№ 4-с-1416-97/2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2013 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі заявника (скаржника) ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції , -

встановив:

У вересні 2012 року заявник звернулася до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби ММУЮ, в якій просила визнати дії по винесенню постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2012 незаконними, скасувати вказану постанову та зобовязати виконавця усунути допущені порушення.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що в оскаржуваній постанові старшим державним виконавцем надано їй строк для самостійного виконання рішення суду 14 днів замість передбачених законом 15 днів. Посилається на те, що отримала постанову тільки 12 вересня 2013 року, тобто строк для самостійного виконання зменшений (порушений) не з її вини. Також вказує, що вона звернулася до касаційної інстанції з касаційною скаргою, а тому вважає що виконувати рішення суду до розгляду касаційної скарги не можна. Зазначає, що виконання рішення суду порушить її права. Вважає винесення Ленінським ВДВС ММУЮ такої постанови неправомірним, а постанову, такою, що порушує вимоги закону, а тому змушена звернутися до суду з даною скаргою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала вимоги скарги з підстав викладених в ній.

Представник Ленінського ВДВС ММУЮ в судове засідання 13.02.2013 не зявилась, подала заяву в якій заперечує проти скарги та просить розглядати скаргу за її відсутності.

ОСОБА_2, яка є стягувачем у виконавчому провадженні в судове засідання 13.02.2013 також не зявилась, подала заяву в якій заперечує проти скарги та просить розглядати скаргу за її відсутності.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та справи, судом встановлено такі обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.05.2012 позов у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено, задоволено зустрічний позов, усунуто перешкоди у користуванні квартирою 32 буд. 5-А по вул. 12 Повздовжня у м. Миколаєві шляхом вселення ОСОБА_2 до квартири та зобовязано ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 дублікат ключів, забезпечити вільний доступ і перебування у квартирі.

Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Миколаївської області від 18.07.2012 вказане рішення залишено без змін.

03.09.2012 старшим державним виконавцем Ленінського ВДВС ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк для самостійного виконання рішення суду до 17.09.2012, тобто 14 днів.

Як вбачається з відтиску на конверті, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 81) постанова про відкриття виконавчого провадження направлена скаржнику 04.09.2012.

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Враховуючи те, що примусовому виконанню підлягало рішення не про виселення, а про вселення, строк для самостійного виконання повинен був становити до семи днів, а не 15 як зазначає скаржник.

За таких обставин, надання старшим державним виконавцем боржнику строку для самостійного виконання рішення суду протягом 14 днів, замість передбачених 7 днів не порушує прав та інтересів боржника.

Частиною 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Копія постанови була направлена через ТОВ «Укркурьер» на наступний день після її винесення, а саме 04.09.2012 (а. с. 81).

Відтак, старший державний виконавець при надсиланні копії постанови діяв в межах своїх повноважень та не порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Посилання скаржника на те, що нею подана касаційна скарга, а тому не можна виконувати рішення суду та що рішення порушує її права, не заслуговує на увагу, оскільки факт подання такої скарги не зупиняє виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Доказів подання скаржником державному виконавцю ухвали судді-доповідача Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про зупинення виконання рішення суду не надано. Як пояснила скаржник в судовому засіданні у відкритті касаційного провадження було відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що права заявника діями старшого державного виконавця Ленінського ВДВС ОСОБА_3 порушено не було, а тому в задоволенні скарги належить відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 387, 208, 209 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв