Номер провадження № 22-ц/785/9289/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Косогор Г.О., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Добряк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Органу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними і скасування рішення виконавчого комітету міської ради,

встановила:

У травні 2013 року ОСОБА_2, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Органу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними і скасування рішення виконавчого комітету міської ради, посилаючись на те, що з 1994 року вона проживає в квартирі № 43 у житловому будинку №7 по вул. Сонячній у м. Білгород-Дністровський, під час розгляду у суді іншої справи їй стало відомо, що виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 13.12.2011 року було прийнято рішення «Про розділ фінансово-особистого рахунку АДРЕСА_1, на підставі рішення суду від 18 жовтня 2012 року», також позивач зазначив, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 січня 2012 року, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 жовтня 2010 року, скасоване у звязку з нововиявленими обставинами, а тому і вищезазначене рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 13.12.2011 року, яке було прийнято на підставі рішення суду, повинно бути скасовано. Посилаючись на вищевикладене позивачка ОСОБА_2 просила суд визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету міської ради.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Представники органу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Білгород- Дністровської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області в судове засідання не зявилися, про слухання справи були повідомлені належним чином.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року в задоволені позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Органу приватизації житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними і скасування рішення виконавчого комітету міської ради відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що в скасованому рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 жовтня 2010 року, не було зазначено саме такий порядок виконання, як винесення рішення виконавчим комітетом про розділ фінансово-особистого рахунку.

Однак з таким висновком суду, колегія не погоджується виходячи з наведеного.

Так, згідно приписів ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Вони також мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст. 1 Закону України ,,Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року N 2482-XII (з наступними змінами) (далі - Закон N 2482-XII) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України.

Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Згідно ст. 2 Закону N 2482-XII до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 зазначеного Закону N 2482-XII приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Сама процедура приватизації державного житлового фонду визначена Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16 грудня 2009 року N396, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за N109/17404 (далі Положення).

Зокрема, пунктами 4, 16, 17, 21 названого Положення встановлено, що передача займаних кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, і оформляється свідоцтвом про право власності на кімнату в комунальній квартирі, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

А орган приватизації, після уточнення необхідних для розрахунків даних, залежно від складу сім'ї та розміру загальної площі кімнат у комунальних квартирах, оформляє відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо таких кімнат.

Таким чином, змістовний аналіз норм Закону N2482-XII і вимог зазначеного Положення вказує на те, що право на участь у приватизації кімнат у комунальних квартирах, де мешкають два і більше наймачів, мають громадяни України, які вселились до таких квартир в установленому порядку і проживають там на правах наймачів.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 13 грудня 2011 року за № 842 були розподілені фінансово-особисті рахунки квартири АДРЕСА_2, та надано дозвіл на укладання окремих договорів найму вказаної квартири ОСОБА_4 на кімнату 3, житловою площею 15,8 кв.м., ОСОБА_2 кімнату 6, житловою площею 11,7 кв.м. (а.с. 7).

На підставі рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 13 грудня 2011 року за № 842 за заявою ОСОБА_4 було видане розпорядження органу приватизації за № 10425 від 19 січня 2012 року про передачу ОСОБА_4 57/100 часток квартири АДРЕСА_3 (а.с. 21).

Але, як вбачається з матеріалів справи в самому розпорядженні не зазначено, яка саме кімната передається у власність, а також не зазначені місця загального користування з іншими наймачами даної квартири (а.с. 117).

У свідоцтві про право власності на житло, взагалі не зазначено, яка частка передається ОСОБА_4 (а.с. 118).

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.2010 року, яке було підставою для винесення даного рішення виконавчого комітету від 13 грудня 2011 року за № 842, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.01.2012 року було скасоване за нововиявленими обставинами, та в подальшому ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.05.2013 року залишено без розгляду (а.с. 10-12, 92).

Статтею 63 ЖК України передбачено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійними предметом договору найма: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (13,65 кв.м.) (частина перша ст.48), частина кімнати або кімната, звязана з іншою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчим комітетом було винесено рішення за № 842, яким було розподілено фінансово-особисті рахунки квартири 43, на кімнату 11,7 кв.м. та кімнату 15,8 кв.м., що не відповідає вимогам ст.. 63 ЖК України.

А тому, колегія суддів дійшла до висновку про те, що виконавчим комітетом винесено було рішення про розподіл рахунків на підставі рішення суду, що і зазначено в самому рішенні за № 842.

З наведених підстав, рішення виконкому підлягає скасуванню, в звязку з відсутністю рішення суду на яке є посилання в рішенні виконавчого комітету, та за невідповідністю діючого закону.

В звязку з чим, всі наступні документи, а саме розпорядження та свідоцтво про право власності підлягає скасуванню, як слідство недійсності первинного рішення про розподіл особових рахунків.

Що стосується позовних вимог про зобовязання Реєстраціїної служби скасувати рішення про державу реєстрацію, то це рішення і є підставою для скасування рішення про державну реєстрацію права власності на 57/100 частин квартири № 43, тому, що первинні документи, що були підставою для реєстрації та винесення рішення про реєстрацію права власності, на підставі цього рішення суду скасовані.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, яка діє від свого та від імені неповнолітньої ОСОБА_3

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1, 3, 4, ст.. 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року скасувати, ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2, яка діє в своїх та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 13.12.2011 року за № 842 «Про розділ фінансово- особистого рахунку квартири АДРЕСА_4 на підставі рішення суду».

Визнати недійсною приватизацію ОСОБА_5 57/100 частин квартири № 43 в житловому будинку №7 по вул. Сонячній в м. Білгород-Дністровському Одеської області.

Скасувати розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області за № 10425 від 19.01.2012 року.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 19.01.2012 року, виданим органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ОСОБА_4 на 57/100 квартири № 43 в житловому будинку № 7 по вул.. Сонячній в м. Білгород-Дністровському Одеської області.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий______________________________________ ОСОБА_6

Судді ______________________________________ Г.О. Косогор

______________________________________ ОСОБА_7