Справа № 2-5782/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2013 року

м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Кучиної Н.Г.

при секретарі Цимбалюк А.І.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором із солідарних боржників та звернення стягнення на предмет іпотеки, посилається на те, що 07 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк»та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №32/08/К-Ф

В обґрунтування позову посилається на те, що згідно п.1.2. Статуту АБ «Укргазбанк», правонаступником ВАТ АБ «Укргазбанк» є «Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк».

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору від 07.03.2008 року, банк надав позичальнику кредит в сумі 40000,00 (сорок тисяч) доларів США на строк з 07.03.2008 року по 06.03.2028 року із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,9% річних. Банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі. Факт отримання ОСОБА_4 кредитних коштів у сумі 37550,00 доларів США підтверджується Випискою/особовим рахунком за період з 07.03.2008 року по 24.12.2010 року.

Відповідно до умов договору кредиту, банк надав відповідачу кредит на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, однак зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредиту відповідач не виконує, розрахунок за користування позиченим коштами не провів.

07 березня 2008 року між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки №32/08/І-Ф, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №841 (надалі - договір іпотеки), предметом якого є : - нерухоме майно - чотирикімнатна квартира №32 (тридцять два), загальною площею 72,9 м.кв., житловою площею 45,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Рівне, вулиця Київська, будинок 11 (одинадцять), та належить іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради 01.12.2004 року, згідно з наказом № 666 від "01" грудня 2004р., та зареєстрованого Комунальним підприємством Рівненським міським бюро технічної інвентаризації в книзі за 206, номер запису 194-60454 ( витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5742716, виданий Комунальним підприємством Рівненським міським бюро технічної інвентаризації 07.12.2004 року, реєстраційний номер 8884204). Предмет іпотеки оцінено сторонами в 387100,00 грн. (п.2.2. договору іпотеки ).

Крім того 07 березня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 по кредитному договору №32/08/К-Ф від 07 березня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №32/08/П-Ф. За договором поруки: п.1.1. поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №32/08/К-Ф від 07 березня 2008 року, укладеному між кредитором та позичальником. п.1.2. поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. п.1.3. поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пеня) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі.

Відповідно до п.2.1. договору поруки у випадку невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору, кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов'язань по кредитному договору до позичальника та поручителя. Позичальнику та поручителю 24.12.2010 року було надіслано письмові вимоги про усунення порушень по виконанню зобов'язань по кредитному договору, однак сума кредитної заборгованості, проценти, а також пеня за несвоєчасну сплату кредиту і процентів ні поручителем, ні позичальником не погашена, чим порушений п. 2.2. договору поруки, в якому передбачено, що поручитель зобов'язаний не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунки, на яких враховується заборгованість позичальника у АБ «Укргазбанк».

Своє зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користуванням кредиту відповідач не виконує, розрахунок за користування позиченим коштами не провів. В порушення умов договору відповідач від своєчасного виконання зобов'язань ухиляється. Погашення кредиту, згідно графіка щомісячних платежів договору не виконується, про що свідчать виписки з особового рахунку відповідача.

Станом на 22.08.2011 року сума заборгованості позичальника перед ОСОБА_2 за кредитним договором №32/08/К-Ф від 07 березня 2008 року становить: сума кредиту, що стягується достроково -33166,53 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту - 499,68 доларів США; прострочена заборгованість по процентах - 889,87 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 4563,93 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 23883,99 грн.; всього: 34556,08 доларів США та 28447,92 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні уточнив і остаточно просить суд позов задоволити в повному обсязі, cолідарно стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»грошові кошти в сумі: сума кредиту, що стягується достроково - 30 833,15 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту - 2 833,06 доларів США; прострочена заборгованість по процентах - 3 934,37 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 44 276,87 грн.; всього: 37 600,58 доларів США та 44 276,87 грн.,

шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №32/08/І-Ф від 07 березня 2008 року - (нерухоме майно - чотирикімнатну квартиру №32 (тридцять два), загальною площею 72,9 м.кв., житловою площею 45,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Рівне, вулиця Київська, будинок 11 (одинадцять), та належить ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради 01.12.2004 року згідно з наказом № 666 від "01" грудня 2004р., та зареєстрованого Комунальним підприємством Рівненським міським бюро технічної інвентаризації в книзі за 206, номер запису 194-60454 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5742716, виданий Комунальним підприємством Рівненським міським бюро технічної інвентаризації 07.12.2004 року, реєстраційний номер 8884204) та інше майно відповідачів в межах суми

боргу також стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»грошові кошти в сумі: штраф за невиконання умов договору іпотеки в розмірі 5 % від заставної вартості предмету іпотеки -19 355,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, рахує їх необґрунтованими, проти задоволення позову заперечував, просив в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що у разі задоволення позовних вимог відбудеться подвійне стягнення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд в задоволенні позову відмовити, рахує вимоги не обґрунтованими і такими, що суперечать нормам чинного законодавства.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомили.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши їх пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що згідно п.1.2. Статуту АБ «Укргазбанк», правонаступником ВАТ АБ «Укргазбанк»є «Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк».

В судовому засіданні встановлено, що 07 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк»та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №32/08/К-Ф. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору від 07.03.2008 року, банк надав позичальнику кредит в сумі 40000,00 (сорок тисяч) доларів США на строк з 07.03.2008 року по 06.03.2028 року із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,9% річних. Банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі. Факт отримання ОСОБА_4 кредитних коштів у сумі 37550,00 доларів США підтверджується Випискою/особовим рахунком за період з 07.03.2008 року по 24.12.2010 року.

Відповідно до умов договору кредиту, банк надав відповідачу кредит на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, однак зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредиту відповідач не виконує, розрахунок за користування позиченим коштами не провів.

Як вбачається, з дослідженого в судовому засіданні кредитного договору п.3.3.3., позичальник зобов'язався здійснювати повернення суми кредиту в доларах США, щомісячно з 1-ого (першого) по 10-е (десяте) число кожного місяця, в розмірі відповідно до Графіку повернення заборгованості ( додаток №1 до договору ), але не менше 1/240 від суми отриманого кредиту. Відповідно до п.3.3.4. кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа наступного місяця та в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності з п.1.1. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредиту, або в день дострокового розірвання цього договору, з врахуванням п.4.1. цього договору, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки зазначеної в п. 1.1. цього договору, в доларах США.

В судовому засіданні підтверджено належними та допустимими доказами ту обставину, що відповідач порушує свої обов'язки за кредитним договором, так як не дотримується графіку повернення кредиту та сплати процентів за користування ним та допустив несплату по кредиту.

На підставі п.3.1.11. кредитного договору на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти нараховуються банком виходячи із процентної ставки зазначеної у п.1.1., збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості. За порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності (п.5.3. кредитного договору).

На підставі ч.2 ст.1054. ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

З дослідженого в судовому засіданні договору іпотеки вбачається, що 07 березня 2008 року між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки №32/08/І-Ф, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим №841 (надалі - договір іпотеки), предметом якого є : - нерухоме майно - чотирикімнатна квартира №32 (тридцять два), загальною площею 72,9 м.кв., житловою площею 45,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Рівненська область, місто Рівне, вулиця Київська, будинок 11 (одинадцять), та належить іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради 01.12.2004 року, згідно з наказом № 666 від "01" грудня 2004р., та зареєстрованого Комунальним підприємством Рівненським міським бюро технічної інвентаризації в книзі за 206, номер запису 194-60454 ( витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5742716, виданий Комунальним підприємством Рівненським міським бюро технічної інвентаризації 07.12.2004 року, реєстраційний номер 8884204). Предмет іпотеки оцінено сторонами в 387100,00 грн. (п.2.2. договору іпотеки ).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Оскільки зобов'язання забезпечене іпотекою, то відповідно до статті 589 Цивільного кодексу України Банк має право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) та за рахунок предмета застави (іпотеки) задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно п.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не передбачено договором або законом.

Суд прийшов до переконання, що кредитний договір відповідає вимогам ст. 1054 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та у порядку, встановленому договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та умов договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в- разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі - продажу з іншою особою-покупцем.

Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що свої зобовязання по договору позивач виконав повністю, строк повернення позики порушено, відповідач в добровільному порядку грошові кошти не повертає і користується ними до теперішнього часу.

Згідно ч. 1 ст. 33, ст. 38 Закону України «Про іпотеку»від 05.06.2003 р. № 898-ІV, у разі невиконання або невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги основним зобовязанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а також передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі рішення суду.

За договором іпотеки (п.3.1.5., п. 6.1.) у випадку, якщо в момент настання терміну виконання будь-якого зобов'язання за кредитним договором (сплата процентів та/або повернення кредиту, сплата страхових платежів), зобов'язання Іпотекодавцем в повному обсязі або в частині виконано не буде, Іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: за рахунок коштів, виручених від реалізації предмета іпотеки, одержати задоволення своїх вимог на свій розсуд.

Крім того, статтею 12 Закону України «Про іпотеку»передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а вразі його невиконання-звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.3.1.6. договору іпотеки, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку одноразової чи неодноразових прострочок Позичальником сплати процентів за користування кредитними коштами або порушення інших умов кредитного договору. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання кредитного договору.

За таких підстав суд рахує, що позовні вимоги про звернення стягнення на майно підлягають до задоволення.

Крім того, 07 березня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем ОСОБА_2 по кредитному договору №32/08/К-Ф від 07 березня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №32/08/П-Ф. За вказаним договором поруки: П.1.1. поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору №32/08/К-Ф від 07 березня 2008 року, укладеному між кредитором та Позичальником. П.1.2. Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору. П.1.3. передбачено, що поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пеня) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі.

Відповідно до п.2.1. договору поруки у випадку невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору, кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов'язань по кредитному договору до позичальника та поручителя. Позичальнику та поручителю 24.12.2010 року було надіслано письмові вимоги про усунення порушень по виконанню зобов'язань по кредитному договору, однак сума кредитної заборгованості, проценти, а також пеня за несвоєчасну сплату кредиту і процентів ні поручителем, ні позичальником не погашена, чим порушений п. 2.2. договору поруки, в якому передбачено, що поручитель зобов'язаний не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунки, на яких враховується заборгованість Позичальника у АБ «Укргазбанк».

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто, відповідач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_2 відповідають за виконання зобов'язань за кредитним договором №32/08/К-Ф від 07 березня 2008 року у повному обсязі як солідарні боржники.

Станом на 01.11.2012 року заборгованість становить: сума кредиту, що стягується достроково -30 833,15 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту - 2 833,06 доларів США; прострочена заборгованість по процентах - 3 934,37 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів - 44 276,87 грн.; всього: 37 600,58 доларів США та 44 276,87 грн.

Крім того, пунктом 3.3.4.2 договору іпотеки передбачено обов'язок Іпотекодержателя : «Не пізніше, ніж за 3 календарні дні до граничного строку сплати чергових страхових платежів, визначених договором страхування, сплачувати такі платежі та не пізніше, ніж за 1 календарний день до граничного строку сплати чергових страхових платежів, визначених договором страхування, надавати Іпотекодержателю докази таких сплат».

На даний момент предмет іпотеки не застраховано, чим порушуються умови кредитного договору (п.п.3.3.12.-3.3.15.). Дія останнього договору страхування, укладеного між Іпотекодавцем та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»закінчилась 11.01.2012р.

Відповідно до ч.4 п. 3.2.5. кредитного договору Позивач має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою, у разі неналежної сплати страхових платежів по договору страхування предмету іпотеки.

Згідно п.3.3.4, п.4.2.договору іпотеки №32/08/І-Ф від 07.03.2008 року, за невиконання умов договору іпотеки щодо страхування предмету іпотеки, передбачено штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета (387 100,00 грн.) -19 355,00 грн.

Що стосується позовних вимог, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №32/08/К-Ф-04 від 07 березня 2008 року в доларах США, а не в національній валюті України, то позивач обґрунтовує тим, що кредит позичальнику був наданий у доларах США. Крім того, при поверненні відповідачем заборгованості в національній валюті України й наступним придбанням банком іноземної валюти виникне курсова різниця, оскільки курс долара США до гривні на дату ухвалення рішення буде відрізнятися від курсу на день виконання рішення суду, внаслідок чого, банк понесе додаткові витрати по сплаті збору до Пенсійного фонду України, адже відшкодування боржником таких витрат договором не передбачене. Правомірність вимог банку, щодо стягнення в судовому порядку заборгованості по кредитним договорам у доларах США, у випадку отримання відповідачем кредитних коштів у доларах США, також підтверджена судовою практикою, зокрема, ухвалою Верховного Суду України від 02 червня 2005 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто,відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і Валютного контролю»(далі - Декрет КМУ).

При цьому, згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Тому при розгляді спорів про визнання недійсними договорів про надання кредиту в іноземній валюті судам слід враховувати, що у випадку наявності у банку відповідної генеральної Ліцензії та письмового дозволу Національного банку України, здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

У зв'язку з наведеним вище, суд дійшов висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.

Дослідивши в повному обсязі матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне солідарно стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 3339 грн. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57-60,88, 205, 212, 213-215,218,223, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задоволити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ « Укргазбанк» суму кредиту, що стягується достроково 30833,15 ( тридцять тисяч вісімсот тридцять три долари) США, прострочену заборгованість по кредиту 2833, 06 ( дві тисячі вісімсот тридцять три ) долари США 06 центів, прострочену заборгованість по процентах 3934, 37 ( три тисячі дев»ятсот тридцять чотири) долари США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 44 276, 87 ( сорок чотири тисячі двісті сімдесят шість ) грн.. 87 коп., всього 37 600, 58 ( тридцять сім тисяч шістсот ) доларів США 58 центів та 44 276, 87 ( сорок чотири тисячі двісті сімдесят шість ) грн.. 87 коп., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 32/08/І-Ф від 07 березня 2008 року ( нерухоме майно - чотирикімнатну квартиру № 32, загальною площею 72,9 м.кв., житловою площею 45,3 м.кв., яка знаходиться м.Рівне, вул.Київська,11 та належить ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ виконавчого комітету Рівненської міської ради 01 грудня 2004 року, згідно з наказом № 666 від 01.12.2004 року та зареєстрованого КП «РМБТІ в книзі за 206, номер запису 194-60454 в межах суми боргу.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ « Укргазбанк» штраф за невиконання умов договору іпотеки в розмірі 5 % від заставної вартості предмету іпотеки, що становить 19355 ( дев»ятнадцять тисяч триста п»ятдесят п»ять ) грн..

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ « Укргазбанк» 3339 ( три тисячі триста тридцять дев»ять ) грн.. сплаченого судового збору

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду Н.Г. Кучина