УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2013 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу.

Відповідно до ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив адресу відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1, що територіально відноситься до юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва.

Виходячи з змісту позовної заяви та долучених до позову доказів, 30 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" та ОСОБА_1 укладено Договір фінансового лізингу №192/1-LD/Financial Lease Agreement №192/1- LD.

Як убачається зі змісту даного договору та додаткових угод до нього, ОСОБА_1, як сторона договору, зазначив адресу реєстрації - АДРЕСА_2, що територіально відноситься до юрисдикції Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим.

Як роз'яснено у п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Таким чином, виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу не підсудний Дніпровському районному суду міста Києва, оскільки до позовної заяви не долучено доказів, які мали підтвердити місце проживання відповідача за адресою, вказаною у позовній заяві, що дає підстави повернути позовну заяву позивачу для подальшого звернення до належного суду за місцем реєстрації (проживання) відповідача, з урахуванням положень ч.1 статті 109 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Таким чином, суддя вирішує питання про повернення позивачу судового збору, який сплачено позивачем при зверненні з даним позовом до суду, що документально підтверджується оригіналом платіжного документа.

Враховуючи наведене та керуючись п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір", п.4 ч.3 ст.121, ст.ст.209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу повернути позивачу, для подання позову до належного суду.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" судовий збір в розмірі 664 (шістсот шістдесят чотири) грн. 02 коп., який сплачено на підставі платіжного доручення №8230 від 05 липня 2013 року на рахунок №0005 МФО №820019, відкритий в ГУДК України в м. Києва, отримувач УДК в Дніпровському районі м. Києва.

Роз'яснити позивачу його право подати позовну заяву у встановленому порядку до Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим, за правилами територіальної підсудності, з урахуванням положень ч. 1 статі 109 Цивільного процесуального кодексу України .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я