Справа № 537/254/13- ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.02.2013 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1; зобовязати ВГІРФО КМУ ГУМВС України в Полтавській області зняти з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із зазначеної адреси; стягнути з відповідачів судові витрати на користь позивача.
Свої вимоги мотивував тим, що у листопаді 2002 року він за власні кошти придбав квартиру АДРЕСА_2. З листопада 2002 року у квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 У звязку із тим, що під час придбання зазначеної квартири позивач перебував у шлюбі із ОСОБА_2, 05 березня 2010 року вони уклали договір про правовий статус майна подружжя, яким визначено, що вищевказана квартира залишається у власності ОСОБА_1 та є неподільною між подружжям під час розподілу майна. 12 травня 2010 року було розірвано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 Після розлучення, а саме з 01 січня 2010 року, ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 переїхали проживати до іншої квартири АДРЕСА_3, яка належить на праві власності ОСОБА_2 Позивач зазначає, що з вказаного часу він з відповідачами не спілкується, спільного господарства не веде. ОСОБА_2 після розірвання шлюбу було написано розписку, у якій вона зобовязалася знятися з реєстрації квартири АДРЕСА_2 12 травня 2010 року. Однак до теперішнього часу зобовязання не виконала, на неодноразові звернення позивача до ОСОБА_2 з проханням знятися з реєстрації остання не реагує. Позивач вимушений сплачувати комунальні платежі, позбавлений права розпоряджатися своєю власністю, у звязку з чим він звернувся з позовом до суду для захисту своїх законних прав та інтересів.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також представник третьої особи ВГІРФО Кременчуцького міського управління ГУМВС України в Полтавській області в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також представника третьої особи - ВГІРФО Кременчуцького міського управління ГУМВС України в Полтавській області на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Вислухавши позивача ОСОБА_1, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 травня 2003 року, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №645262 від 27 травня 2003 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2.
5 березня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_3.
Як вбачається з матеріалів справи, 5 березня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про правовий статус майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за номером 1240, відповідно до якого квартира АДРЕСА_2 вважатиметься такою, що належить ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності, а квартира АДРЕСА_3 вважатиметься такою, що належить ОСОБА_5
Згідно матеріалів справи, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12 травня 2010 року було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КЕ №060119, виданого Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Вимогами частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю Добробит за номером 273 від 23 січня 2012 року, у вказаній вище квартирі №25, розташованої по вулиці Леніна в місті Кременчуці Полтавської області, окрім позивача, також зареєстровані ОСОБА_2, колишня дружина власника, та ОСОБА_3, син власника.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушено право позивача на володіння та розпорядження майном, що перебуває у нього на праві власності, оскільки відповідачі, будучи зареєстрованими в належній позивачу квартирі, порушують права та законні інтереси власника на свій розсуд володіти і розпоряджатись належним майном, в зазначеній квартирі не проживають, витрат по її утриманню не несуть.
Відповідно до вимог статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Вимогами частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно акту обстеження житлового приміщення на факт проживання від 24 січня 2012 року, відповідачі ОСОБА_2, колишня дружина позивача, та ОСОБА_3, син позивача, не проживають у зазначеній квартирі з 03 січня 2010 року по теперішній час.
Допитана в судовому засіданні свідок, паспортист ТОВ Добробит - ОСОБА_6, пояснила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які проживають у квартирі №23 будинку №28/40, розташованого по вулиці Леніна у місті Кременчуці Полтавської області, пояснили, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у квартирі №25 будинку №28/40, розташованого по вулиці Леніна у місті Кременчуці з 3 січня 2010 року по теперішній час, про що нею 24 січня 2012 року і складено зазначений акт обстеження приміщення на факт проживання.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачами втрачено право на користування зазначеним житлом, оскільки вони, як члени сімї власника, відсутні у вказаній квартирі більше одного року без поважних причин.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в добровільному порядку не виписались з квартири, порушуючи при цьому право позивача розпоряджатися своїм майном, а також те, що вони відсутні за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у звязку з чим вони підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог позивача в частині зняття з реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зазначених вимог, оскільки статтею 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено обовязковість зняття з реєстрації місця проживання осіб, яких за рішенням суду визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Оскільки статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду, в розмірі по 107 грн. 30 коп.
Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 224, 226 Цивільно-процесуального України, статтями 319, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України, Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою №25 в будинку №28/40 по вулиці Леніна в місті Кременчуці Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.
Суддя : Д.О. Зоріна