Номер справи137/274/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2013 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

при секретарі Бахін Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача ОСОБА_3 сільська рада про встановлення земельного сервітуту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, відділу Держкомзему у Літинському районі про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача ОСОБА_3 сільська рада про встановлення земельного сервітуту, в якій зазначає, що за життя її мати ОСОБА_4 користувалася земельною ділянкою площею 0,1134 га, що розташована в с.Кусиківці по вул.Кармелюка Літинського району і була призначена для ведення особистого селянського господарства. По сусідству із даною земельною ділянкою розташована земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 та земельна ділянка разом із будинковолодінням ОСОБА_5 Оскільки зі сторони вулиці до земельної ділянки був спірний проїзд, тому рішенням ОСОБА_3 сільської ради в 1992 році було вирішено виділити із земельної ділянки ОСОБА_2 частку площею 0,02 га та із земельної ділянки ОСОБА_6 частку площею 0,001 га для улаштування вказаної дороги, а також було встановлено межові знаки. У 2008 році її мати померла і з того часу вона почала користуватися вищезазначеною земельною ділянкою, вона її приватизувала і отримала Державний акт. Згодом ОСОБА_2 почав чинити її перешкоди у користуванні садибами, почав закривати прохід та проїзд гілками. 19.04.2012 року вона звернулася до ОСОБА_3 сільської ради для вирішення даного питання, однак переїзд перенести в інше місце не було ніяких підстав, про що було складено відповідний акт. 20.11.2012 року за позовом ОСОБА_2 Літинський районний суд виніс рішення, яким скасував рішення ОСОБА_3 сільської ради від 16.04.1992 року Про виділення проїзду до земельних ділянок громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_6Я." З того часу відповідач став знову перешкоджати здійснювати проїзди до її земельної ділянки. На її прохання аби встановити земельний сервітут на підставі договору ОСОБА_2 не реагує і відмовляє її в цьому. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить його задовольнити.

19.02.2013 року до суду звернувся ОСОБА_2 з зустрічним позовом до ОСОБА_1, відділу Держкомзему у Літинському районі про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, в якому зазначає, що 17 жовтня 1991 року рішенням виконкому ОСОБА_3 сільської ради йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку в с.Кусиківці по вул.Кармелюка 32 Літинського району і він побудував там господарські споруди та кухню. В 2012 році йому стало відомо, що рішенням сільської ради з його земельної ділянки було виділено 0,02 га для проїзду ОСОБА_4 Постановою Літинського районного суду від 20.11.2012 року вищезазначене рішення скасовано і йому повернуто земельну ділянку площею 0,03 га для будівництва згідно проекту. З метою продовження будівництва в січні 2013 року він звернувся до ОСОБА_3 сільської ради з проханням виїхати до його земельної ділянки та встановити межові знаки із сусідами. При обмірі земельних ділянок виявилося, що суміжний власник ОСОБА_1 приватизувала свою земельну ділянку. Внаслідок даної приватизації йго земельна ділянка замість 0,13 га зменшилася до 0,086 га. Вважає, що ОСОБА_1 здійснила незаконну приватизацію без його згоди і просить скасувати Державний акт серії ЯМ №057620 виданий 09.10.2012 року ОСОБА_3 сільською радою.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що у 2008 році вона успадкувала після смерті матері ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1134 га. З її земельною ділянкою межують земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Так як її земельна ділянка знаходиться посередині, то рішенням громадської сільської ради був затверджений проїзд до її земельної ділянки через земельну ділянку ОСОБА_2 Однак останній став перешкоджати її користуватися даним проїздом. Вона зверталася до сільської ради про вирішення даного питання. Після скасування рішення сільської ради вона в добровільному порядку хотіла укласти з ОСОБА_2 земельний сервітут щодо порядку користування, вїзду та виїзду з земельної ділянки, оскільки іншого варіанту проїзду не існує, проте в добровільному порядку це зробити він відмовився. Тому змушена звернутися до суду і просить встановити безстроковий на безоплатній основі земельний сервітут. Також в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просить відмовити, оскільки вона в законному порядку здійснила приватизацію земельної ділянки і отримала Державний акт. При цьому розмір її земельної ділянки не збільшився, а навпаки зменшився, що було встановлено при точних обмірах. Межі, які були встановлені і існували тривалий час вона не порушувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, суду пояснив, що відповідно до рішення сільської ради від 17.10.1991 року йому була виділена земельна ділянка для будівництва будинку, яка розташована поряд з земельною ділянкою ОСОБА_1 На даній земельній ділянці він має намір побудувати будинок і в нього є проект забудови житлового будинку. Він не міг розпочати будівництво через проїзд, який був виділений рішенням сільської ради. Після скасування рішення сільської ради Літинським районним судом 20.11.2012 року йому повернуто вилучену земельну ділянку і він має намір розпочати будівництво. Встановити сервітут для проїзду на земельну ділянку ОСОБА_1 через його земельну ділянку не можливо, оскільки на місці бувшого проїзду має бути збудований згідно проекту будинок. Крім того на земельну ділянку ОСОБА_1 є можливість заїхати з іншої вулиці через земельну ділянку ОСОБА_7, в якого росте як і в ОСОБА_1 трава на сіно, тому не існує перешкод для вивезення сіна і укладання сервітуту з ОСОБА_7

ОСОБА_2 свій позов до ОСОБА_1 та відділу держкомзему у Літинському районі про визнання недійсним державного акту підтримав. Суду пояснив, що відповідно до рішення сільської ради йому було виділено земельну ділянку під забудову 0,13 га. проте коли він в січні 2013 року звернувся до ОСОБА_3 сільської ради, щоб йому встановили межові знаки і коли переміряли її, то земельна ділянка склала лише 0,086 га. Вважає, що його земельна ділянка зменшилася через те, що ОСОБА_1 приватизувала його земельну ділянку, тому просить визнати Державний акт недійсним.

Представник ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позов визнають повністю та не заперечують проти його задоволення.

Представник відділу Держкомзему у Літинському районі ОСОБА_8 в судовому засіданні позову ОСОБА_2 не визнав, суду пояснив, що державний акт ОСОБА_1 виготовлений на підставі рішення ОСОБА_3 сільської ради. Воно не скасоване до цього часу, а тому підстав для визнання Державного акту недійсним не існує.

Із копії Державного акту (а.с.9) та копії довідки (а.с.20) судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1134 га. Із копії рішення ОСОБА_3 сільської ради від 16.04.1992 року (а.с.10) судом встановлено, що з земельної ділянки ОСОБА_2 для проїзду громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виділено 0,02 га шириною 4 м, а також виділено 0,01 га з земельної ділянки ОСОБА_6 для проїзду ОСОБА_4 ОСОБА_7 копії вказівки районного відділу держкомзему (а.с.11) видно, що встановлено межові знаки на земельних ділянках ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та рекомендовано постійно облаштовувати дану межу. Із копії рішення ОСОБА_3 сільської ради (а.с.12) судом встановлено, що ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та погосподарських будівель та для ведення підсобного господарства виділено земельну ділянку площею 0,60 га. Із копії заяви ОСОБА_1 від 27.03.2012 року (а.с.13) та копії заяви ОСОБА_5М від 02.04.2012 року (а.с.14) судом встановлено, що вони зверталися до сільської ради, щоб залишити проїзд на їхні земельні ділянки. Із копії заяви ОСОБА_2 (а.с.15) встановлено, що він також звертався в сільську раду, щоб перенесли проїзд до земельної ділянки ОСОБА_1 ОСОБА_7 копії акту обстеження земельної ділянки від 19.04.2012 року (а.с.16) встановлено. що переносити проїзд немає ніяких підстав. Із копії постанови Літинського районного суду від 20.11.2012 року (а.с.18-19) видно, що скасовано рішення ОСОБА_3 сільської ради від 16.04.1992 року про виділення з земельної ділянки ОСОБА_2 для проїзду громадян ОСОБА_6 та ОСОБА_4 0,02 га шириною 4 м, а також виділено 0,01 га з земельної ділянки ОСОБА_6 для проїзду ОСОБА_4 ОСОБА_7 копії рішення ОСОБА_3 сільської ради від 17.10.1991 року (а.с.35) видно, що ОСОБА_2 дозволено будівництво хати на земельній діляні площею 0,13 га в с.Кусиківці. Із копії рішення від 10.04.2012 року (а.с.39) видно. що передано у приватну власність ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,40 га в тому числі і 0,13 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Із копії рішення від 29.12.2012 року (а.с.38) судом встановлено, що ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, що посвідчують право власності на земельну ділянку загальною площею 0,43 га.

Відповідно до ст.401 ч.1 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших при родних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ст.402 ч.3 ЦК України, у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ст.404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а вразі необхідності від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оглянувши земельні ділянки в натурі при виїзді на місце в їх розташування, суд вважає. що позов ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту до задоволення не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_2 17.10.1991 року виділено земельну ділянку під забудову хати. Відповідно до рішення Літинського районного суду від 20.11.2012 року ОСОБА_2 повернуто земельну ділянку площею 0,03 га. Відповідно до проекту забудови ОСОБА_2 має намір побудувати будитнок загальною площею 100,77 кв.м. і даний будинок згідно проекту розташовується на місці бувшого заїзду на земельну ділянку ОСОБА_1 Крім того, при виходу на місце розташування земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 встанволено, що крім ліквідованого заїзду через земельну ділянку ОСОБА_2 можливий заїзд через земельну ділянку ОСОБА_7 Встановлення сервітуту для проїзду через земельну ділянку ОСОБА_2 буде порушувати його право на забудову і перешкодувати у користуванні своєю власністю.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оглянувши земельні ділянки в натурі при виїзді на місце в їх розташування, суд вважає. що позов ОСОБА_2 про визнання державного акту недійсним до задоволення не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 приватизувала земельну ділянку, якою тривалий час користувалася її мати ОСОБА_4 ОСОБА_7 показань відповідача ОСОБА_2 встановлено. що межі земельної ділянки при приватизації ОСОБА_1 не порушувала і приватизувала її в тих розмірах, якими користувалася тривалий час. Відповідно до рішення ОСОБА_3 сільської ради №116 від 11.07.2012 року було затверджено технічну документацію із землустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельні ділянки розташовані в с.Кусиківці Літинського району, а також вирішено видати на них Державні акти. В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 зазначає, що Державний акт є недійсним оскільки він не узгоджував межі, проте не оскаржував рішення про приватизацію земельної ділянки ОСОБА_1 Оскільки дане рішення є чинним і ніким не оспорене та не порушено межі земельної ділянки ОСОБА_2, тому відсутні підстави для визнання недійсним Державного акту.

Керуючись ст.ст.3,15,57,79,109,119 ЦПК України і на підставі ст.ст.401, 402, 404 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача ОСОБА_3 сільська рада про встановлення земельного сервітуту відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, відділу Держкомзему у Літинському районі про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення сторони можутьт подати протягом 10 днів після проголошення.

Суддя : Желіховський В. М.