Номер провадження № 22-ц/785/1489/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова О.А.

- ОСОБА_2

при секретарі - Соколенко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2012 року по справі за заявою ОСОБА_4, зацікавлена особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недієздатним ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,-

встановила:

ОСОБА_4 звернулася з вказаною заявою до суду, в якій просила визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, недієздатним.

Свою заяву ОСОБА_4, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовувала тим, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 є її чоловіком. Під час спільного проживання виявилося, що ОСОБА_5 перебуває на обліку в Одеському обласному психоневрологічному диспансері. Протягом 2010-2011 років він неодноразово перебував на лікуванні у психіатричному відділенні ООПНД, проте стан його здоровя не поліпшився. З серпня 2010 року він знаходиться на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні ООПНД в звязку з тим, що стан його психічного здоровя погіршився: фактично втратив память, навіть не памятає що з ним відбулося кілька днів раніше, зявилися страхи переслідування з боку неіснуючих осіб, став підозрілим до вживання їжі, час від часу не впізнає близьких родичів та місце знаходження. В наслідок психічної хвороби не може усвідомлювати значення та наслідки своїх дій, потребує сторонньої допомоги та догляду.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, як зазначено в рішенні суду, представник заявниці заяву підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини і подані матеріали, просив суд заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в судовому засіданні не був присутній, повідомлений належним чином.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2012 року заяву ОСОБА_4 задоволено. Визнано ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3, яка вважає, що зазначеним рішенням суду порушуються її права, подала апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2012 року, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним, відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду було прийнято з

грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без встановлення судом обставин, які мають значення для справи.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представники підтримали апеляційну скаргу, представник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції є, зокрема: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_5 недієздатним, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про шлюб від 21.04.2011 року, актовий запис № 175, тому є належним заявником у даній справі.

Під час спільного життя виявилося, що ОСОБА_5 перебуває на обліку у Одеському обласному психоневрологічному диспансері. Протягом 2010-2011 років він неодноразово перебував на лікуванні у психіатричному відділенні ООПНД (епікриз № 2440 від 26.10.2010 року, епікриз № 3801 від 21.01.2011 року, епікриз № 1191 від 16.04.2011 року), проте стан його здоровя не поліпшився. З серпня 2010 року він знаходиться на стаціонарному лікуванні в психоневрологічному відділенні ООПНД в звязку з тим, що стан його психічного здоровя погіршився: фактично втратив память, навіть не памятає що з ним відбулося кілька днів раніше, зявилися страхи переслідування з боку неіснуючих осіб, став підозрілим до вживання їжі, час від часу не впізнає близьких родичів та місце знаходження. В наслідок психічної хвороби не може усвідомлювати значення та наслідки своїх дій, потребує сторонньої допомоги та догляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За клопотанням заявника, а також на вимогу ст. ст. 239, 145 ЦПК України щодо обовязкового проведення експертизи з приводу встановлення психічного стану особи, ухвалою Малиновського районного суду від 05 липня 2011 року призначена судова психіатрична експертиза з питань можливості ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визнання його недієздатним.

У судовому засіданні був досліджений експертний висновок Одеської обласної клінічної психіатричної лікарні № 1, акт № 773 комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 21 вересня 2011 року, згідно якого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді хронічного бредового розладу, внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Оцінюючи наведені докази щодо наявності хронічного стійкого психічного розладу здоровя у ОСОБА_5 в їх сукупності, суд першої інстанції вважав їх достовірними, належними та достатніми для визнання останнього недієздатним.

За загальним правилом громадянин вважається недієздатним з часу набрання законної сили рішення суду (ч. 1 ст. 40 ЦК України). Будь-чиїх вимог щодо визнання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 недієздатним з іншого часу, від чого залежить настання певних правових наслідків, до суду не надходило. Тому судом першої інстанції недієздатність ОСОБА_5 встановлена з часу набрання рішення законної сили.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції вважав, що заява підлягає задоволенню.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, повно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, визнавши ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 недієздатним.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді хронічного бредового розладу, внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (акт № 773 комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 21 вересня 2011 року а. с. 33-36).

Відповідно до ч 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

ОСОБА_4, яка подала заяву про визнання ОСОБА_5 недієздатним, перебуває з ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі (а. с. 7).

Проте, суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_5 недієздатним, в порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. 241 ЦПК України, відповідно до яких суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, не встановив опіку над недієздатним ОСОБА_5, що призвело до неправильного вирішення справи.

Тому, враховуючи викладене, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині, та над недієздатним ОСОБА_5 необхідно встановити опіку, що є підставою для призначення йому опікуна за поданням органу опіки та піклування, а рішення суду першої інстанції змінити.

Доводи апеляційної скарги щодо сумнівів в недієздатності ОСОБА_5, з посиланням на медичні епікризи, судова колегія не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до ст. ст. 145, 239 ЦПК України психічний стан особи встановлюється на підставі висновку експертизи, яка призначається судом за наявності достатніх даних про психічний розлад здоровя фізичної особи.

Відповідно до акту № 773 комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 21 вересня 2011 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді хронічного бредового розладу, внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. 32-36). Тому, в звязку з цим, судова колегія не погоджується також з доводами апеляційної скарги, що визнання ОСОБА_5 недієздатним мало на меті лише ухилення останнього від відповідальності.

Також судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, щодо сумнівів апелянтки стосовно акту № 773 комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 21 вересня 2011 року, оскільки нею не заявлялося клопотання відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України про призначення повторної експертизи, посилання апелянтки на те, що вона не приймала участі у розгляді справи в суді першої інстанції та відповідно не могла заявити заяву про призначення повторної експертизи, не приймаються судовою колегією, так як це не позбавляло її права заявити таке клопотання в суді апеляційної інстанції, однак нею таке клопотання не заявлялося.

Судова колегія також не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції правил підсудності розгляду справи, враховуючи вимоги ст. 309 ЦПК України щодо підстав скасування та зміни рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі викладеного, судова колегія частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2012 року підлягає зміні, а над недієздатним ОСОБА_5 необхідно встановити опіку. В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25.11.2012 року по справі за заявою ОСОБА_4, зацікавлена особа: Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недієздатним ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити над недієздатним ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 опіку.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_6

ОСОБА_2