Справа № 2 - 72 /13 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 лютого 2013 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_6, яка діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_7, до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6, яка діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання договору купівлі-продажу, державного акту про право власності на земельну ділянку недійсними,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2009 року ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу 2/3 частин земельної ділянки по вул..Севастопольській,234 в м.Миколаєві, визнання позивачів покупцями за договором з визнанням за кожною із сторін по 1/3 частині спірної ділянки. Позивачка вказувала на те, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 23.02.2006 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_11, вона, її чоловік - відповідач у справі ОСОБА_1 та їх неповнолітній син ОСОБА_7 придбали в ОСОБА_10, ОСОБА_9, кожний в рівних частинах по 11/20 часток житлового будинку №234 по вул..Севастопольській в м.Миколаєві. Вказаний договір купівлі-продажу було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.03.2006 року. Придбана ними частка житлового будинку №234 по вул..Севастопольській у м.Миколаєві розташована на земельній ділянці загальною площею 826 кв.м з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. 17.05.2006 року вони також придбали у ОСОБА_10 й частину земельної ділянки, на якій розташована частина житлового будинку, яку було оформлено на ОСОБА_1 Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.05.2006 року ОСОБА_1 міським управлінням земельних ресурсів 25.09.2006 року був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 826 кв.м.. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.07.2008 року частині будинку по вул..Севастопольській,234 в м.Миколаєві надано нову адресу: вул..Севастопольська,234/1.Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно вони стали власниками житлового будинку №234/1 по вул..Севастопольській в м.Миколаєві по 1/3 частині кожний.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу 2/3 частин земельної ділянки по вул..Севастопольській,234 в м.Миколаєві, визнання позивачів покупцями за договором з визнанням за кожною із сторін по 1/3 частині спірної ділянки.

В вересні 2012 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу, державного акту про право власності на земельну ділянку недійсними.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 21.01.1986 року він є власником 14/100 частки житлового будинку №234 по вул..Севастопольській в м.Миколаєві. 31/100 частки вказаного житлового будинку належить його сестрі ОСОБА_12А і 11/60 часток родині ОСОБА_1 Житловий будинок №234 розташований на земельній ділянці площею 826 кв.м. 22 грудня 2005 року без його відома, як співвласника вказаного житлового будинку, була здійснена приватизація земельної ділянки, внаслідок якої по 1/3 частині вказаної земельної ділянки було приватизовано ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_13. Останні 9 березня 2006 року отримали державний акт на право власності на земельну ділянку. 17 травня 2006 року між ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з однієї сторони та ОСОБА_1 з другої було укладено договір купівлі-продажу 2/3 частки земельної ділянки, загальною площею 826 кв.м.

Після укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки частково недійсним та визнання права власності. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 28.09.2009 року її позов було задоволено. На підставі вказаного вище договору купівлі-продажу земельної ділянки та рішення суду від 27 жовтня 2009 року у спільну часткову власність ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6 було надано земельну ділянку площею 550 кв.м з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по вул..Севастопольській,234/1 в м.Миколаєві.

2 серпня 2011 року постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва визнано незаконним та скасовано п.10 рішення Миколаївської міської ради від 22 грудня 2005 року про надання у власність ОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_9 у спільну сумісну власність земельної ділянки площею 826 кв.м для обслуговування житлового будинку і господарських будівель по вул.. Севастопольській, 234 в м.Миколаєві. Визнано незаконним Державний акт на право власності на землю від 9 березня 2006 року, виданий на імя ОСОБА_9 Визнано незаконним Державний акт на право власності на землю від 28 вересня 2006 року, виданий на імя ОСОБА_1

Посилаючись на те, що укладений договір купівлі-продажу та виданий на підставі нього і рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва Державний акт на землю порушує його право на спірну земельну ділянку, оскільки він позбавлений можливості користуватися своєю частиною земельної ділянки, просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 2/3 частки земельної ділянки загальною площею 826 кв.м., розташованої за адресою: вул.. Севастопольська,234 у м. Миколаєві, укладений 17 травня 2006 року між ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_1, визнати недійсним Державний акт Серії ЯЖ № 867732 на право власності на земельну ділянку площею 550 кв.м., розташовану по вул.. Севастопольській, 234/1 у м. Миколаєві, виданий 27 жовтня 2009 року на імя ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2006 року № 1219, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2009 року.

Ухвалою суду від 01.10.2012 року обидва позови обєднано в одне провадження.

Ухвалою суду в якості співвідповідачів за позовом ОСОБА_8 до участі у справі залучено ОСОБА_10, ОСОБА_9.

У судове засідання позивачка ОСОБА_6 не зявилася. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_6 визнав в повному обсязі. Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала його позов. Просила про його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_1 проти позову ОСОБА_8 заперечував. Посилався на те, що даним позовом позивачем обрано неналежний спосіб захисту його права, оскільки відповідачі за його позовом є добросовісними набувачами земельної ділянки. До того ж ОСОБА_8 не був стороною оспорюваного ним договору. Також просив застосувати строк позовної давності до його позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_10, ОСОБА_9 в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Представники третіх осіб посилалися на те, що позов ОСОБА_8 є обґрунтованим і підлягає задоволенню саме з заявлених ним підстав та вирішити питання у органах місцевого самоврядування щодо його права користування частиною земельної ділянки по вул..Севастопольській,234 він не має можливості , оскільки є дійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки та державний акт, яким визначено площу від загальної земельної ділянки розміром 550 кв.м.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши і оцінивши в сукупності наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ст..ст.12,.116 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) набуття права власності чи користування землями державної або комунальної власності здійснюється за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Порядок та підстави безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, визначений ст..118 ЗК України, відповідно до якої громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки.

Тобто, підставою набуття права на землю в таких випадках є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, з подальшим оформленням відповідних правовстановлюючих документів

Відповідно до ст..126 ЗК України державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням.

За правилами ст..155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно розяснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», питання про недійсність документів, що посвідчують право приватної власності на землю, виданих на підставі рішення органу місцевого самоврядування, вирішується в судовому порядку в разі, якщо буде встановлено, що порушений порядок надання земельних ділянок або скасування такого рішення.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема частиною першою статі 203 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 21.01.1986 року ОСОБА_8 є власником 14/100 частки житлового будинку №234 по вул..Севастопольській в м.Миколаєві. 31/100 частки вказаного житлового будинку належить його сестрі ОСОБА_12. Рішенням Миколаївської міської ради від 25 липня 2008 року частині житлового будинку по вул..Севастопольській,234, в якому по 11/60 часток належало ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, надано нову адресу: вул..Севастопольська,234/1. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.09.2008 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 на праві власності належить по 1/3 частці житлового будинку по вул..Севастопольській,234/1 у м.Миколаєві.

Постановою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 2 серпня 2011 року, яка набрала законної сили 13.08.2011 року, визнано незаконним та скасовано пункт 10 рішення Миколаївської міської ради від 22 грудня 2005 року № 40/15 «Про вилучення, надання, передачу у власність, спільну сумісну та спільну часткову власність, надання в оренду земельних ділянок громадянам, внесення змін до рішення міської ради та виконкому міської ради» про затвердження технічної документації та надання ОСОБА_12, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 826 кв.м. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель по вул.. Севастопольській,234 в м. Миколаєві; визнано незаконним Державний акт на право власності на землю серії ЯБ № 828521 від 09 березня 2006 року на земельну ділянку площею 826 кв.м., розташовану по вул.. Севастопольській, 234 в м. Миколаєві, виданого на імя ОСОБА_9; визнано незаконним Державний акт на право власності на землю серії RГ № 592156 від 28 вересня 2006 року на земельну ділянку площею 826 кв.м., розташовану по вул.. Севастопольській,234 в м. Миколаєві, виданого на імя ОСОБА_1.

З матеріалів справи вбачається, що Державний акт, на підставі якого сторонами було укладено оспорюваний договір, було визнано недійсним, а відповідачі отримали у власність земельну ділянку з порушенням норм земельного законодавства, що є підставою для визнання укладеної угоди та отриманого ними Державного акту недійсними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушені права позивача на земельну ділянку по вул..Севастопольській,234 в м.Миколаєві підлягають захисту шляхом визнання оспорюваного договору та державного акту, на підставі якого його було видано недійсними.

При цьому оскільки судом вирішено питання про задоволення позову ОСОБА_8, який фактично виключає позовні вимоги ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що її позов задоволенню не підлягає.

Що ж стосується доводів представника відповідача щодо обрання ОСОБА_8 неналежного способу захисту права, а також те, що він не був учасником оспорюваної ним угоди, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки ОСОБА_8 у відповідності до положень ст..215 ЦК України є особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням даного правочину. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 як співвласник частини житлового будинку має право користуватися частиною спірною земельної ділянки. Він ніколи не був її власником для можливості її витребування, а площа земельної ділянки, якою він має право як співвласник житлового будинку користуватися, ніким не визначалася. До того ж передача у власність земельних ділянок для обслуговування житлового будинку і господарських споруд є компетенцією міської ради.

Твердження представника відповідача про пропуск ОСОБА_8 строку позовної давності також не заслуговують на увагу, оскільки про своє порушене право позивач дізнався лише в листопаді 2010 року.

У відповідності до ст..261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_6, яка діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_7, до ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6, яка діє від свого імені та в інтересах ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання договору купівлі-продажу, державного акту про право власності на земельну ділянку недійсними задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 2/3 частки земельної ділянки загальною площею 826 кв.м., розташованої за адресою: вул.. Севастопольська,234 у м. Миколаєві, укладений 17 травня 2006 року між ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрований в реєстрі за № 1219.

Визнати недійсним Державний акт Серії ЯЖ № 867732 на право власності на земельну ділянку площею 550 кв.м., розташовану по вул.. Севастопольській, 234/1 у м. Миколаєві, виданий 27 жовтня 2009 року на імя ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2006 року № 1219, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2009 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська