АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
2013 рік Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Поливач Л.Д .та Нежури В.А.

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на ухвалу судді Деснянського районного суду м. Києва від 5 листопада 2013року

в справі за позовом ТОВ «ІНТЕРВІАМОНТ» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу цінних паперів,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 5 листопада 2013 року частково задоволено клопотання позивач ТОВ «ІНТЕРВІАМОНТ» та забезпечено позов товариства шляхом заборони відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії по відчуженню належного їм рухомого і нерухомого майна та вчиняти дії по закриттю рахунків в банківських установах до вирішення справи по суті.

Не погодившись з такою ухвалою відповідачі подали апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом норм процесуального просять її скасувати та відмовити позивачу в задоволені заяви про забезпечення позову .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянти вказують, зокрема, що ухвала не відповідає вимогам закону, оскільки вона не мотивована, в ній відсутні посилання на відповідні докази про те, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду, а також про те як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. На думку апелянтів,ухвалу винесено в порушення принципу адекватності заходу до забезпечення позову,який має визначатися його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу) про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту або встановлення заборони щодо розпорядження цим майном. Посилаючись на зазначене,апелянти вважають, що без дослідження питання співрозмірності вартості майна щодо якого встановлюється заборона та суми позовних вимог, без встановлення факту наявності у них на праві власності майна та банківських рахунків, судом безпідставно та необґрунтовано заборонено їм розпоряджатись усім рухомим і нерухомим майно та рахунками у банківських установах.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянтів доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник ТОВ «ІНТЕРВІАМОНТ» проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.5 ст.153 ЦПК України, про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій, зокрема, зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання.

Відповідно роз,ясень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також:відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У п.7 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006р. №9 зазначено, що ухвала про забезпечення позову постановлюється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Зазначеним вимогам закону ухвала судді не відповідає, оскільки в ній відсутній мотивований висновок з посиланням на відповідні докази тате, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання рішення суду і що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Прийнявши заяву ТОВ «ІНТЕРВІАМОНТ» до розгляду та розглянувши її по суті суддя не звернув увагу, що заява не відповідає вимогам ч.2 ст. 151 ЦПК, оскільки в ній відсутні відомості необхідні для забезпечення позову, а саме підтвердження наявності у відповідачів на праві власності майна (рухомого чи нерухомого) та банківських рахунків.

З огляду на викладене та без дослідження питання співмірності вартості майна щодо якого встановлюється заборона та суми позовних вимог у судді не було підстав для забезпечення позову ТОВ «ІНТЕРВІАМОНТ» про заборону відповідачам розпоряджатись усім рухомим і нерухомим майно та рахунками у банківських установах.

Згідно п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції,апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції та постановляє ухвалу з цього питання,якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312,313,315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 5 листопада 2013 року скасувати.

Відмовити ТОВ «ІНТЕРВІАМОНТ» в задоволені клопотання про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді