Номер провадження № 22-ц/785/7932/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Жус І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2013 року про відмову в задоволенні заяви про зняття арешту на квартиру та земельні ділянки у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,

встановила:

26 вересня 2009 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення боргу у розмірі 4 088 145,08 грн., які є боргом за договором позики, з яких основний борг становить 2 397 900 грн., 3 % річних від розміру основного боргу за договором позики, що станом на 05.08.2012 року складає 273 557,69 грн., пеню у розмірі 1 413 381,39 грн. та судові витрати в сумі - 3 306 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 24 червня 2008 року за усною угодою позики передала позичальнику ОСОБА_5 у власність 80 000 доларів США, що на момент укладення угоди еквівалентно 387 000,98 грн., що підтверджується відповідною розпискою.

25 серпня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено ще один договір позики, відповідно до якого позичальнику було надано ще 200 000,00 доларів США, що на момент укладення угоди еквівалентно 968 000,76 грн., що також підтверджується розпискою.

Також 17 листопада 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено ще один договір позики, відповідно до якого позичальнику було надано ще 20 000,00 грн., що на момент укладення угоди еквівалентно 1 15 000,69 грн. Факт отримання відповідачкою ОСОБА_5 грошей підтверджується написаною нею 17 листопада 2008 року розпискою.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси 27 вересня 2012 року у судовому засіданні була задоволена заява представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову та був накладений арешт на квартиру № 9, що знаходиться по вул. Маяковського № 4 у м. Одесі, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси 22 листопада 2012 року у судовому засіданні була задоволена ще одна заява представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову та був накладений арешт на земельні ділянки, а саме:

загальною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства на території Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, державні акти Серії ЯБ № 903848 та Серія ЯБ № 903850, зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 68 та № 67 відповідно від 21 березня 2006 року;

загальною площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, державний акт ОСОБА_6 Я И № 236719, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 25 від 12 серпня 2010 року, виданий на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_6 ВКС № 909775 від 13.02.2008 року;

загальною площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, державний акт Серія ЯЖ № 306761, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 95 від 09 липня 2008 року, виданий на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 2397);

загальною площею 0,03 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Крижанівка, вул. Гонтаренко, №5а, Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, ОСОБА_6 1У-ОД №006435, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1342 від 14 жовтня 2002 року, виданий на підставі Рішення Крижанівської сільської Ради народних депутатів № 24 від 07.06.2002 року.

02 липня 2013 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_3 про зняття арешту з квартири № 9, що знаходиться по вул. Маяковського №4 у м. Одесі, із земельної ділянки сільськогосподарського призначення Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер ;01;003;0003, а також із земельної ділянки сільськогосподарського призначення Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер ;01;003;0004, які належать ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2013 року у задоволенні зазначеної вище заяви ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали суду із постановленням нової - про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що ухвалу суду постановлено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про зняття арешту стосовно вищевказаного нерухомого майна, суд першої інстанції виходив із вимог, передбачених ч. 6 ст. 154 ЦПК України, відповідно до яких заходи забезпечення позову застосовуються до набрання рішенням законної сили у разі, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду. Однак суд першої інстанції може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу на даний час перебуває в провадженні суду, підстави для зняття арешту відсутні.

Пороте, з таким висновком суду колегія суддів погоджується частково, з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що арешт накладається на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього, або в інших осіб.

У відповідності до ч.6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 складає 4 088 1245,08 грн.

Проте, забезпечуючи позов, суд першої інстанції не перевірив співмірність заявлених позовних вимог із вартістю майна відповідачки ОСОБА_5, яким є вищезазначена квартира та чотири земельних ділянки, три із яких сільськогосподарського призначення та одна для будівництва та обслуговування житлового будинку.

В ході розгляду заяви ОСОБА_3 про зняття арешту на квартиру та дві земельні ділянки, судом зазначених обставин також не було враховано, та не було зясовано питання стосовно співмірності заявлених позовних вимог і вжитих заходів забезпечення позову.

Слід також вказати, що у відповідності до вимог Верховного Суду України, які викладені в п. 4 постанови Пленуму № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З цих підстав колегія суддів зазначає, що суд не пересвідчився, чи дійсно між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги були заявлені 26.09.2012 року, однак до теперішнього часу справа не розглянута.

Із пояснень ОСОБА_3 слідує, що жодного судового засідання, в якому сторони з`явились би до суду і дали свої пояснення з приводу спору, за весь час не відбулось, що дійсно може свідчити про відсутність спору між сторонами і про намір сторін не допустити або перешкодити виконанню рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2012 року про стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в солідарному порядку 6510950 грн. (шість мільйонів пятсот десять тисяч девятсот пятдесят гривень) (а.с.42-44).

Крім того, ні позивач ОСОБА_4, ні її три представника, ні відповідач ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції також не зявились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (а.с. 83-85).

Судом також не було враховано, що вищезазначене рішення Малиновського районного суду м. Одеси набрало законної сили і у відповідності до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України є обовязковим для виконання на всій території України.

Однак, застосовані заходи забезпечення позову роблять повністю неможливим виконання вказаного судового рішення, що призводить до порушення прав ОСОБА_3 на справедливий розгляд справи впродовж розумного строку, що включає в себе також таку стадію цивільного судочинства як виконання судового рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що лише після зясування всіх вищевикладених обставин, суд у відповідності до ч. 3 ст. 154 ЦПК України може вирішити питання про наявність або відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову (повністю або частково).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала суду є незаконною і необґрунтованою, при її постановленні порушений порядок для вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову, доводи заявника апеляційної скарги ухвалу суду частково спростовують, у звязку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду скасувати та передати питання про скасування заходів забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2013 року про відмову в задоволенні заяви про зняття арешту на квартиру та земельні ділянки скасувати.

Передати питання про скасування заходів забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2