Номер провадження № 22-ц/785/6007/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2013 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Цюри Т.В., Сидоренко І.П.,

при секретарі - Криворучці Ю.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, Білгород-Дністровської міської ради на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 червня 2013 року по справі за позовом Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2010 року Білгород-Дністровська міська рада звернулася з позовом до відповідачки про зобов'язання ОСОБА_3 знести самочинно збудовані будівлі, а саме: прибудову літ. «а-2» розміром 4,5 м.*4,76 м.; житлову прибудову літ. «А1», житлову надбудову літ. «А-2», нежитлову будівлю літ. «Є», що розташовані за адресою:Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Енгельса, 23-а. Самочинним будівництвом порушені права позивача, а також третьої особи ОСОБА_2, яка є співвласником будинку. 28.09.2007 року Державною інспекцією архітектурно-будівельного контролю відповідачу був виданий припис № 146 від 28.09.2007 року, щодо зупинення будівництва вищевказаних об'єктів, але зазначений припис відповідачем був проігнорований. Дозвіл на будівництво відповідачу не видався, внаслідок самочинного будівництва ОСОБА_3 прибудови літ. «а-2» розміром 4,5 м.*4,76 м., прибудови літ. «А1», житлової надбудови літ. «А-2», нежитлової будівлі літ. «Є» відбувся самозахват земельної ділянки, загальною площею 4,0 кв. м., яка є територією загального користування.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.06.2013 року провадження у справі за позовом Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва, в частині позовних вимог, щодо прибудови літ. «а-2» у складі приміщень, що розташовані за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Енгельса, 23-а та належать відповідачу ОСОБА_4 закрито, внаслідок задоволення судом заяви представника позивача про часткову відмову від позову. (а.с.115, 137)

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 червня 2013 року у задоволенні позову Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_3 про знесення самочинного будівництва - відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і постановити нове рішення про задоволення вимог.

У апеляційній скарзі Білгород-Дністровська міська рада, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і постановити нове про задоволення позову.

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга Білгород Дністровської міської ради підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем набуте право власності на майно, а тому будівництво не є самочинним, що унеможливлює задоволення позову.

Проте повністю погодитися із таким висновком суду не можна виходячи з наступного.

Вбачається з матеріалів справи, встановлено судом, що будівництво житлової прибудови літ. «А1», житлової надбудови літ. «А-2», нежитлової будівлі літ. «Є», що розташовані за адресою:Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Енгельса, 23-а, було здійснене ОСОБА_3 самочинно, через що ОСОБА_3 було піддано штрафу.

Рішенням Білогород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2009 року за ОСОБА_3 було визнане право власності на самочинно збудовані будівлі за зазначеною адресою.

В подальшому будівлі були здані до експлуатації, про що складено акт готовності об'єкта до експлуатації від 20.10.2009 року, а також видане свідоцтво про відповідність збудованого об'єкта (спірного нерухомого майна) проектній документації вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил 20.10.2009 року за №15001096.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.11.2009 року скасоване рішення Білгород Дністровського районного суду Одеської області, яким було визнане право власності за ОСОБА_3 на самочинно збудовані будівлі.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.01.2011 року за позовом Заступника Білгород Дністровського міжрайонного прокурора вказаний акт готовності об'єкта до експлуатації був визнаний недійсним та скасований, при цьому судом встановлено, що підставою для його погодження стало рішення суду про визнання права власності на самочинно збудоване майно, яке в подальшому скасоване.

Постанова суду набрала законної сили і на теперішній час не скасована, у її перегляді адміністративним судом за нововиявленими обставинами відмовлено.

Незважаючи на визнання недійсним акту готовності обєкта до експлуатації свідоцтво про відповідність збудованого об'єкта (спірного нерухомого майна) проектній документації вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, видане ОСОБА_3, не скасоване, та не анульоване.

Як вбачається з договору дарування будинку від 25.09.2000 року (а.с.25,т.2) ОСОБА_3 отримала в дар від ОСОБА_5 2/5 частини житлового будинку по вул.Енгельса, 23а в м.Білгород Дністровському Одеської області, який в цілому складається з житлового будинку, жилою площею, 49,9 кв.м. літ.»А» та надвірних споруд.

На підтвердження набуття права власності на самочинно збудовані будівлі ОСОБА_3 наданий витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Білгород Дністровське бюро технічної інвентаризації» від 27.12.2012 року за №37022905 в якому в примітках зазначено про відчуження належних їй 2/5 частин будинку, в яких нежитлова прибудова літ. «Є», житлові прибудови літ. «А1», житлова надбудова літ. «А2» не є самочинними згідно свідоцтва від 20.10.2009 року.

Водночас за відповіддю КП «Білгород Дністровське бюро технічної інвентаризації» від 03.07.2013 року №1123 вони не проводили державну реєстрацію права власності нежитлової прибудови літ.»Є», житлові прибудови літ. «А1», житлова надбудова літ. «А2» за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про відповідність збудованого обєкта проектній документації, зазначене також підтверджено відповіддю Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно №3860586 від 11.07.2013 року, і за витягом з реєстру частка ОСОБА_3 залишилася незмінною 2/5 частини будинку, хоча через здійсненням добудов значно збільшена площа літ.»А» в будинку до 105 кв.м., тобто ідеальна частка у справі власності мала змінитися, а відповідні зміни часток повинні бути зареєстровані в бюро технічної інвентаризації. Самочинно збудовані будівлі не можуть бути самостійним обєктом права власності.

З огляду на викладені обставини, не можна вважати встановленим факт реєстрації права власності на самочинно збудовані будівлі ОСОБА_3, тому суд помилково вважав таку обставину встановленою, а також встановленим факт набуття права власності у передбачений законом спосіб.

Відповідно до ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, якам здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Відповідно до п.22 Пленуму від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі ч. 7 ст. 376 ЦК України зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Як вбачається з уточненої заяви Білгород Дністровської міської ради вимог при приведення обєкта у первісний стан не заявлено, а тому питання про це не вирішувалося і бути вирішеним на стадії апеляційного розгляду з огляду на вимоги ст.11 ЦПК України. Водночас не вирішення цього питання не дає підстав для задоволення вимог про знесення обєкта через передчасність таких вимог.

Крім того, з акту перевірки від 24.09.2008 року видно, що двоповерхова житлова прибудова побудована з відхиленням від проекту, та за відсутності дозвільних документів, нежитлова будівля збудована замість кухні та гаражу при наявності дозвільних документів, з відхиленням від проекту (а.с.8, т.2).

Таким чином, встановленню підлягає факт істотності відхилення від проекту добудов, а також істотності порушення цим будівельних норм та правил, однак доказів на підтвердження істотності порушень позивачем не надано.

Навпаки Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області видано свідоцтво №15001096, яким засвідчено, що будівництво житлової прибудови літ.»А1», житлової надбудови «А2» та нежитлової будівлі літ.»Є» відповідає проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм та правил, що підтверджено технічним висновком ПП «Малахит», що вказує на суперечливість поданих позивачем доказів і тому також унеможливлює задоволення вимог.

Згідно листа управління містобудування та архітектури №18 від 30.01.2009 року ОСОБА_3 по вул. Енгельса, 23-а м. Білгород-Дністровський розпочала будівництво без дозвільних документів, а також без правовстановлюючих документів на землю. Внаслідок будівництва самочинно збудованих будівель літ «А1» та літ «Є» зафіксований самозахват земельної ділянки на 4,0 кв. м за рахунок пішохідної частини вул. Енгельса в м. Білгород-Дністровський.

Проте на спростування таких відомостей ОСОБА_3 надана відповідь КП «МТІ» від 06.09.2013 року за №1595, якою повідомлено про помилкове зазначення площі самовільно зайнятої земельної ділянки 4 кв.м., тоді як фактично площа самовільно зайнятої землі складає 0,4 кв.м. через неправильно здійснену поточну інвентаризацію в 2008 році.

В суді апеляційної інстанції представнику позивача було розяснено право звернення зі клопотанням про призначення судової будівельно технічної експертизи для зясування істотності відхилень від проекту, істотності порушень та можливості перебудови обєктів, які є предметом спору, проте відповідного клопотання заявлено не було, і представник позивача в остаточне судове засідання не зявився, хоча час був наданий саме для підготовки цього питання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин задоволення позову не можливе з огляду на викладені встановлені обставини, водночас це не позбавляє права звернення із новим позовом про зобовязання особи провести відповідну перебудову.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, оскільки у справі вона є третьою особою, не має самостійних вимог, тоді як вимоги полягають у знесенні майна, і беззаперечних доказів на підтвердження порушення її прав самочинним будівництвом в розумінні вимог ч.7ст.376 ЦК України не надано.

Водночас вона не позбавлена можливості звернутися самостійно із позовом про знесення самочинно збудованого майна з підстав ст.391 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову, але шляхом невірного правового обґрунтування, тому рішення на підстав п.3ч.1ст.307,п.1,3ч.1ст.309 ЦПК України підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.304,п.3ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 червня 2013 року змінити в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову.

В задоволенні позову Білгород Дністровської міської ради до ОСОБА_3 про зобовязання знести самочинно збудований обєкт відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: