Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"14" лютого 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого -судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Костенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "БТА Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Службу у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності на предмет іпотеки, визнання прав власності на об'єкт іпотеки та виселення,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "БТА Банк", звертаючись з позовом до суду, просило звернути стягнення на Предмет іпотеки за Договором іпотеки посвідчений 07.11.2007 року Ковальчуком С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 5612з, а саме на квартиру АДРЕСА_1 - за ціною 716 040,25 без ПДВ, що належить в частині ј ОСОБА_1, в частині 2/4 ОСОБА_2, в частині ј ОСОБА_3 шляхом набуття права власності Публічним акціонерним товариством "БТА Банк" в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором № 146/09 від 07.11.2007р., припинити право власності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: 6) на ј частину квартири АДРЕСА_1, припинити право власності ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на 2/4 частини квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, визнати за Публічним акціонерним товариством "БТА Банк" право власності на квартиру АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1; судові витрати покласти на відповідачів.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 10 січня 2013 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Службу у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації. (а.с. 76-77)

Представник позивача Боднар М.М. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, пояснив, що 07 листопада 2007 року між ВАТ "БТА Банк", яке змінило своє найменування на Публічне акціонерним товариством "БТА Банк", та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 146/09, за умовами якого Банк надав Позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 161 000, 00 доларів США, а Позичальник зобов'язувався своєчасно повернути наданий кредит, сплатити нараховані проценти, а також виконати інші зобов'язання передбачені кредитним договором. Згідно п. 2.1, 2.2 кредитного договору, кредит надано на строк з 07.11.2007р. по 07.11.2027р. включно, для придбання нерухомості, а саме земельної ділянки для садівництва площею 0,1045 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та садового будинку АДРЕСА_2. Однак, Позичальником порушено зобов'язання за кредитним договором щодо погашення тіла кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 11 жовтня 2012 року виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 395 210,41 доларів США та 3 893 242,61 грн. штрафних санкцій, всього 7 052 159,41 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 07 листопада 2007 року між ВАТ "БТА Банк" та відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідачі передали в іпотеку позивачу квартиру АДРЕСА_1. При укладанні договору іпотеки ПАТ "БТА БАНК" - іпотекодержатель, та ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійшли згоди про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, а також визначили, що Банк на свій розсуд вибирає один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п.6.2.1, 6.2.2, 6.2.3. Договору іпотеки). Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 договірних зобов'язань по кредитному договору, у позивача виникло право звернутись до суду з вимогою звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 07 листопада 2007 року, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачам на праві спільної часткової власності, шляхом набуття права власності ПАТ "БТА Банк" в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №146/09 від 07 листопада 2007 року, та відповідно припинити право власності відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на належні їм частки в об'єкті нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а також виселити відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, у зв'язку з припинення права власності на предмет іпотеки.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6, в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позов, які долучено до матеріалів справи. (а.с. 63-66)

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити, пояснила, що дійсно, 07 листопада 2007 року між ВАТ "БТА Банк" та відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, на підставі якого відповідачі передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. В цій квартирі разом з відповідачем та її малолітнім сином - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані та проживають мати відповідача - ОСОБА_2 та її брат - ОСОБА_1, іншого житла у відповідачів немає. Відповідач не заперечує факт наявності заборгованості по кредитному договору, який укладено між Банком та ОСОБА_1, однак вважає вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, де проживають відповідачі, порушує їх житлові права, оскільки фактично залишає всю їх сім'ю разом з малолітньою дитиною на вулиці.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити, пояснила, що дійсно 07 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "БТА Банк" та ОСОБА_1, відповідачем по справі, було укладено Кредитний договір № 146/09, за умовами якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 161000,00 доларів США, ці кошти були витрачені на придбання земельної ділянки та садового будинку АДРЕСА_2. Одночасно, 07 листопада 2007 року між Банком та відповідачами було укладено договір іпотеки, яким передано в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1, в цій квартирі зареєстровані та проживають відповідачі, квартира є єдиним їх житлом. Відповідач наголосила, що відповідачі мають намір погашати кредит, однак на даний час перебувають у скрутному матеріальному становищі, тому не спроможні виконувати зобов'язання по погашення боргу в повному обсязі, вважає, що банк не позбавлений права задовольнити вимоги щодо погашення боргу шляхом продажу земельної ділянки та садового будинку, для придбання яких був отриманий кредит.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації Карасалович А.Г., в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову в частині заявлених позовних вимог, які стосуються виселення малолітньої дитини ОСОБА_7, оскільки відсутні відомості, що дитина має інше житло, вирішення питання щодо інших позовних вимог залишив на розгляд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_10, представника відповідачів ОСОБА_6, представника третьої особи Карасалович А.Г., дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "БТА Банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерним товариством "БТА Банк", у зв'язку зі зміною найменування юридичної особи) та ОСОБА_1, відповідачем по справі, було укладено Кредитний договір № 146/09.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Кредитного договору, Банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 161 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язувався своєчасно повернути наданий кредит, сплатити нараховані проценти, а також виконати інші зобов'язання передбачені кредитним договором.

Згідно п. 2.1, 2.2 кредитного договору, кредит надано на строк з 07.11.2007р. по 07.11.2027р. включно для придбання нерухомості, а саме земельної ділянки для садівництва площею 0,1045 га, кадастровий номер НОМЕР_3 та садового будинку АДРЕСА_2.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 07 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством "БТА Банк" та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П., зареєстрований у реєстрі за № 5612з.

Згідно договору іпотеки, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 передали в іпотеку Публічному акціонерному товариству "БТА Банк" квартиру АДРЕСА_1. (а.с. 24-26)

При укладанні договору іпотеки, ПАТ "БТА БАНК" - іпотекодержатель, та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 дійшли згоди про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, а також визначили, що Банк на свій розсуд вибирає один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (п.6.2.1, 6.2.2, 6.2.3. Договору іпотеки).

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство "БТА Банк" посилається, як на підставу звернення стягнення на предмет іпотеки, на порушення з боку Позичальника, яким виступає відповідач ОСОБА_1, зобов'язань по кредитному договору щодо своєчасного сплати основного кредиту та процентів за користування коштами, у зв'язку з чим станом на 11 жовтня 2012 року виникла заборгованість по кредитному договору на загальну суму 395 210,41 доларів США та 3 893 242,61 грн. штрафних санкцій, що всього разом 7 052 159,41 грн., яка включає: строкову заборгованість за кредитом - 243 133,46 доларів США, що еквівалентно 1 943 365,75 грн.; прострочену заборгованість за кредитом - 15120,77 доларів США, що еквівалентно 120 860,31 грн.; строкову заборгованість за сплатою процентів - 483,92 доларів США, що еквівалентно 3867,97 грн.; прострочену заборгованість за сплатою процентів - 136 472,26 доларів США, що еквівалентно 1 090 822,77 грн.; пеню нараховану за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 3 824 057,61 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредитів та сплату процентів - 69185,00 грн.

Разом з тим, на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства "БТА Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Судом присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "БТА Банк" суму заборгованості за кредитним договором №146/09 від 07 листопада 2007 року у розмірі 4 765 947 грн. 12 коп. та судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн., а всього - 4 767 767 грн.12 коп. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товириства "БТА Банк" про розірвання кредитного договору та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 20 жовтня 2011 року, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "БТА Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "БТА Банк" про розірвання кредитного договору та зобов'язання вчинити певні дії залишено без змін.

Відповідно до п.6.2.3.1 Договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку". Предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності та сторони домовились, що кандидатура незалежного експерта - суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем.

Згідно Висновку про ринкову вартість предмета іпотеки, який складеного 14.11.2012 року суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю "АКО ЕКСПЕРТ", ринкова вартість предмета іпотеки на дату оцінки (без ПДВ) становить 716 040,25 грн., що еквівалентно 89 583,42 долари США. (а.с.34)

Як роз'яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Відповідно до ст. ст. 33, 35 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

З огляду на викладене, та враховуючи той факт, що договір іпотеки, який укладено між сторонами даного спору, містить застереження про право іпотекодерджателя звернути стягнення на предмет іпотеки у рахунок виконання зобов'язання за основним договором у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України "Про іпотеку" і зареєструвати право власності на предмет іпотеки, у разі невиконання іпотекодавцем зобов'язання за основним договором, та виходячи з аналізу змісту норм ст. 16 ЦК України ст. ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку", можна зробити висновок про те, що передбачені законом позасудові способи реалізації прав іпотекодержателя не виключають можливості захисту його права у судовому порядку при наявності такого застереження.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване у ст.39 цього Закону. Відповідно до ст.39 Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Таким чином, як передбачено положеннями ст.39 Закону України "Про іпотеку", так і безпосередньо зазначено у договорі іпотеки від 07 листопада 2007 року, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "БТА Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності на предмет іпотеки та визнання прав власності на об'єкт іпотеки є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем визначено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, однак такий спосіб захисту суперечить нормам чинного законодавства, безпосередньо нормам Закону України "Про іпотеку", яким визначено способи звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку, в той же час інших підстав для припинення права власності відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, позивачем не наведено .

Відповідно до ст. ст. 39, 40 Закону України "Про іпотеку", одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

3гідно ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно ст. 65 Житлового кодексу України наймач вправі у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

3гідно даних , які викладені у довідці Житлової ремонтно - експлуатаційної організації № 409 від 09 січня 2013 року, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3, 1978 року народження, ОСОБА_7, 2003 року народження, ОСОБА_2, 1959 року народження, ОСОБА_1, 1985 року народження. (а.с.68)

Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщенні, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідно до жилого приміщення. Жиле приміщення, що надається виселюваному, повинно бути зазначено в рішенні суду або постанові прокурора.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статі 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадян з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку вставленою частиною третьою цієї статі.

Конституцією України у ст.47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

Згідно положень частини першої та четвертої ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ч.2 ст.11, ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно - гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумову розвитку.

Декларацією прав дитини (ст.4) визначено, що дитині належить право на відповідне житло, а ст.3 Конвенції про права дитини зобов'язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, першочергову увагу приділяти забезпеченню інтересів дитини.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, ОСОБА_3 разом з малолітнім сином ОСОБА_7, 2003 року народження, зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1, в той же час припинення права власності на житлове приміщення, не є безспірною підставою для припинення права користування житловим приміщенням, а може бути здійснено в порядку визначному чинним законодавством України.

Таким чином, в розрізі даного спору суд вважає, що припинення права власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна, яким є 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, не є підставою припинення права користування цим житловим приміщенням, а вирішення питання про виселення відповідача ОСОБА_3 з квартири безпосередньо зачіпає права та інтереси її малолітнього сина, оскільки позбавить мати дитини проживати разом з дитиною, яка має право на користування даним житловим приміщенням, доказів, які мали підтвердити, що мати разом з дитиною вибули до іншого місця проживання, що дитина забезпечена іншим придатним для проживання житлом, позивач суду не надав.

Також, звертаючись з позовом до суду з вимогою про виселення відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартириАДРЕСА_1, ПАТ "БТА Банк" не надав належних та допустимих доказів, які мали свідчити про дотримання позивачем порядку виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку, повернення якої забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, що передбачений ч.4 ст.109, з урахуванням вимог ст. 132-3 Житлового кодексу УРСР.

Разом з тим, обмеження (позбавлення) права користування житлом можуть спричинити тільки такі дії наймача або членів його сім'ї, що полягають у зловживанні ними своїми правами або неналежному виконанні покладених на них обов'язків і безпосередньо порушують права та законні інтереси інших осіб. Таким чином, якщо особа втрачає право на користування житлом без вчинення винних дій, вона має право на захист з боку держави.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства "БТА Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності на предмет іпотеки, визнання прав власності на об'єкт іпотеки та виселення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 61, 65, 109 Житлового кодексу УРСР, ст. 29 Цивільного кодексу України, ст.ст.11, 18 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.33, 35, 36, 37, 39, 40 Закону України "Про іпотеку", Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст. 1, 4, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України , суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "БТА Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, припинення права власності на предмет іпотеки, визнання прав власності на об'єкт іпотеки та виселення відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарг, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

С у д д я