УХВАЛА

іменем України

11 лютого 2013 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу: за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, треті особи: приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4, Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області,

в с т а н о в и в:

22.10.2010 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою, а 1.12.2010 року, 3.12.2010 року та 09.02.2011 року з уточненою позовною заявою, до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту померлого 08.06.2010 р. ОСОБА_5, посвідченого 27.01.2009 р. приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4

Під час судового розгляду за клопотанням представника позивачів ОСОБА_6 було призначено судово-психіатричну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №1079 від 26.10.2012 року ОСОБА_5 за життя в період часу, що відноситься до підписання ним заповіту 27.01.2009 року ознак будь-якого стійкого хронічного психічного розладу, що позбавляли його здібності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не виявляв; був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Представник позивачів ОСОБА_6 заявив клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи мотивуючи необґрунтованістю зазначеного висновку та його невідповідністю дійсним матеріалам справи, зокрема медичній документації.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали зазначене клопотання.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача адвокат ОСОБА_7 проти клопотання заперечували.

Вислухавши сторони, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 145 ЦПК України призначення експертизи є обов'язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов'язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 2) психічний стан особи.

У відповідністю з ч. 2 ст. 150 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Призначаючи по справі посмертну судово-психіатричну експертизу суд виходив з положень ст. ст. 143, 145 ЦПК України щодо необхідності з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі психіатрії, а також щодо обов'язковості призначення експертизи у разі заявлення клопотання про призначення експертизи, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Як видно з дослідницької та мотивувальної частин висновку, експертами були досліджені та взяті до уваги ті обставини, про неврахування яких зазначив у своєму клопотанні представник позивачів ОСОБА_6

Отже доводи клопотання про невідповідність висновку експертизи матеріалам справи, зокрема медичній документації, не відповідають фактичним обставинам справи і є лише припущенням, на якому, відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, не може ґрунтуватися доказування.

Будь-яких об'єктивних даних, що вказують на наявність обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 ЦПК України, представником позивача не надано.

За таких обставин, клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 143, 145, 150 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: