Справа № 2-2194/11
РІШЕННЯ

Іменем України

05.09.2013 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

В складі: судді Ганкіної І.А.

При секретарі: Городнюк К.В.

Пред-ках позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

Пред-ві відповідачів ОСОБА_3

Пред-ві 3 ої особи ОСОБА_4

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю 3-ої особи ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, -

Всановив:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю 3-ої особи ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

В позові позиач ОСОБА_5 зазначила, що в серпні 2010р. вона звернулася до ОСОБА_6 з проханням позичити 5000 доларів США і він погодився надати їй цю суму на 3 місяці під 15 відсотків в місяць і зажадав в якості завдатку оригінали документів на належну позивачу земельну ділянку, що розташована на території Агрономічної сільської ради. Також ОСОБА_6 змусив надати йому доручення діяти від його імені. В листопаді 2010р. позивач повернула відповідачу ОСОБА_6 позичені кошти, та зажадала поверути їй оригінали раніш переданих документів на землю та розписку. Однак, ОСОБА_6 повернув їй лише паспорт і повідомив, що інші документи знаходяться у його знайомого, який лежить у лікарні і він не може їх забрати. В подальшому позивач неодноразово телефонувала відповідачу, щоб отримати свої доументи, але у листопаді 2011р. їй подзвонила сусідка та повідомила, що незнайомі їй люди зрізали замки на калітці та виламали двері на її будинку. Після цього, позивач подзвонила ОСОБА_9 і він повідомив її, що належна їй земельна ділянка була ним продана ОСОБА_7 Договір купівлі-продажу був укладений 11.11.2010р. та був засвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 Даний договір позивач вважає таким, що укладений під оманою так як у п.5 договору вказано, що земельна ділянка є вільною від забудов, що не відповідає дійсності, так як на земельній ділянці побудовано будинок та цегляна вбиральня, що не було враховано і при визначенні ціни, чим завдано матеріальну шкоду позивачу. Даний договір позивач вважає таким, що порушує ст.228, 232 ЦК України та просить визнати його недійсним у судовому порядку.

Представники позивача позов у судовому засіднанні підтримали на підставах зазначених у позові. Суду додали, що ОСОБА_9 ввів позивача в оману, уклавши договір не повідомивши про свої наміри позивача та продав земельну ділянку без врахування, що на ній стоїть житловий будинок. Дана споруда була самовільно збудованою, але має немалу вартість і в наслідок вчинення вищевказаних правочинів купівлі-продажу позивач втратила не лише земельну ділянку, але і будинок. Грошові кошти взяті в борг позивачем було повернуто, але ОСОБА_9 скориставшись дорученням уклав угоду на яку позивач не давала згоди і грошей за неї не отримала.

Позивач ОСОБА_5 допитана у судовому засіданні позов підтримала та суду додала, що грошові кошти отримані від ОСОБА_9 вона повернула повністю, хоча і зазпізненням, однак згоди на продаж земельної ділянки вона не давала, як і на продаж будинку. Відповідач ввів її в оману, в звязку з чим вона просить визнати правочин купівлі-продажу її земельної ділянки недійсним.

Відповідач ОСОБА_9 та його представник позов не визнали. ОСОБА_9 суду показав, що позивач позичила в нього 5000 доларів США і за угодою передала йому документи на належну їй земельну ділянку та надала длручення, щоб у випадку неможливості розрахуватися з боргом, він отримав борг у вигляді належної їй нерухомості. Він на це погодився і коли позивач не змогла повернути борг за погодженням з нею він провів оформлення договору купівлі-продажу земли і таким чином повернув свої гроші. Про вчиення договору позивач знала, а тому позов відповідач не визнав та просить в його задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 та його представник позов не визнали. Відповідач суду показав, що потребував купити земельну ділянку і підібравши ділянку він вчинив її купівлю у довіреної особи позивача.Заборони на продаж не було і про спір з приводу землі він не знав. В подальшому він продав земельну ділянку ОСОБА_11 і земельною длянкою більше не цікавився.

3-тя особа ОСОБА_11 позов не визнав та суду показав, що по обяві знайшов виставлену на продаж земельну ділянку, провів її огляд, вона йому сподобалася і він вчинив договір купівлі-продажу. На земельній ділянці стояла забудова, що не була закінченою і документів на будинок не було. Під час вчинення правочину заборони на землю не було і він вчинивши даний правочин набув у власність як земельну ділянку так і будивлю, як добросовістний набувач, в звязку з чим, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Станом на 11.11.2010р. ОСОБА_5 являлася власником земельної ділянки площею 0,0962 га, що розташована на території Агрономічної сільської ради з кадастровим номером :01:001:0981 на підставі Державного акту на право влсності на землю серії ВН №1262 виданого 14.07.2000р.

9.08.2010р. приватним нотаріусом ОСОБА_12 було видано доручення за яким ОСОБА_5 на виконання усного договору доручення попередньо укладеного в усній формі уповноважила ОСОБА_6 продати за ціну, та на умовах на його розсуд всю належну їй земельну ділянку надану для садівництва, площею 0,0962 га, що знаходиться на території Агрономічної сільської ради Вінницього району та області (а.с.7).

Як встановлено з показів сторін, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 склалися правовідносини з приводу боргу за яким позивач взяла у борг у ОСОБА_6 5000 доларів США.

У забезпечення виконання боргового зобовязання позивач надала ОСОБА_6 доручення, за яким надала дозвіл діяти від її імені щодо продажу належної їй земельної ділянки що розташована на території Агрономічної сільської ради з кадастровим номером :01:001:0981 ... за ціну, та на умовах, на його розсуд на всю належну позивачу земельну ділянку надану для садівництва, площею 0,0962 га, що знаходиться на території Агрономічної сільської ради Вінницього району та області.

Вказане доручення було надано позивачем в забезпечення виконання обовязку повернути борг, що підтверджено обома сторонами учасниками боргових правовідносин, тому в силу ст.61 ЦПК України додаткового доказування не потребує.

11.11.2010р. ОСОБА_6 уклав за дорученням від імені ОСОБА_5 правочин купівлі-продажу належної позивачу земельну ділянку ОСОБА_7 (а.с.8). Як вбачається з пояснень відповідача, вказаний правочин був проведений ним в звязку з неповерненням боргу позивачкою в обумовлений сторонами 3-х місячний строк.

Після вчинення договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_7 отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №765750 (а.с.82).

В подальшому 14.02.2012р. ОСОБА_7 здійснив продаж земельної ділянки ОСОБА_8 (а.с.88).

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходить з того, що за ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При уьому, суд виходить з меж та підстав заявлених у позові у відповідності до ст.11 ЦПК України.

Як вбачається з вимог позивача ОСОБА_5 просить визнати договір купівлі-продажу від 11.11.2010р. недійсним на підставі ст. 228, 232 ЦК України.

За ст.228 ЦК України правочин вважається аким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. При цьому, правочин, який порушує публічний порядок,є нікчемним.

У відповідності до ст.232 ЦК України правочин який вчинено в наслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. За ч. 2 вказаної статті довірітель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у звязку зі вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Оцінюючи обставини судового спору на підставі нормативних положень ст.ст. 228,232 ЦК України суд виходить з того, що судом було встановлено, що договір купівлі-продажу від 11.11.2010р. було укладено на підставі довіреності від від 9.08.2010р. який наданий позивачкою на імя ОСОБА_6 на підставі добровільної згоди позивачки надати ОСОБА_6 право на продаж належної їй земельної ділянки за ціну та на умовах на власний розсуд відповідача без зазначенням відповідного обовязку погодження даних дій з позивачкою.

На час укладення правочину купівлі-продажу дане доручення відкликано не було. Недійсним у судовому порядку дане доручення також не визнавалося.

При цьому, доказ повернення позивачкою боргу ОСОБА_9 станом на 11.11.2010р. суду не подано та стороною ОСОБА_9 за ст.61 ЦПК України не визнано.

Щодо відсутності зазначення у договорі обставини існування на спірній земельній ділянці забудови, суд враховує, що як встановлено по справі довіл на будівництво будинку позивач не мала.

Вказана будівля є споруджена на земельній ділянці наданій для ведення садівництва, дозвіл на будівництво садового чи житлового будинку позивач не отримувала, право установчі документи на вказану будівлю є відсутніми. Цільове призначення земельної ділянки не змінювалося та земля є наданою лише для садівництва.

За ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля чи споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, не набуває право власності на нього.

Таким чином, у відповідності до ст.376 ЦК України вказана будівля на спірній земельній ділянці є самочинно збудованиою і до отримання право установчих документів не може бути врахована як будівля житлового будинку .

Тому, оцінюючи підстави заявлені позивачем для визнання договору купівлі-продажу від 11.11.2010р. недійсним, суд вважає, що зазначення у договорі дарування відсутності будівель чи споруд на земельній ділянці належній позивачу не впливає на оцінку вільного волевиявлення позивача на надання відповідачу ОСОБА_9 права розпорядження від її імені належним їй майном у вигляді земельної ділянки.

Правочин купівлі-продажу від 11.11.2010р. таким чином, ОСОБА_9 проведено на підставі діючої правочинної довіреності та наявності у позивачки не скасованого права власності на земельну ділянку надану для садівництва, площею 0,0962 га, що знаходиться на території Агрономічної сільської ради Вінницього району та області, що є підтвердженим відповідним державним актом.

Таким, чином при оформленні вищевказаного правочину продавець мав право вчинити відчудження належної йому земельної ділянки, а покупець придбати дану земельну ділянку у власність.

Оформлення правочину було завершено отриманням ОСОБА_7 державного акту на право власності на землю серії ЯЛ №765750 .

Враховуючи зазначенен, суд вважає, що позивачем не доведено зловмисність домовленості представника позивача з стороною покупця, що вимагається за ст.328 ЦК України і доводи сторони позивача за ст.60 ЦПК України стороною позивача доказами не підтверджено та грунтуються лише на показах сторони позивача.

Тому, враховуючи вищевказаного суд вважає, що заявлені вимоги є суду не доведеними, тому позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 203,215,232 ЦК України, ст.ст. 15,30,31,60,61,79,81,88,208,209,213,214,215,218,223 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю 3-ої особи ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області на протязі 10 діб з моменту його винесення.

Суддя: