Номер провадження № 22-ц/785/7337/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Панасенкова В.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Горновій А.О.,

за участю: представника прокуратури Одеської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Котовської міжрайонної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Котовської міської ради Одеської області, Головного управління Держземагенства в Одеській області на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 08 серпня 2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що дізнавшись про намір відповідача продати будівлю складу 06 та 07, яка розташована за адресою Одеська область м. Котовськ вул. 50 років Жовтня 216 а, звернулась до ОСОБА_5 з пропозицією придбати зазначений склад, та отримавши згоду і домовишвись про ціну та інші істотні умови договору ОСОБА_4 сплатила ОСОБА_5 обумовлену суму коштів у розмірі 70 000 гривень, про що остання 15.07.2012 року склала письмову розписку та запевнила позивача, що з'явиться до нотаріальної контори в обумовлений сторонами час для посвідчення цієї угоди передавши при цьому спірний склад у володіння позивача.

Однак, в обумовлений час до нотаріальної контори для посвідчення спірної угоди відповідачка не з'явилась, посилаючись на зайнятість, та в подальшому почала ухилятись від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, з огляду на що позивач звернулась до суду із позовом за захистом свого порушеного права та просила її позовні вимоги задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнала частково та пояснила, що часу на відвідання нотаріальної контори у неї немає, тому вона не бажає витрачати його на оформлення спірної угоди.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18 липня 2012 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі Котовська міжрайонна прокуратура Одеської області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 у повному обсязі, мотивуючи це тим, що зазначене рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_5, представник Котовської міської ради та представник Головного управління Держземагенства в Одеській області у судове засідання до апеляційного суду не з'явилися, однак про розгляд справи вони були сповіщені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання ними судових повісток про розгляд справи 30.10.2013 року о 12.00 год., крім того сторонами надані письмові заперечення на апеляційну скаргу. Тому згідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка в суд не перешкоджає розглядові справи і не порушує їх право на доступ до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги і пояснення на апеляцію представника прокуратури, та письмові заперечення на апеляційну скаргу позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що провадження у справі за апеляційною скаргою Котовської міжрайонної прокуратури Одеської області на рішення суду першої інстанції підлягає закриттю з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини, які виникли між сторонами стосуються обєкту нерухомості, який було відчужено за договором купівлі-продажу, та спір між ними виник з приводу ціни від продажу цього нерухомого майна, що унеможливило його нотаріальне посвідчення.

Позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_5 отримала кошти за відчужене нею спірне нерухоме майно в обумовленій під час укладання сторонами попереднього договору сумі, про що склала відповідну письмову розписку, однак в подальшому ОСОБА_5 попросила позивача додатково, до визначеної ціни за відчуження спірного нерухомого обєкту, сплатити кошти, та отримавши відмову стала ухилятись від подальших перемовин, а також відмовилась повертати позивачці кошти в розмірі 70 000 гривень, які вона отримала за продаж спірного складу.

Отже, задовольняючи позов, суд першої інстанції у своєму рішенні послався на норми ст.204 ЦК України, згідно якої правочин є правомірним, якщо його недоведеність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а згідно ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах якими обмінялись сторони.

Таким чином, місцевий суд обґрунтовано дійшов до висновку, що оскільки спірне складське приміщення було відчужено позивачу за обумовлену сторонами суму та повернення ОСОБА_4 коштів отриманих відповідачем за продаж спірного обєкту нерухомого не відбулось, то спірна угода є дійсною.

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що є законні підстави для визнання за позивачем ОСОБА_4 права власності на вказане нерухоме майно, а оскільки воно заперечується відповідачем, то це право підлягає захисту судом, шляхом його визнання.

Посилання Котовської міжрайонної прокуратури Одеської області в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував, що спірний правочин порушує права та інтереси держави в особі Котовської міської ради Одеської області та Головного управління Держземагенства в Одеській області, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони є недоведеними, та не відповідають фактичним обставинам справи.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_4 придбала у відповідача ОСОБА_5 будівлю складу 06 та 07, який розташовано за адресою: Одеська область м. Котовськ, вул. 50 років Жовтня 216 а.

Однак, в подальшому від нотаріального оформлення спірної угоди відповідач ухиляється. До того ж, відповідачка вважала, що за час, який сплинув, спірна будівля зросла в ціні, тому покупець має за неї додатково сплатити кошти.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом, надавши відповідні докази у підтвердження своєї правової позиції по справі.

Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На підставі ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не. визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зазначене вказує на те, що позивач скористалася своїм правом власності у відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином, твердження апелянта про те, що рішення Котовського міськрайсуду Одеської області від 08 серпня 2012 року по зазначеній справі не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України є недоведеним.

За таких обставин посилання апелянта на те, що наявна необхідність представництва Котовською міжрайонною прокуратурою в суді інтересів держави в особі Котовської міської ради Одеської області та Головного управління Держземагенства в Одеській області не заслоговують на увагу.

Слід відмітити, що частиною 6 статті 319 ЦК України встановлено, що держава не втручається у здійснення власником права власності.

У своїй апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що представники Котовської міської ради та Головного управління Держземагенства в Одеській області не були залучені судом, внаслідок чого вони не могли захистити власні інтереси.

Відповідно до ст.36-1 Закону України Про прокуратуру представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Обираючи форму представництва, передбачену частиною пятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Однак, апелянтом не доведено яким чином порушено інтереси держави в особі саме Котовської міської ради та Головного управління Держземагенства в Одеській області, враховуючи те, що спірні правовідносини між сторонами у справі стосуються лише питання щодо права приватної власності на спірне нерухоме майно. Посилання апелянта на Земельний Кодекс України, Закон України Про місцеве самоврядування в Україні, Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011 року №445 без зазначення конкретних порушень з боку позивача та відповідача, не доводить законності підстав для подання Котовською міжрайонною прокуратурою апеляційної скарги в інтересах держави в особі Котовської міської ради та Головного управління Держземагенства в Одеській області.

Отже, судова колегія приходить до висновку про недоведеність апелянтом по справі, тих обставин, що правочин укладений між сторонами за яким визнано право власності за ОСОБА_4 порушує права та інтереси визначених ним у апеляційній скарзі осіб.

За таких обставин, суд першої інстанції дослідив в судовому засіданні надані докази з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості й у відповідності до ст. 212 ЦПК України дав ним правильну оцінку та постановив рішення суду з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" від 24 жовтня 2008 року, викладених п. 8 постанови №12, при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Оскільки суд першої інстанції у даному випадку не вирішував питання про права та обов'язки осіб в інтересах яких апелянт звернувся з апеляційною скаргою, а сам апелянт не довів, що даним судовим рішенням порушені їх права чи інтереси, тому колегія суддів вважає, що Котовська міжрайонна прокуратура в Одеській області не має права на апеляційне оскарження рішення місцевого суду і апеляційне провадження у справі за його скаргою підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 292, 297, 303, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Провадження у справі за апеляційною скаргою Котовської міжрайонної прокуратури в Одеській області на рішення Котовського міжрайонного суду Одеської області від 18 серпня 2012 року закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: підп. ис ОСОБА_6

Підп. ОСОБА_7

ОСОБА_2