Справа № 1305/112/12 Головуючий у 1 інстанції: Українець П.Ф.
Провадження № 22-ц/783/777/13 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2013 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Зверхановської Л.Д., Шеремети Н.О.,

секретаря - Служали А.Ю.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 25 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба в справах дітей Городоцької районної державної адміністрації про усунення перешкод у вихованні дитини,-

в с т а н о в и л а:

17.01.2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточненим заявою від 17.04.2012 року (а.с.34), в якій просив зобов`язати відповідачку ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_3 та надати можливість бачитись та спілкуватись з сином згідно з рекомендаціями комісії з питань захисту прав дитини Городоцької райдержадміністрації кожної неділі по три години, але за його місцем проживання.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25 квітня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції проігноровано висновки та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Городоцької райдержадміністрації і їх позицію на підтримання позову. Вважає, що висновок суду про те, що відповідачка не чинить йому перешкод у спілкуванні з дитиною, не відповідає дійсності, оскільки в інакшому випадку він би не звертався до суду. Крім того, вважає висновок суду першої інстанції про те, що він не робив реальних спроб зустрічей з дитиною таким, що теж не відповідає дійсності, в підтвердження чого надав витяг переписки з відповідачем в Інтернет-мережі через рубрику "контакти", якому суд, на його думку, не дав належної оцінки. Зазначає, що має право брати участь у вихованні дитини та обирати форми і методи виховання, а ще право на безперешкодне спілкування з дитиною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу (далі-СК) України, батьки зобов`язані виховувати та розвивати дитину, піклуватися про її здоров`я, готувати її до самостійного життя.

У відповідності до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ч.3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Враховуючи норми ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та частини сьомої, восьмої ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися в першу чергу максимальним забезпеченням їх інтересів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9), місцем проживання якого є місце проживання матері.

Висновком комісії з питань захисту прав дитини №70 від 09.11.2011 року, затвердженим розпорядженням голови Городоцької районної державної адміністрації Львівської області (а.с.5), позивачу надано право бачитись і спілкуватись з малолітнім сином кожної неділі по три години в присутності матері, з огляду на малолітній вік дитини.

Позивач не оскаржував зазначеного вище висновку комісії, а відтак, погодився з тим, що він має право бачитись з дитиною в присутності матері, не звертався до органу опіки та піклування із заявою про визначення годин (з урахуванням режиму дня дитини та думки матері дитини), а також місяця його зустрічей із сином, оскільки вказаним вище висновком комісії визначено лише періодичність та тривалість зустрічей позивача з дитиною, а право вибору місця побачення - надано батькам дитини, не звертався з такими вимогами й до суду, належних доказів про те, що відповідачка не виконує рішення комісії та чинить позивачеві перешкоди у спілкуванні з дитиною, ним не надано, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, дав належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 25 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: