Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

[1]

11 вересня 2013року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О., Росік Т.В.,

при секретарі: Мурзі М.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2011 року

у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), що сталася 01 лютого 2007 року на вулиці Гонгадзе у м. Києві з вини відповідача, був пошкоджений автомобіль «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, в зв'язку з чим останньому завдано збитків у розмірі 30 921 грн. 72 коп.

Посилаючись на те, що Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) на підставі п. 41.1 а) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_2 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 21 740 грн. 79 коп., просив стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу вказану суму страхового відшкодування.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2011 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ майнову шкоду в порядку регресу в розмірі 21 740 грн. 78 коп., судовий збір в розмірі 217 грн. 14 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права; судом невірно встановлено обставини, які мають значення для справи.

В обґрунтування скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції, щодо доведеності розміру шкоди не підтверджується належними доказами, в матеріалах справи відсутній розрахунок стягуваної суми. Крім того, як на підставу скасування рішення суду зазначив, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення безпідставно та незаконно стягнув витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн., оскільки стороною позивача не доведено таких витрат.

Просив скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2011 року та закрити провадження у справі або залишити заяву без розгляду.

ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, з підстав викладених в ній та просив задовольнити.

Представник МТСБУ - Тараканова А.В. в суді апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечувала та просила відмовити в її задоволенні, зазначивши, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 лютого 2007 року в м. Києві на вулиці Гонгадзе сталася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, у зв'язку з чим автомобіль НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована за Полісом № ВА/1480460 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів (а.с. 31).

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 березня 2007 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративного стягнення у виді штрафу.

ОСОБА_1 не здійснив відшкодування завданої шкоди власнику автомобіля НОМЕР_3 - ОСОБА_2, на час ДТП не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв'язку з чим ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно Висновку спеціаліста № 111 експертного автотоварознавчого дослідження від 26.03.2007 про вартість матеріального збитку завданого власнику «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_1, вартість матеріального збитку в результаті пошкодження його в ДТП складає 30 921 грн. 72 коп. (а.с. 12-17).

Керуючись положенням п. 41.1. а) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ було здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 21 740 грн. 79 коп., що підтверджується наказом МТСБУ № 364 від 20.04.2007 та платіжним дорученням від 23.04.2007 (а.с. 32-34).

Встановивши відповідні правовідносини та застосувавши положення ст. ст. 1187, 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги МТСБУ про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий висновок суду в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та вимогам матеріального закону.

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості позовних вимог в частині визначеного розміру, оскільки ОСОБА_1 відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на спростування розміру стягуваної судом суми.

Разом з цим, задовольняючи позов та вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд не звернув уваги, що згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з контракту про надання правової допомоги № 1 (СТ) від 20.03.2008 та платіжного доручення № 10339 від 29 січня 2009 року (а. с. 38-41) МТСБУ перерахувало ФОП ОСОБА_5 2000 грн.

Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ФОП ОСОБА_5 є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

За вказаних підстав, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу ухвалене з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню в цій частині з підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2011 року в частині стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. - скасувати.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/14115/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12499/2013

Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.