У Х В А Л А

Іменем України

19 грудня 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого Бисага Т.Ю.,

суддів Власова С.О., Фазикош Г.В.,

при секретарі Чучка Н.В.

за участю представників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі адвоката ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2013 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Демарк» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

ВАТ «Банк «Демарк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 2243245 грн.69 коп. заподіяної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27.12.2007 року між ВАТ «Банк «Демарк» в особі директора відділення Банку «Демарк» в м. Мукачево ОСОБА_3 та ТзОВ «Консігнатор УА» в особі директора ОСОБА_4, було укладено кредитний договір №138-067. Відповідно до положень та умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит для придбання реконструкції трьох будівель та добудову гірськолижного витягу туристичної бази «Перевал» у розмірі 2 000 000,00 грн. із сплатою 20% річних за користування кредитом з кінцевим строком повернення по 24.12.2010 року, а позичальник повинен був використати кредитні кошти за призначенням, повернути банку кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

На забезпечення виконання кредитного договору № 138-067 від 27.12.2007 року, 27.12.2007 року було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки за вказаним договором є: обєкт незавершеного будівництва: будівля їдальні, що розташована за адресою Львівська область Сколівський р-н, с. Климець «Верецький перевал» урочище 1 на земельній ділянці пл. 1.5 га. Згідно державного акту на праві постійного користування землею 11-ЛВ №000516 вид. 09.12.1999 року Климецькою сільською радою, Сколівського району, Львівської області, позначеної під літ. А їдальня, готовністю 48% та металеві ворота під №1. Вартість предмету іпотеки становить 163 415,00 грн. Ринкова вартість 3 949 400,00 грн. без ПДВ. За домовленістю сторін, станом на дату укладення договору, загальна вартість предмета іпотеки складає 2 000 000 грн.

Дані договори від імені банку «Демарк» було укладено та підписано ОСОБА_3 без дотримання вимог чинного законодавства та внутрішньобанківських нормативних документів з питань кредитування, забезпечення своєчасності погашення кредитів та процентів по ним.

Зокрема, ОСОБА_3 кредитний договір №138-067 було укладено та підписано від імені Банку всупереч рішенню кредитного комітету Банку «Демарк» від 25.12.2007 року та Положенню про кредитування субєктів господарської діяльності від 06.05.2006 року. Відповідно до рішення кредитного комітету, обовязковими умовами укладення кредитного договору №138-067 та видачі кредитних коштів в сумі 2 000 000,00 грн. було: надання у забезпечення комплексу будівель: будівля готелю (площею 350.22 м.кв.) будівля реабілітаційного центу «Перевал» (площею 481.37 кв.м.) та обєкт незавершеного будівництва (роботи виконанні на 48%) загальною вартістю 4 949 400,00 грн. та укладення договору страхування фінансового ризику із СК «Гарантія», але в кредитному договорі №138-067, ОСОБА_3 самовільно, без погодження з керівництвом банку, було зазначено умови, які є невигідними та значно підвищують фінансовий ризик банку, а саме: не зазначено у п.3.9 про необхідність укладення договору страхування фінансового ризику. В іпотеку банку передано лише один обєкт незавершеного будівництва (ідальні).

В подальшому ОСОБА_3 було підписано меморіальний ордер №138-067 від 27 грудня 2007 року, який підтверджує факт надання кредиту ТОВ «Консігнатор УА» в сумі 2 000 000 грн.

На даний час зобовязання за кредитним договором не виконуються, заборгованість станом на 05.09.2008 року становить 2 220 918,50 грн.

Позивач вважає, що неправомірними діями ОСОБА_3 було створено ситуацію, за якою на сьогоднішній день кредит не повернуто і не буде повернуто, оскільки боржник ТОВ «Консігнатор-УА» фактично відсутній, а неналежне забезпечення не покриває заборгованість за кредитом та такими діями ОСОБА_3 було завдано майнову шкоду банку в розмірі 2 243 245, 69 грн. та 22 327,19 грн. судові витрати, які банк зробив для відновлення свого порушеного права, предявивши позов до ТОВ «Консігнатор-УА».

Рішенням Свалявського районного суду від 29 серпня 2013 позов ПАТ «Банк «Демарк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Банк «Демарк» 228 665,00 грн. спричиненої шкоди та 1700,00 грн. сплаченого судового збору та 13,72 грн. оплачених витрат на ІТЗ.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним рішення першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Свалявського районного суду від 29 серпня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволені позову повністю, мотивуючи це неповним зясуванням обставин, які мають значення для справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з мотивів, наведених в ній, а саме - вважає, що рішення суду першої інстанції є необгрунтованим, не встановлений сам факт заподіяння шкоди ОСОБА_3, розмір шкоди, причинний зв'язок між заподіянням шкоди і наслідками, вини ОСОБА_3 та інше.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні, дослідивши подані документи та матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується апеляційна скарга, обєктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів судової палати приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 27.12.2007 року між ВАТ «Банк «Демарк» в особі директора відділення Банку «Демарк» в м. Мукачево ОСОБА_3 та ТзОВ «Консігнатор УА» в особі директора ОСОБА_4, було укладено кредитний договір №138-067. Відповідно до положень та умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит для придбання реконструкції трьох будівель та добудову гірськолижного витягу туристичної бази «Перевал» у розмірі 2 000 000,00 грн. із сплатою 20% річних за користування кредитом з кінцевим строком повернення по 24.12.2010 року, а позичальник повинен був використати кредитні кошти за призначенням, повернути банку кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

На забезпечення виконання кредитного договору № 138-067 від 27.12.2007 року, 27.12.2007 року було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки за вказаним договором є: обєкт незавершеного будівництва: будівля їдальні, що розташована за адресою Львівська область Сколівський р-н, с. Климець «Верецький перевал» урочище 1 на земельній ділянці пл. 1.5 га. Згідно державного акту на праві постійного користування землею 11-ЛВ №000516 вид. 09.12.1999 року Климецькою сільською радою, Сколівського району, Львівської області, позначеної під літ. А їдальня, готовністю 48% та металеві ворота під №1. Вартість предмету іпотеки становить 163 415,00 грн. Ринкова вартість 3 949 400,00 грн. без ПДВ. За домовленістю сторін, станом на дату укладення договору, загальна вартість предмета іпотеки складає 2 000 000 грн.

Дані договори від імені банку «Демарк» було укладено та підписано ОСОБА_3 без дотримання вимог чинного законодавства та внутрішньобанківських нормативних документів з питань кредитування, забезпечення своєчасності погашення кредитів та процентів по ним.

Протиправність дій ОСОБА_3 полягає в тому, що він всупереч рішенню кредитного комітету, усвідомлюючи незаконність своїх дій, самовільно змінив умови кредитування і видав кредит ТОВ "Консігнатор-УА" без укладення договору страхування фінансового ризику і лише при наявності іпотеки одного, а не трьох об'єктів нерухомості.

Вартість об'єкту не покривала суму виданого кредиту.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 9 квітня 2009 року ОСОБА_3 було звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України на підставі акту амністії.

Судом досліджені копії посадових інструкцій директора відділення банку "Демарк" м. Мукачеве та економіста 2-ї категорії відділення банку "Демарк" в м. Мукачеве та встановлена розмежованість в посадових інструкціях керівника відділення банку та економіста відділення банку.

Судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, зокрема ст.ст. 130, 134 Кодексу законів про працю України.

Що стосується доводів апелянта про те, що шкоду повинен сплатити ОСОБА_5, згідно рішення Мукачівського міськрайонного суду від 27.03.2012 року, то це не впливає на обов'язок ОСОБА_3 відшкодувати шкоду, заподіяну його (ОСОБА_3І.) неправомірними діями.

Таким чином, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норм матеріального та процесуального права, досліджено всі обставини справи, надано належну оцінку доказам, правильно визначений розмір шкоди, у зв'язку з чим рішення суду від 29.08.2013 року скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі адвоката ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2013 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: