АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
2013 рік Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2013року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування Солом'янської районної у місті Києві державної адміністрації та ОСОБА_4 за участю прокурора прокуратури Солом'янського району м. Києва про позбавлення батьківський прав,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 і на підтвердження своїх вимог посилалась на те, що відповідач ухиляється від виховання та матеріального утримання дитини,яка хворіє на псоріаз та потребує постійного лікування. Проте відповідач не тільки не опікується станом здоров,я дитини, але всіляко перешкоджає цьому та з великими труднощами надає згоду на виїзд дитини за кордон на лікування .

Не погоджуючись з позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 подав зустрічний позов про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав,посилаючись на те, що причиною хвороби стало те, що під час шлюбу вона створювала конфліктні ситуації,які проходили на очах дитини,вела себе аморально та допускала випадки пізнього повернення до дому, при цьому в стані алкогольного сп'яніння, допускала нецензурні вислови та проявляла агресію та невиправданий гнів до сина. Крім цього, ОСОБА_2 перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, а тому щоб уникнути негативних наслідків для дитини він вимушений скоротити спілкування з сином до мінімуму.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено.

ОСОБА_3 в задоволені зустрічного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвали нове рішення яким задовольнити його вимоги та відмовити в задоволені позову ОСОБА_2

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, зокрема, що судом не надано належної правової оцінки його доказам та показам свідків та безпідставно не враховані його доводи про те, що позивачка перешкоджає йому у спілкуванні з сином. В той час,як в 2008, 2009 та 2010 роках вони з сином зустрічалися та між ними існувало взаєморозуміння,зокрема, в влітку 2010 року він організував сину відпочинок у дитячому таборі і в цьому ж році він особисто брав сина з собою на відпочинок до Криму. Проте ОСОБА_2 всіляко віддаляла його від сина та перешкоджала їх зустрічам, тому спілкування з сином унеможливились. З цих міркувань вважає, що суд незаконно позбавив його батьківських прав. Окрім цього зазначає апелянт, важко захворіла його мати,за якою він здійснює догляд, а тому він не завжди мав достатньо часу для спілкування з сином.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник,а також представник органу опіки та піклування та прокурор проти апеляційної скарги заперечували та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 164 СК України мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав,якщо, зокрема,в разі ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини ( що є підставою звернення до суду ОСОБА_2) та жорстокого поводження з дитиною ( що є підставою зустрічного позову).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони в справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1, а.с. 7).

Згідно рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11.04.2008р. шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 8, 9).

26 липня 2012 року ОСОБА_2 вийшла заміж за громадянина НімеччиниОСОБА_10 та змінила прізвище на «ОСОБА_2». (а.с. 10-12)

Після розірвання шлюбу неповнолітній ОСОБА_4 залишився проживати разом з матір'ю.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 свого обов'язку щодо участі в матеріальному утриманні сина, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10.07.2008р. з нього було стягнуто аліменти на користь матері дитини в розмірі 1 000 грн. щомісяця. (том 1, а.с. 14)

Згідно наданої ОСОБА_2 медичної документації у неповнолітнього ОСОБА_4 встановлено діагноз - псоріаз поширеної бляшкової форми, у зв'язку з чим вінзнаходиться на диспансерному обліку з 2008 року та потребує лікування, здійснення якого мати йому може забезпечити за кордоном в ОСОБА_7

У зв'язку з тим, що з боку батька дитини чиняться перешкоди у лікуванні дитини за кордоном,шляхом зволікань щодо надання письмової згоди на виїзд дитини за кордон, ОСОБА_2 звернулась до органу опіки та піклування для надання висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина і згідно з висновком комісії органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.06.2013р. було визнано за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4. Такого висновку комісія дійшла після відповідної перевірки та з урахуванням інформації отриманої з спеціалізованої школи з поглибленим вивченням інформаційних технологій №52 м. Києва та спортивного клубу греко-римської боротьби «Самсон» м. Києва,в яких навчається дитина про те, що навчанням та спортивними успіхами дитини цікавиться виключно мама, яка постійно відвідує батьківські збори, приймає активну участь у шкільному житті хлопчика, самостійно оплачує добровільні пожертвування на потреби зала, тобто навчанням та вихованням сина займається мати, в той час як батько ОСОБА_3, жодного разу до школи не приходив, успіхами сина не цікавився (том.1 а.с.205).

Згідно з соціально-психологічним висновком Солом'янського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, ОСОБА_4 біологічного батька до кола сім'ї не вводить, навіть вважає, що той має до нього негативні почуття. Участь кревного батька в житті дитини діагностичним обстеженням не виявлена.

Дотримуючись вимог сімейного законодавства та з урахуванням того, що ОСОБА_4, на час розгляду справи виповнилось чотирнадцять років, судом заслухано думку дитини, який пояснив, що батько про нього не піклується, участі в його житті не бере, успіхами та захопленнями не цікавиться. Своїм батьком сам ОСОБА_4 вважає нового чоловіка матері, ОСОБА_8, в той час як біологічного батька, ОСОБА_3, таким вже не вважає і спілкуватись з ним в подальшому не хоче і наміру не має.

Судом також допитано ряд свідків,які підтвердили факт ухилення ОСОБА_3 від спілкування з сином, в тому числі і свідків з боку ОСОБА_3,які також підтвердили зазначений факт,але жоден з них не зміг пояснити причин цього та припустити, що відсутність спілкування батька з сином має місце з вини матері.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_3 суд,з урахуванням встановлених обставин та наданих на їх підтвердження доказів виходив з того, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських прав щодо сина ОСОБА_4.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність зроблених в рішенні висновків фактичним обставинам справи є безпідставними на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Судом першої інстанції достовірно встановлено про відсутність з боку матері перешкод у спілкуванні батька з дитиною і посилання його на існування перешкод жодним доказам не підтверджується, при тому, що будь-яких його звернень до уповноважених органів з приводу усунення таких перешкод матеріали справи не містять.

Судом також не взято до уваги посилання ОСОБА_3 на грубе поводження ОСОБА_2 з неповнолітнім ОСОБА_4, яке зафіксоване, зокрема, у вигляді звукозаписів розмов, оскільки ці звукозаписи, зі слів самого ОСОБА_3 стосуються 2007-2008 років, що є значною мірою хронологічно віддаленим від подій, що підлягають дослідженню в межах даної справи. При цьому суд вважав визначальним, що ОСОБА_3, маючи докази грубого поводження своєї колишньої дружини з їх сином ще у 2007-2008 роках, поставив питання щодо оцінки таких її дій лише у 2013-році та у відповідь на пред'явлений до нього позов про позбавлення батьківських прав щодо ОСОБА_4, що безперечно свідчить більше про бажання захисти свої інтереси, ніж інтереси дитини.

Щодо посилань ОСОБА_3 про належне виконання ним рішення суду про сплату аліментів,суд в своїх висновках виходив з того, що ця обставина ніяк не може впливати на обґрунтованість заявлених до нього вимог про позбавлення батьківських прав, оскільки обов'язок щодо участі у вихованці дитини не залежить від обов'язку її утримання і позбавлення особи батьківських прав щодо дитини та не звільняє його від обов'язку утримувати її.

Відповідно до роз,ясень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 р. № 3, «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківства є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов'язків.

З урахуванням встановленого та вимог закону, ухвалюючи рішення про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що саме застосування такого заходу,як позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, на даний час, є в інтересах дитини , з огляду на характер стосунків між сторонами, дитиною з матір'ю та батьком, найкращим для дитини буде задоволення його бажання бути обмеженим від негативного впливу батька на його життєдіяльність.

Колегія суддів враховує, що думка дитини, яка здатна формулювати власні погляди, в даній справі, співпадає з вимогою матері дитини, ОСОБА_2, та суперечить заявам ОСОБА_3, який не довів, що з осені року 2010, та протягом 2011, 2012 та 2013 років він бажав спілкуватись з дитиною, застосовував різні заходи для цього та бажав все знати про нього, але йому заважали в такому спілкуванні та отриманні інформації.

Ні при розгляді справи в суді першої інстанції, а ні під час розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_3 жодним чином не довів свої твердження про жорстоке поводження матері з дитиною та не надав доказів про його турботу в зв'язку з такими обставинам, в той час, як позовні вимоги ОСОБА_2 підтверджуються матеріалами справи, поясненнями сина ОСОБА_4, підтримуються органом опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністраціїта органами прокуратури.

Колегією суддів проаналізовано, що з часу відкриття провадження по справі в суді першої інстанції (квітень 2013р.), тобто до звернення ОСОБА_2 до суду з вимогою про позбавлення батьківських прав, ОСОБА_3 не звертався з будь-якими питаннями стосовно сина до будь-яких установ і його життєдіяльністю не цікавився.

Інші доводи ОСОБА_3 про порушення судом першої інстанції процесуального та матеріального права не є такими, що тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді