РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16137/13-ц

Провадження № 2/643/5150/13

05.04.2013 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого - судді: Майстренко О.М. при секретарі : Росликовій Н.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 міської рада, в якому просить суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в квартирі АДРЕСА_2 проживав ОСОБА_3. Позивач вважає себе родичем померлого, з 2010 року за проханням ОСОБА_3 переїхав до нього та фактично мешкав і мешкає в спірній квартирі разом до смерті ОСОБА_3.

Позивач вважає, що таке право він отримав на підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України, відповідно до якої особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, і просив його задовольнити у повному обсязі, справу розглядати за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада в судове засідання не з*явився, про день та час слухання справи був повідомлений, просить справу розглядати за відсутністю його представника.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у квартирі АДРЕСА_2 проживав ОСОБА_3, згідно довідки КП «Жилкомсервіс» № 6816/2/07.05 від 04.04.2013 року. ОСОБА_3 був самотньою людиною та потребував за станом здоров*я стороннього догляду, страждав на хронічні захворювання.

З 2010 року за проханням ОСОБА_3 ОСОБА_1 переїхав до нього та фактично мешкав і мешкає в спірній квартирі разом зі ОСОБА_3 та до смерті останнього.

Разом зі ОСОБА_3 вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, брали участь у витратах, повязаних з оплатою комунальних послуг, на спільні кошти підтримували технічний стан квартири, робили поточний ремонт, покупали ліки, продукти харчування.

24.11.2012 року ОСОБА_3 помер, згідно актового запису, виданого Червонозаводським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Згідно довідки КП «ОСОБА_2 міське БТІ» № 1500618 від 03.04.2013 року, вказана квартира не зареєстрована.

Всі речі позивача знаходяться в даній квартирі, де він мешкає до теперішнього часу, з 2010 року він вважає себе членом родини ОСОБА_3

Згідно ст.. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно ч. 3 ст. 344 ЦК України, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред*явив вимоги про його повернення, вона набуває, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одною року або пред явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Згідно ч.4 ст. 344 ЦК Україні, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Однак, згідно ч. І ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. та п. 1.5. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб. Згідно положень Цивільного кодексу зазначений об'єкт відноситься, до об'єктів нерухомого майна, тобто до об'єктів, право власності на які підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності становлять три складові (ст.. 317 ЦК України) право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю.

Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе. Мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження це можливість власника установлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна.

Відповідно до ст.. 319 ЦК України, власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власник розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Позивач не може в повній мірі здійснити своє право власності щодо вказаних нежитлових приміщень. У цьому випадку позивач обмежений у своєму праві розпоряджатись майном.

Згідно ст.. 386 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник або інша зацікавлена особа мають право звернутись до суду за забезпеченням права власності, повязаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права є його визнання.

Згідно п. 10 додатку 1 до п. 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна є, в тому числі, рішення судів, третейських судів пpo визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Відповідно до ст.. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Керуючись .ст. 3, 15, 114, 118, 119, 120, І215 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 11, 16, 317, 316, 319, 3.21, 386. Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» - суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку набувальної давності.

На рішення суду може бути подана апеляція протягом 10 днів.

Суддя: