Провадження № 2/369/4453/13
РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2013 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.

при секретарі Рябець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 серпня 2003 року між ним та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 937.

Від шлюбу вони мають сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ними виявився невдалим. У нього з дружиною різні погляди на сімейне життя та виховання дитини, через що в сімї часто виникали конфлікти і суперечки. З часом вони взагалі перестали розуміти один одного, що призвело до відчуження між ними, втрати любові та поваги.

З січня 2013 року вони не ведуть спільного господарства, подружніх стосунків не підтримують, тому шлюб між ними існує лише формально. Збереження сімї є неможливим.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2

Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з 01 серпня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Подружнє життя виявилось неможливим, оскільки в позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, в сім'ї часто виникали непорозуміння. Їхня сім»я розпалась, протягом двох місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Шлюб зберегти не бажають.

Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач ОСОБА_2 просила залишити їй прізвище ОСОБА_2, а тому суд залишає прізвище відповідачу після розірвання шлюбу ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 01 серпня 2003 року, актовий запис № 937, розірвати.

Залишити прізвище після розірвання шлюбу відповідачу ОСОБА_2 - ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.