Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" січня 2013 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої одноособово судді - Середи І.В.,

при секретарі Семко М.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом Концерна «Військторгсервіс`в особі філії «Одеське управління військової торгівлі`до Гіржевої Олени Григорівни про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

Концерн «Військторгсервіс`звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків у сумі 1286,87 грн. та інфляційних витрат на суму 178,01 грн..

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач працювала контролером-касиром у магазині «Універсам`з 3 серпня 2009 року до 1 лютого 2010 року. 15 липня 2009 року з нею було укладено договір про бригадну матеріальну відповідальність. За результатами інвентаризації на 1 серпня 2010 року у магазині викрита нестача товарно-матеріальних цінностей на суму 14194,26 грн.. Наказом №20 від 25 серпня 2010 року начальником філії «Одеське управління військової торгівлі`Концерн «Військторгсервіс`про відшкодування збитків, визначено стягнути з ОСОБА_2 3373,57 грн.. 29 серпня 2010 року викрито нестачу на суму 4568,62 грн. і наказом начальника філії №21 від 8 вересня 2010 року визначено стягнути з відповідача 1000 грн.. З заробітної плати відповідача частково утримано 3086,70 грн., залишилося сплатити 1286,87 грн. однак вимогу про добровільну сплату було залишено без відповіді.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в засідання не з`явилася, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталася і про причини неявки суд не повідомляла, письмових заперечень проти позову не надавала.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 130 ч.1, 134 ч.1 п.1 і п.5, 135-1 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини у випадку, коли між працівником і підприємством (установою, організацією), відповідно до ст.135-1 КЗпП України, укладено письмовий договір про взяття на себе правцівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей або шкоду завдано недостачею матеріальних цінностей, виданих підприємством працівникові у користування. Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено із працівником, який досяг 18 років і займає посади або виконує роботу безпосередньо пов`язану із зберіганням, продажем (відпуском) переданих йому цінностей.

Судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з 3 серпня 2009 року до 1 лютого 2010 року знаходилася в трудових відносинах з позивачем, що підтверджується наказом №12л від 22 лютого 2010 року (а.с.5).

15 липня 2009 року з відповідачкою було укладено договір про бригадну матеріальну відповідальність (а.с.4).

За результатами інвентаризації на 1 серпня 2010 року у магазині викрита нестача товарно-матеріальних цінностей на суму 14194,26 грн.. Наказом №20 від 25 серпня 2010 року начальником філії «Одеське управління військової торгівлі`Концерн «Військторгсервіс`про відшкодування збитків, визначено стягнути з ОСОБА_2 3373,57 грн.. 29 серпня 2010 року встановлено нестачу на суму 4568,62 грн. і наказом начальника філії №21 від 8 вересня 2010 року визначено стягнути з відповідача 1000 грн..

З заробітної плати відповідача частково утримано 3086,70 грн., залишилися не виплаченими 1286,87 грн., які виходячи із вказаних вимог підлягають стягненню.

Щодо вимоги про стягнення інфляційних витрат на суму 178,01 грн., то вони не підлягають задоволенню, оскільки виниклі правовідносини не витікають із грошового зобов`язання.

Згідно з вимогами ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір

процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст.88 та ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір`з відповідача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 214,60 грн..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,64, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги концерна «Військторгсервіс`в особі філії «Одеське управління військової торгівлі`задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерна «Військторгсервіс`в особі філії «Одеське управління військової торгівлі`матеріальну шкоду у розмірі 1286,87 грн. та судовий збір у розмірі 214,60 грн..

В частині вимог Концерна «Військторгсервіс`в особі філії «Одеське управління військової торгівлі`про стягнення інфляційних витрат відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовими заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: