У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/8643/13-ц

18 вересня 2013 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Перекопського М.М.,

при секретарі судового засідання Лисовій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання начальника відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2013 року начальник відділу ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження для боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань за виконавчим документом.

Свої вимоги начальник відділу ДВС мотивував тим, що на виконанні у відділі ДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції перебувають виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ банк» боргу на загальну суму 1548441,90 грн. У строк, встановлений для добровільного виконання, боржником рішення виконано не було. У звязку з цим просить обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань.

У судове засідання представник ВДВС Павлоградського МРУЮ не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_1 надав суду заяву про розгляд подання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Павлогрдаського МРУЮ знаходяться виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ банк» боргу на загальну суму 1548441,90 грн., на підставі виконавчих листів, виданих Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Боржнику встановлено строк для добровільного виконання тривалістю 7 днів.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.1 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території.

Згідно ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», згідно ч. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 6 якого громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, і якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і ухилення від їх виконання. Ухилення означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного УПК України, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Як на підставу своїх вимог начальник відділу ДВС посилається на ту обставину, що боржник «…знаходиться в Росії», посилаючись на акт державного виконавця, в якому зазначено, що ОСОБА_1 не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, зі слів сусідів виїхав до Росії.

ОСОБА_1 був присутній у судовому засіданні, призначеному на 30 серпня 2013 року, що свідчить про отримання ним судової повістки за місцем його проживання.

За таких обставин, суд не приймає зазначені твердження, оскільки у відповідності до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що виконання зобовязань ОСОБА_1 перед ПАТ «ВТБ Банк» забезпечено іпотекою, отже державний виконавець не позбавлений можливості виконати рішення суду шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Заявником належними та допустимими доказами не підтверджено той факт, що боржник здійснював свідомі діяння (дії або бездіяльність) , спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), тому подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника відділу Державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М. М. Перекопський

Згідно з оригіналом. Суддя М.М. Перекопський