АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадж. №22ц-774/7172/2013 Голов.1-ї інст.Брага А.В.
Категорія 27 Доповідач - Колодяжна Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 листопада 2013 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді- Колодяжної Н.Є.

суддів - Осіяна О.М., Глущенко Н.Г.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» - про стягнення суми по депозитному вкладу та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 04.03.2013., яким частково задоволено позов, посилаючись на неповне з*ясування судом обставин справи, недоведеність вимог, невідповідність рішення вимогам матеріального та процесуального закону, а висновків суду дійсним обставинам справи.

Вирішуючи спір, та, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення суми за депозитним вкладом, - районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 довів факт укладення ним, позивачем, від імені якого діяв його батько-ОСОБА_4., у встановленому законом порядку депозитного вкладу на суму 10000грн., неповернення Банком у встановлений договором строк цієї суми та відсотків, а тому стягнув з останнього зазначену суму та 19,5 % з 21.04.2005 по 25.02.2013., що становить 71625грн., 3% річних- 2148,75грн., а всього 83 773,75грн. Вимоги про стягнення моральної шкоди залишив без задоволення.

Апеляційний суд вважає, що рішення в частині стягнення грошової суми повинне бути змінено, сума зменшена, оскільки висновки протирічать нормам матеріального права, та наданим доказам.

Матеріалами справи, зокрема, Договором про депозитний вклад від 20.04.2005., вбачається укладення між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору депозитного вкладу в приміщенні Правобережного відділення Банку з підписом уповноваженої особи та печаткою Банку, за умовами якого позивач, в особі якого діяв ОСОБА_4, передав відповідачу 10000грн. строком на 3 місяці до 21.04.2005р. зі сплатою 19,5% річних з видачею відповідачем позивачеві меморіального ордеру з печаткою цієї установи. Зазначений документ райсуд обгрунтовано вважав належним фінансовим документом, оскільки він має всі необхідні реквізити та відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами. Крім того, висновком судово-економічної експертизи від 16.03.2011 підтверджено, що наданий до справи меморіальний ордер від 20.04.2005. на ім.*я ОСОБА_2 є підтвердженням того, що кошти у сумі 10 000грн. були прийняті установою Банку, а операція по залученню коштів такою, що здійснена (а.с.202-209 т.1).

А тому висновок суду про доведеність факту угоди між сторонами про внесення позивачем вказаної грошової суми і отримання її Банком відповідає дійсним обставинам, наданим доказам та вимогам ст.ст. 1058ч.1, 1059ч.1, 1068 ЦК щодо форми, зобов*язань за договором банківського вкладу, обов*язку Банку зарахувати кошти, що надійшли на рахунок клієнта.

За висновками вказаної експертизи - загальна сума збитків, спричинених ОСОБА_5 в зв*язку з неповерненням Банком грошових коштів по вкладу та відсотків документально підтверджується у розмірі 11 488,95грн. Розрахунок суми експертами здійснювався при тому, що їм не були надані документи щодо відсотків по ставці вкладу «до запитання», що передбачено п.9 Договору (експертами помилково вказаний п.7), а тому їхній розрахунок відбувався з врахуванням відсоткової ставки 19,5 %, починаючи з 21.04.2005. і до періоду подачі позову- по 16.01.2006.

Районний суд, обраховуючи суму до стягнення, також взяв для розрахунку 19,5% за весь період неповернення коштів: з 21.04.2005. до 25.02.2013. (згідно уточненої позовної заяви від 25.02.2013.) з врахуванням 3% річних (як того вимагає ст.625 ЦК), а саме: 10000грн.х 19,5%= 195= 10195: :365дн=25х 2865дн. = 71 625грн. х 3%= 2148,75грн. 10000 + 71625 + 2148,75 = 88 773,75грн. - і стягнув зазначену суму.

Між тим, ні з розрахунком експертів, ні з розрахунком суду у повній мірі погодитись не можна з наступних підстав.

Так, пунктом 1 Депозитного договору передбачено надання позивачем Банку суми 10000грн. на строк три місяці по 21.07.2005. з відсотковою ставкою- 19,5%.

Пунктом 9 Договору передбачалось : по закінченню строку вкладу нараховані за строк вкладу відсотки підсумовуються до розміру вкладу и на отриману суму, з наступного календарного дня після настання дати, вказаної у п.1 Договору, Банк проводить нарахування відсотків по ставці вкладу « до запитання» до моменту повернення вкладу вкладнику.

Зазначене свідчить, що, починаючи з 22.07.2005. нарахування відсотків у розмірі 19,5% є невірним. Питання про те, який існував відсоток по ставці вкладу «до запитання», суд не з*ясував, допустивши неповноту в цій частині.

На запит апеляційного суду Банком були надані відповідні накази, що діяли на час виникнення правовідносин і до часу розгляду справи апеляційним судом, з яких вбачається, що такий відсоток складав 1%. Виходячи з цього, розрахунок суми повинен бути слідуючим: за 3 місяці сума вкладу з врахуванням 19,5 % склала 10 487,50грн. Починаючи з 22.07.2005. до часу ухвалення апеляційним судом рішення ця сума підлягає множенню на 1% , далі множенню на кількість днів у році та діленню на 365 або 366 днів ( два роки високосні-2008 та 2012рр.). Так, у 2005році загальна сума складає 10 534,33грн. (10 487,50гр.+ 46,83); у 2006р. відсоток складає 105,34гр., а вся сума складає 10 639,67гр.; у 2007р.- відсоток- 106,40грн, а вся сума- 10 746,07гр.; у 2008р. -відсоток 107,76грн., сума- 10 853,83гр.; у 2009р. - відсоток- 108,54грн., сума - 10 962,37гр.; у 2010р.- відсоток 109,62грн., загальна сума - 11 071,99грн.; у 2011р. - відсоток-110,72грн., сума- 11 182,71грн.; у 2012р. - відсоток- 112,13грн., вся сума- 11 294,84грн., у 2013р. - 19,50грн. Загальна сума відсотку за вказаний період = 780,01грн. Всього: 10 534,33грн. + 780,01 = 11 314гр. 34 коп. Така сума підлягала стягненню з Банку на користь позивача.

Враховуючи невірно, у порушення вимог матеріального закону, зокрема, умов Договору, проведений судом розрахунок суми, судове рішення у відповідності до вимог ст..309 п.1, 3,4 ЦПК підлягає зміні із зменшенням стягнутої суми до зазначеної.

В частині відмови у стягненні моральної шкоди рішення фактично не оскаржується.

Твердження Банку про неотримання ним коштів від позивача чи його батька, про неукладення Банком спірного договору з посиланням на незаконні дії його працівника та порушення кримінальної справи, - не заслуговують на увагу, оскільки доказів у встановленому законом порядку про притягнення особи до кримінальної відповідальності за фактами, що розглядаються, - Банком не надано, а є наявним Договір та фінансовий документ про внесення коштів.

Доводи відповідача про відсутність відповідальності Банку за незаконні дії його працівника, відсутність повноважень у його працівника на укладення договорів,- протирічать ст..1172 ЦК, згідно якої - юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових обов*язків, що мало місце у даному випадку.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи про невідповідність меморіального ордеру вимогам до документу про внесення готівки із наведених вище підстав, зокрема, відповідність його Інструкції про касові операції в банках України, в т.ч. п.8 гл.2 розд.Ш.

Посилання апелянта на укладення договору неповноважною особою - не можна визнати обґрунтованим, оскільки за правилами ч.1ст.1062 ЦК- на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім.*я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Керуючись ст.ст. 307, 309п.1, 3,4 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - частково задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 4 березня 2013р. - змінити, зменшивши стягнуту суму до 11 314 грн. 34 коп.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку у 20-денний строк.

С У Д Д І