житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, видане державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстроване в реєстрі за № 2-2414; підлягає скасуванню державна реєстрація свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року на ім'я ОСОБА_6 на спадкове майно: житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2414; підлягає визнанню недійсним договір дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000 на ім'я ОСОБА_2 та підлягає скасуванню державна реєстрація договору дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000.

В решті позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 необхідно відмовити. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, правонаступником якої є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку також необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу державного нотаріуса Шостої державної криворізької нотаріальної контори Донченко Вікторії Леонідівни відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2012 року в частині визнання недійсним договору дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000; скасування державної реєстрації договору дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року; в частині визнання недійсним договору дарування АВН № 971675 від 22.09.2009 року житлового будинку АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 та в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним дублікату договору купівлі- продажу від 30.09.1969 року; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року; скасування державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року; розподілу спадкового майна та визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності по 1/2 частині, за кожною житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати на ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, правонаступником якої є ОСОБА_7, та ОСОБА_2 про визнання дублікату договору купівлі-продажу недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації договору дарування, розподіл спадщини між спадкоємцями та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року на ім'я ОСОБА_6 на спадкове майно: житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, видане державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстроване в реєстрі за № 2-2414.

Скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2007 року на ім'я ОСОБА_6 на спадкове майно: житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-2414.

Визнати недійсним договір дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000 на ім'я ОСОБА_2

Скасувати державну реєстрацію договору дарування ВКІ № 560366 від 15.04.2008 року житлового будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідченого державним нотаріусом Шостої Криворізької державної нотаріальної контори Донченко В.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1000.

В решті позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, правонаступником якої є ОСОБА_7 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування житлового будинку - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2: на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 258.25грн., та 237 грн. судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції; витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи 30 грн., на користь ОСОБА_5 судовий збір в сумі 207.25 грн.; та на користь держави судовий збір в сумі 303.70 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з момент набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: