АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8405 Головуючий у 1 інстанції - Сирбул О.Ф.
2013 рік Доповідач - Шахова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

6 листопада 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Пікуль А .А .

при секретарі Охневській Т.В.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України»

на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецреалізація», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Загоруй Ірини Анатоліївни, ОСОБА_1 про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, визнання протоколу прилюдних торгів, визнання недійсним свідоцтва на право власності на майно придбане з прилюдних торгів,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом і свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що у листопаді 2011 року ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація» було проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, а саме квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,яка належить її на праві власності. Вартість квартири відповідно до Звіту з незалежної оцінки від 06.12.2010 року № 4779 проведеного оцінювачем ТОВ «Українська експертна група» Антоновим В.О. визначено у сумі 390 287,00 грн. Проте, враховуючи той факт, що перші прилюдні торги, з реалізації предмету іпотеки, призначені на 16.05.2011 року не відбулися, державним виконавцем в порядку передбаченому ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» було організовано уцінку та повторну уцінку цього майна. Таким чином, фактично реалізація предмету іпотеки, відбулася наприкінці листопада 2011 року, які відбулися з порушенням вимоги ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не було проведено обов'язкову повторну оцінку майна боржника, а реалізацію майна боржника було здійснено за вартістю визначеною на підставі звіту, який втратив свою чинність.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 та представник ПАТ «Державний ощадний банк України» подали апеляційні скарги та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову ОСОБА_2 в задоволені позову.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, зокрема,що справу розглянуто у його відсутності і належним чином про час та місце розгляду справу його не було повідомлено. Зазначене призвело до неповного з‛ясування судом обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Так, судом безпідставно прийняті доводи позивачки про наявність постанови Окружного адміністративного суду м. Києва та ухвали Київського Апеляційного адміністративного суду м. Києва,якими визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Дарницького району в частині передачі квартири та акту про її реалізацію ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація», оскільки ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 12 липня 2012 року виконання цих судових рішень зупинено. Порушення судом матеріального права, вказує апелянт, полягає в тому, що згідно п.8 ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку». Проте судом справу вирішено без урахування цієї вимоги та лише на підставі ЗУ «Про виконавче провадження», тобто судом не застосовано,відповідно, закон який підлягає до застосування в даних правовідносинах,а саме ЗУ «Про іпотеку». При цьому матеріали виконавчого провадження судом не досліджувалися та не перевірялися.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» зазначає, що під час розгляду даної справи судом першої інстанції порушені права та інтереси банку,який відповідно до договору іпотеки від 7 квітня 2008 року, укладеного з ОСОБА_2 є заставодержателем квартири АДРЕСА_1, проте про розгляд справи банк не було в установленому законом порядку повідомлено тане залучено його до участі в справі. Апелянт зазначає також, що судом вирішено спір лише з застосуванням положень ЗУ «Про виконавче провадження» та не застосовано ЗУ «Про іпотеку» , яким, зокрема, не встановлено строку обмеження дії оцінки майна в 6 місяців,як це передбачено ч.5 ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження»,а окрім цього зазначеним законом передбачено, що під час продажу предмету іпотеки початкова ціна може і не встановлюватися.

В судовому засіданні Апеляційного суду представники апелянтів доводи апеляційних скарг підтримали та просили їх задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував, подав письмові заперечення та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Інші особи ,які беруть участь у справі про розгляд справи повідомленііі їх неявка в судове засідання, відповідно до ст. 305 ЦПК не перешкоджає апеляційному суду розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та того, що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна належного її на праві власності, відбулися з порушенням вимоги ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», а саме не було проведено обов'язкову повторну оцінку майна боржника, а реалізацію майна боржника було здійснено за вартістю визначеною на підставі звіту, який втратив свою чинність.

Проте, з такими висновками суду не можливо погодитися, оскільки суд дійшов їх на порушення процесуального та невірного застосування матеріального права з огляду на що рішення суду не можна визнати законним та обгрунтованим і воно підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.213,214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони стверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Як вбачається з доданого до апеляційної скарги ПАТ « Державний ощадний банк України» договору іпотеки нерухомого майна №98 від 7 квітня 2008 року укладеного між ВАТ Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2,остання є майновим поручителем ТОВ «Подільський граніт» і, з метою забезпечення належного виконання зобов‛язань за кредитним договором передала, а банк прийняв, у порядку та на умовах визначеними договором, однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,загальною площею 44,50 кв.м., житловою - 17,90 кв.м.,яка належить ОСОБА_2 на праві власності.

Відповідно до п.1.4. договору визначено порядок реалізації предмета іпотеки та його вартість,яка, зокрема, визначена шляхом проведення оцінки предмета іпотеки згідно звіту незалежного експерта від 4 квітня 2008 року,складеного суб‛єктом оціночної діяльності асоціації «Укрекспромбуд» та становить 631 170 грн. При цьому сторони погодили,що договірна вартість предмету становить 610 000 грн. та є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент його передачі (а.с.99-105).

Як вбачається з матеріалів справи, в листопаді 2011 року ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація» було проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, а саме належної позивачці ОСОБА_2 на праві власності квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, Вартість нерухомого майна було встановлено на підставі Звіту з незалежної оцінки від 06.12.2010 року № 4779, а оцінка вартості квартири була організована Державним виконавцем, проведена оцінювачем ТОВ«Українська експертна група» Антоновим В.О. та становить 390 287,00 грн. (а.с.5).

Перші прилюдні торги з реалізації предмету іпотеки, були призначені на 16 травня 2011року, але не відбулися і державним виконавцем в порядку передбаченому ч. 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» було організовано повторну уцінку майна і фактично реалізація предмету іпотеки та прилюдні торги проведено ТОВ «Торговий дім Укрспецреалізація» проведено 17 листопада 2011 року, а 9 грудня 2011 року, на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ЗагоруйІ.А. покупцеві ОСОБА_1 видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Ці обставини ні в апеляційних скаргах,а ні в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та представником ПАТ «Державний ощадний банк України» не заперечуються.

Проте, прийнявши позов ОСОБА_2 до свого провадження суд першої інстанції, не звернув увагу на те що в позові міститься посилання на те, що квартира перебуває в іпотеці ВАТ «Державний ощадний банк» (нині ПАТ «Державний ощадний банк України») та не прийняв заходи щодо залучення банку до участі в справі,а під час розгляду справи по суті не дослідив та не перевірив матеріали виконавчого провадження та не залучив також до участі в справі і ВДВС,яке здійснило організацію реалізації предмету іпотеки. Зазначене порушення призвело до неповного з‛ясування обставин справи та застосування судом закону,який не підлягає застосуванню до даних правовідносинах,а саме ч.5 ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження» та до не застосування закону,який підлягає застосуванню - ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до п.8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч.1 ст.41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На вимогу зазначеної норми позивачка ОСОБА_2 .під час розгляду справи не надала належних доказів на підтвердження своїх доводів про те, що прилюдні торги проведено на порушення вимог закону та є недійсними.

Відповідно до вимог п.1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», для оцінки майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку», прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення.

Початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем. а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Тобто за змістом ст.43 Закону України «Про іпотеку» під час продажу іпотеки в примусовому порядку початкова ціна продажу предмета іпотеки може і не встановлюватись саме оцінкою, оскільки ціна може встановлюватись рішенням суду (ст.39 Закону України «Про іпотеку») або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем. І лише у разі, якщо вони не досягли згоди, початкова вартість на торгах встановлюється на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Згідно ч.2 ст.12 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» зазначено, що вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна, в яких також не зазначено про обмеження строку дії оцінки іпотечного майна в 6 (шість) місяців ( Постанови КМУ від 28.10.2004 року №1442 «Про затвердження Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» та від 10.09.2003 року №1440 «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»).

Згідно з ч.2 ст.49 Закону України «Про іпотеку», початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

Згідно з ч.5 ст.45 зазначеного Закону за результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки.

Згідно ч.2 ст.47 Закону України «Про іпотеку», протягом п'яти робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета іпотеки органом державної виконавчої служби складається акт про реалізацію предмета іпотеки.

Згідно з ч.3 ст.47 Закону України «Про іпотеку», орган державної виконавчої служби не вправі відмовити у видачі акта про реалізацію предмета іпотеки, якщо така реалізація здійснювалася відповідно до вимог цього Закону.

В судовому засіданні представник ПАТ «Державний ощадний банк України» пояснив,що організація та проведення прилюдних торгів з реалізації майна ОСОБА_2 відповідає вимогам ЗУ «Про іпотеку» і на виконання виконавчого провадження державний виконавець ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві передав на реалізацію майно через 4 місяці і 8 днів від дня проведення оцінки майна боржника коли між ВДВС та ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація» було укладено договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки і переоцінку його було проведено також у відповідності до цього закону.

В установлений законом спосіб ці доводи представником позивачки не спростовані.

Відповідно ж до ст. 11 ЦПК України, зокрема, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог .

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_2,а її посилання на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2012 року та ухвалу від Київського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 року,якими визнано неправомірними дії ВДВС щодо передачі спірної квартири ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація» для проведення реалізації на прилюдних торгах та складання Акту про реалізацію предмета іпотеки,колегію суддів не можуть бути враховані, оскільки виконання зазначених судових рішень зупинено Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12 липня 2012 року.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є,зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи,які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,309, 313- 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволені позову до ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Загоруй Ірини Анатоліївни, ОСОБА_1 про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, визнання протоколу прилюдних торгів, визнання недійсним свідоцтва на право власності на майно придбане з прилюдних торгів.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді