АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадж. №22ц-774/9050/2013 Голов.1-ї інст. Шклярук Д.С.
Категорія 55 Доповідач -Колодяжна Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 жовтня 2013 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Колодяжної Н.Є.

суддів - Осіяна О.М., Глущенко Н.Г.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Алло»- про стягнення вартості товару, неустойки, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 15 квітня 2013р., яким частково задоволені позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», зокрема, щодо питання наявності істотних недоліків.

Під час вирішення спору судом 1-ї інстанції встановлено, що відповідачем було продано позивачці ноутбук Lenovo V570c, вона двічі зверталась до відповідача та сервісного центру з проханнями діагностики та ремонту товару, останній ремонтували, повертали в порушення закону несвоєчасно, однак він не працював, після чого вона просила повернення коштів, але її вимоги не були задоволені, чим завдано майнову та моральну шкоду. Прийшовши до висновку, що ноутбук мав недоліки, суд стягнув з відповідача його вартість в сумі 4099грн, недовиплачену відповідачем частину неустойки за затримку повернення товару з ремонту- 278,81грн. та моральну шкоду-500грн.

Апеляційний суд вважає рішення таким, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, дійсним обставинам справи, а тому воно повинне бути скасоване з відмовою у позовних вимогах.

Матеріалами справи та судом вірно встановлені обставини щодо придбання позивачкою у відповідача ноутбуку та його вартості; її звернення до відповідача та його сервісного центру двічі, оскільки ноутбук не працював. Разом з тим, висновок суду про необхідність стягнення з відповідача вартості товару з причини, що він мав недоліки, та про те, що відповідач після другого обслуговування товар не повернув, - є такими, що не знаходяться у відповідності з вимогами ст.ст.1,8 Закону України «Про захист прав споживачів» та матеріалами справи.

Так, статтею 8ч.1 Закону передбачено: У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов*язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

У ст.1 ч.1п.12 Закону визначене поняття істотний недолік, а саме - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14 календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Виходячи із даних норм закону, та враховуючи встановлені обставини справи, а саме, те, що недолік товару мав різні причини: при першому обслуговуванні мала місце заміна екрану, а при другому зверненні позивачки було виявлено вірус, обидва недоліки були усунуті, використання товару було можливим, оскільки один і той же недолік знову не проявився, - підстав вважати недолік істотним - не малось. Сама по собі та обставина, що перший ремонт відбувся за межами 14 днів, не свідчить про істотність недоліку, оскільки ця обставина повинна бути у безпосередньому зв'язку із фактом повторності проявлення одного і того ж недоліку, чого у даному випадку не встановлено.

В той же час, із рішення слідує, що суд взагалі не звернув увагу на вимогу закону щодо істотності недоліку, оскільки це поняття у рішенні не застосовував, а використовував лише термін «недолік», та не навів мотивів та висновків щодо підстав наявності істотного недоліку у випадку, що розглядається.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача вартості товару є необґрунтованими, а тому рішення в частині задоволення цих вимог не може залишатись в силі.

Зважаючи на те, що питання щодо відшкодування моральної шкоди може бути вирішене лише у разі задоволення основних вимог споживача, а в даному випадку таке не відбулося, рішення в частині стягнення суми моральної шкоди також підлягає скасуванню.

Що стосується рішення в частині стягнення недовиплаченої відповідачем позивачці неустойки за затримку усунення недоліків понад 14-денний строк в розмірі 278,81грн., то висновок суду про необхідність такого стягнення не відповідає наданим доказам, із яких видно, що відповідач виплатив загальну суму неустойки двома платежами у сумах 500грн. та 127грн. за мінусом суми ПДВ. Незгода позивачки з відрахуванням відповідачем за її рахунок суми ПДВ може бути підставою для окремого позову з інших правових підстав.

З врахуванням наведеного, рішення підлягає скасуванню вцілому, а позовні вимоги

залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 309п.3,4 ЦПК України, апеляційний суд -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ТОВ «Алло» - задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 15 квітня 2013р. - скасувати, у позові ОСОБА_2 до ТОВ «Алло» про стягнення вартості товару, неустойки, моральної шкоди - відмовити.

Рішення чинне з моменту проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку у 20-денний строк.

С У Д Д І