Справа № 2604/408/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарях Кир'янчук Б.І., Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулись до суду зі спільним позовом до ОСОБА_3 з вимогою визнати за ОСОБА_1 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року сина ОСОБА_4, судові витрати покласти на відповідача, що є предметом позову.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 11 травня 2012 року, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на спадкове майно зупинено до розгляду Дніпровським районним судом міста Києва цивільної справи № 2604/7637/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю дружини та чоловіка без шлюбу, визнання права власності на ? частину у спільному майні та поділ спадкового майна за законом. (а.с.109-110)

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2013 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції у місті Києві про визнання права власності на спадкове майно відновлено. (а.с.123-124)

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових письмових пояснень представника, які залучено до матеріалів справи (а.с.99-100137-140), пояснила, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно до складу якого входить квартира АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_1, донька померлого, та позивач ОСОБА_2, батько померлого, звернулись до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги по закону, іншими спадкоємцями першої черги за законом є відповідач ОСОБА_3, дружина померлого, та ОСОБА_6, мати померлого, яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_7 Однак, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки правоуставновлюючи документи на квартиру АДРЕСА_1 знаходиться у відповідача, яка відмовилась надати документи нотаріусу, чим порушуються права позивача, які не мають можливості у встановленому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вимушені звернутись з даним позовом до суду, оскільки іншим шляхом оформити спадщину не виявляється за можливе, у зв'язку з чим просять задовольнити позов шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_4, та визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року сина ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити, пояснила, що з 16 березня 2006 року відповідач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, в межах визначеного законодавством строку відповідач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, до складу якої входить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 однак згоди щодо поділу спадкового майна між спадкоємцями не було досягнуто, оскільки відповідач вважає, що спадкове майно є спільною сумісною власністю подружжя, придбане під час перебування зі спадкодавцем у фактичних шлюбних стосунках, з метою доведення цих обставин відповідач має намір звернутись з позовом до суду про встановлення факту проживання однією сім'єю дружини та чоловіка без шлюбу та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Представник відповідача ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити, оскільки відповідач вважає спірну квартиру об'єктом спільного сумісного майна подружжя та має намір реалізувати своє право на звернення з позовом до суду з вимогою встановлення факту проживання однією сім'єю дружини та чоловіка без шлюбу та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Представник третьої особи - Головного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлена належним чином, третя особа скористалась процесуальним правом подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. (а.с.33)

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_8, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.6)

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

За нормою частини першої статті 1258 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом ма ють діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його сме рті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як підтверджується матеріалами спадкової справи №846/2010 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, яка заведена Сьомою Київської державною нотаріальною конторою, 06 жовтня 2010 року ОСОБА_7 звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. (а.с.71 зворот)

08 жовтня 2010 року ОСОБА_3 звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 2010 року.(а.с.69 зворот)

16 жовтня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. (а.с.68 зворот)

15 жовтня 2010 року ОСОБА_6 звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого сина ОСОБА_4 на користь спадкоємців за законом (дочки померлого) ОСОБА_7. (а.с.69)

Відповідно до ст.66 Закону України „Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Згідно ч.1 ст.68 Закону України „Про нотаріат" нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно ч.1 ст.46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій.

09 грудня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Сьомої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_9, яки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

15 грудня 2011 року (вих. №3025/02-14) Сьома Київська державна нотаріальна контора, у відповідь на звернення ОСОБА_1, повідомила про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкоємцем не пред'явлено правовстановлюючі документи на квартиру та Витяг з реєстру прав власності з Бюро технічної інвентаризації, які необхідні для оформлення свідоцтва про право на спадщину, але згідно документів, які знаходяться в спадковій справі після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 оригінали документів, які необхідні для оформлення спадщини знаходяться на руках у ОСОБА_3. (а.с.84)

Як передбачено у п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р.№20/5 (яка діяла на час відкриття спадщини та оформлення спадкової справи) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

У тому випадку, коли правовстановлювальний документ на майно, що підлягає реєстрації, повертається спадкоємцеві (свідоцтво про реєстрацію чи технічний паспорт на автомототранспортний засіб іншу самохідну машину або механізм, судновий білет чи свідоцтво, договір комерційної концесії тощо), нотаріус перевіряє документ, про що робить відмітку на заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину або на примірнику цього свідоцтва, який залишається у справах нотаріуса. Допускається приєднання до матеріалів спадкової справи, засвідчених в установленому порядку, фотокопій правовстановлювальних документів на майно, які повертаються спадкоємцям.

У відповідності до пунктів 4.12, 4.13, 4.15, 4.19 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо правовстановлюючий документ на майно, що підлягає реєстрації, повертається спадкоємцеві (свідоцтво про реєстрацію чи технічний паспорт на автомототранспортний засіб, іншу самохідну машину або механізм, судновий білет чи договір комерційної концесії тощо), нотаріус перевіряє документ, про що робить відмітку на заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину або на примірнику свідоцтва, який залишається у справах нотаріуса. Допускається приєднання до матеріалів спадкової справи, засвідчених у порядку, передбаченому Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 23.12.2010 за № 1318/18613 (із змінами), фотокопій правовстановлюючих документів на майно, які повертають спадкоємцям.

Відповідно до положень частини першої статті 1278 Цивільного кодексу України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Таким чином, законодавець встановив, що у випадку прийняття спадщини виключається встановлення часток спадкоємців не у всій спадщині чи не охоплення визначенням часток спадкоємців всього майна, яке входить до складу спадщини, незалежно від того яку частку у спадковому майні просять визнати за ними спадкоємці.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно положень частини першої та другої статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась спадщина на спадкове майно до складу якого входить об'єкт нерухомого майна - квартира АДРЕСА_1. В межах визначеного законодавством шестимісячного строку, спадкоємці першої черги за законом: ОСОБА_2, батько, ОСОБА_7, донька, та ОСОБА_3, дружина, звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак відповідно до відомостей, які містяться у спадковій справі №846/2010 щодо майна померлого ОСОБА_4, державним нотаріусом не встановлено загального обсягу спадкового майна, що підлягає спадкуванню, як і відсутні докази, що мали підтвердити той факт, що за життя спадкодавцю ОСОБА_4 належала на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1.

На підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 травня 2013 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24 вересня 2013 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю дружини та чоловіка без шлюбу, визнання права власності на ? частину у спільному майні, задоволено частково. Судом встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 16 березня 2006 року; присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 57 грн.35 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 57 грн.35 коп., в решті позову відмовлено. (а.с.114-118, 119-121)

Звертаючись до суду, позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пред'явлено спільний позов до ОСОБА_3 з вимогою визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року батька ОСОБА_4, та визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року сина ОСОБА_4, обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачі посилаються, як на підставу визнання права власності на спадкове майно, на положення ст.392 Цивільного кодексу України.

Так, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Також слід врахувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Як роз'яснено у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають .

Згідно з п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5 ( в редакції чинній на день відкриття спадщини), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в межах розгляду даної справи позивачами не доведено, що після відкриття спадщини виявлено загальний обсяг рухомого та нерухомого майна, що підлягає спадкуванню, між спадкоємцями існує спір щодо поділу спадкового майна, при цьому позивачами не долучено докази, які мали підтвердити виникнення у спадкодавця за життя права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, зважаючи на відсутність в матеріалах справи правовстановлюючого документа на спірну квартиру, що дає підстави вважати, що позивачами визначено неналежний спосіб захисту прав власності на нерухоме майно, що є предметом спадкування, при цьому суд враховує, що у випадку прийняття спадщини виключається встановлення часток спадкоємців не у всій спадщині чи не охоплення визначенням часток спадкоємців всього майна, яке входить до складу спадщини, незалежно від того яку частку у спадковому майні просять визнати за ними спадкоємці.

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України відсутні підстави для відшкодування позивачам за рахунок відповідача судових витрат, оскільки судом ухвалено рішення про відмову у задоволені позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1217, 1258, 1261, 1270, 1278, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 46, 66, 68 Закону України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р.№20/5 (зі змінами та доповненнями), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я