АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7205/13 Справа № 2/206/497/13 Головуючий у 1 й інстанції - Сухоруков А.О. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Варенко О.П.

суддів - Григорченка Е.І., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Качур Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2013 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", треті особи: Лівобережний міжрайонний центр зайнятості м.Дніпропетровська, Управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м.Дніпропетровська, про зобов'язання вчинити дії та стягнення суми,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2012 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона перебувала в трудових відносинах з ВАТ "Дніпроенерго", працюючи бухгалтером. Наказом №1327-к вона була звільнена з 02 листопада 2009 року та їй була виплачена компенсація в розмірі середньої місячної заробітної плати. З 12.11.2009 року вона перебувала на обліку в Лівобережному районному центрі зайнятості. За період 02 грудня 2009 року і по 30 вересня 2010 року їй було виплачено центром зайнятості 17368,65 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2010 року наказ про її звільнення був визнаний незаконним та вона була поновлена на роботі з 02.11.2009 року. За час вимушеного прогулу відповідач повинен був виплатити їй середній заробіток, який на час звільнення складав 3185,63 грн. Всього заробітна плата за час прогулу за період з 02.12.2009 року і по 30.09.2010 року складає 31856,30 грн. Рішенням суду від 27.01.2011 року на користь позивачки з відповідача стягнена компенсація втраченого заробітку за час прогулу за період з 02.12.2009 року по 30.09.2010 року в розмірі 14487,65 грн., за виключенням отриманої допомоги по безробіттю в сумі 17368,65 грн. В березні 2012 року їй було відмовлено відповідачем в перерахуванні внесків до пенсійного фонду. Отримана нею допомога по безробіттю буде нею повернута на рахунок центру зайнятості. Після поновлення на роботі за рішенням суду, вона була звільнена за згодою сторін, знову перебувала на обліку в центрі зайнятості та одержувала допомогу по безробіттю, але у меншому розмірі, оскільки підприємство надало довідку про середний заробіток, виходячи лише із суми, яку ій було виплачено в якості компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, без урахування сум допомоги по безробіттю.

Відповідно до уточнених позовних вимог просить зобов'язати ПАТ "Дніпроенерго" скласти розрахунковий лист за березень 2011 року на ім'я ОСОБА_2 за період з грудня 2009 року по вересень 2010 року за зазначенням суми середнього заробітку 3185,63 грн. та перерахувати відповідно до суми середнього заробітку внески до Пенсійного фонду України та стягнути з ПАТ "Дніпроенерго" 4618,88 грн. як суму недоотриманої допомоги по безробіттю (а.с.31-33).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 27 січня 2011 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська ВАТ "Дніпроенерго" на користь ОСОБА_2 було стягнуто компенсацію втраченого заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02 грудня 2009 року і по 30 вересня 2010 року 14487,65 грн. При цьому раніше за рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 липня 2010 року вона була поновлена на роботі з 02 грудня 2009 року (а.с.3-5).

Відповідно до довідки №510 від 04.04.2011 року про середню заробітну плату, видану ВАТ "Дніпроенерго", ОСОБА_2 була нарахована заробітна плата за квітень - вересень 2010 р. у розмірі 8692,61 грн. (а.с.7).

11.04.2011 року ВАТ "Дніпроенерго" повідомило ОСОБА_2 про відправку ними довідки про середню заробітну плату, відповідно до листа №06/4129 (а.с.8).

28.01.2011 року ОСОБА_2 просила надати їй довідку про середню заробітну плату (а.с.9).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу - ОСОБА_2, її заробітна плата з січня по вересень 2010 року складала 1448,76 (а.с. 12). Останнє нарахування у жовтні 2010 року в розмірі 13605,00 грн., як пояснила представник відповідача і не заперечувалося позивачем, є вихідна допомога при звільненні за згодою сторін.

17.02.2012 року ОСОБА_2 зверталася до відповідача с заявою з приводу відрахування до Пенсійного фонду України грошових коштів (а.с.11).

14.03.2012 року ВАТ "Дніпроенерго" надало відповідь на заяву ОСОБА_2, в якій зазначило, що у товариства відсутні підстави для додаткових перерахувань внесків до Пенсійного фонду України (а.с.10).

Відповідно до довідки, виданої Лівобережним районним центром зайнятості м. Дніпропетровська, ОСОБА_2, останній з 08 листопада 2010 року по 15 квітня 2011 року нараховано 3854,89 грн. (а.с.13).

Позивачем додано як докази до матеріалів даної справи індивідуальні відомості Пенсійного фонду України про застраховану особу - ОСОБА_2, в яких зазначено сума заробітку для нарахування пенсії, кількість днів стажу, відомості про сплату страхових внесків за 2009 рік (а.с.12, 36-37).

Відповідно до розрахункових листів №106458 за березень 2011 року ОСОБА_2, яка займає посаду бухгалтера в Департаменті бухгалтерського обліку ПАТ "Дніпроенерго", було нараховано виплату після звільнення в сумі 1448,81 грн., а також нараховано та утримано 14487,65 грн., а також за грудень 2009 року і по вересень 2010 року нараховано та утримано 31856,30 грн. (а.с.34-35).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2012 року ПАТ "Дніпроенерго" було зобов'язано скласти розрахунковий лист таб. № 106458 за березень 2011 року за період з грудня 2009 року по вересень 2010 року з зазначенням суми середнього заробітку 3185,63 грн. та перерахувати до ПФУ за період з грудня 2009 року по вересень 2010 року, з урахуванням вже перерахованих внесків та стягнути в рахунок відшкодування недоплаченої суми допомоги по безробіттю грошові кошти у розмірі 4618,88 грн. (а.с.60-61).

За березень 2011 року ВАТ "Дніпроенерго" ОСОБА_2 було нараховано 14487,65 грн. як сума заробітку (доходу), що підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати (а.с.100-101).

20 лютого 2013 року Вищим Спеціалізованим Судом України рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2012 року було скасовано, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.137-139).

26.11.2010 року Лівобережний районний центр зайнятості м. Дніпропетровська звернувся до ВАТ "Дніпроенерго" з претензією на суму 17368,65 грн., на яку 17.04.2013 року ВАТ "Дніпроенерго" відповіло, що перерахує у найближчий час грошові кошти у розмірі 17368,65 грн. (а.с.164-167).

З платіжного доручення №5434 від 18 березня 2011 року вбачається, що ВАТ "Дніпроенерго" сплатив Лівобережному районному центру зайнятості м. Дніпропетровська 17368,65 грн. (а.с.163)

Відповідно до протоколу №9167 від 14.02.2012 року ОСОБА_2 отримує пенсію за віком на загальних умовах, її середньомісячний заробіток складає 4147,25 грн. та призначена пенсія до у розмірі 2043,93 грн. (а.с.172-173).

З розрахунку заробітної плати ОСОБА_2 вбачається, що останній за 2008 рік нарахована заробітна плата у розмірі 36386,37 грн., за 2009 рік - 35434,50 грн., за 2010 рік - 27565 грн., за 2011 рік - 2155,196 грн. (а.с.174).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, щодо зобов'язання скласти розрахунковий лист за березень 2011 року на ім'я ОСОБА_2 таб. № 106485 з зазначенням суми середнього заробітку в розмірі 3185,63 грн. та перерахувати внески відповідно до Пенсійного фонду за період з грудня 2009 по вересень 2010 року - закінчено (а.с.175).

Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 29.01.2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, щодо стягнення з ПАТ "Дніпроенерго" на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування недоплаченої суми допомоги по безробіттю грошові кошти у розмірі 4618,88 грн. - закінчено (а.с.176).

Згідно корегування розрахункового листа за березень 2011 року ОСОБА_2 було нараховано та сплачено після звільнення 17368,65 грн., а також відображено всі перерахунки по заробітній платі ОСОБА_2 (а.с.178).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що згідно п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час. Саме з урахуванням цих роз'яснень рішенням суду була стягнута з ВАТ "Дніпроенерго" на користь ОСОБА_2 сума 14487,65 грн.

27 січня 2011 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська ВАТ "Дніпроенерго" на користь ОСОБА_2 було стягнуто компенсацію втраченого заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02 грудня 2009 року і по 30 вересня 2010 року 14487,65 грн.

Відповідно до п. 21 ППВС України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід зробити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Цей нормативний акт не застосовується лише тоді, коли середня заробітна плата визначається для відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, та призначення пенсії.

У силу положень ст. 2 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата складається з основної, додаткової заробітної плати та інших виплат. Основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу, відповідно до встановлених норм праці. Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові та матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну і додаткову заробітну плату, інші заохочувальні і компенсаційні виплати, в тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Зазначений порядок нарахування внесків поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул.

Аналогічні положення містяться у п. 4, п.7 Постанови Кабінету Міністрів України "Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням" від 26 вересня 2001 року №1266, з наступними змінами та доповненнями.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що сума допомоги по безробіттю не відноситься до фонду заробітної плати, а суму допомоги по безробіттю вже було сплачено ОСОБА_2 Відповідачем було компенсовано допомогу по безробіттю Лівобережному міжрайонному центру зайнятості, тобто ця сума була вже стягнута з відповідача.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача грошової суми в розмірі 4618,88 грн. як недоотриманої допомоги по безробіттю, яка виплачувалася їй з 08.11.2010 року по 09.03.2011 року, пов'язуючи цю вимогу із невірною сумою середнього заробітку за попередній період в розмірі 1448,76 грн. замість 3185,63 грн., суд першої інстанції виходив із того, що розмір середнього заробітку, який визначав суд при розгляді іншого позову ОСОБА_2 в судовому рішенні від 27 січня 2011 року та ухвалі від 20 травня 2011 року (а.с. а.с. 3-5, 8) в розмірі 3185,63 грн., стосується вересня і жовтня 2009 року, а не наступного за ними часу, отже немає передбачених законом підстав враховувати сплаченої ОСОБА_2 в період з грудня 2009 року по вересень 2010 року включно допомоги по безробіттю до заробітної плати. Відтак довідка про середню заробітну плату ОСОБА_2 за цей період, видана відповідачем, відповідає дійсності та чинному законодавству.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача щодо неповного встановлення всіх обставин, які мають значення для розгляду справи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом першої інстанції було досліджено та встановлено, що довідка про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку виплат на випадок безробіття надавалась за останні шість місяців, за які ОСОБА_2 була нарахована заробітна плата. Враховуючи те, що позивач була поновлена на роботі за наказом від 08.10.2010 № 1146-к, а за наказом від 19.10.2010 № 1251-к була звільнена за угодою сторін, то відповідно останні шість місяців є квітень 2010 - вересень 2010 року. Саме за цей період ВАТ "Дніпроенерго" і була перерахована ОСОБА_2 сума компенсації втраченого заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02 грудня 2009 року по 30 вересня 2010 року у розмірі 14 487,65 грн.

Довідка про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку виплат на випадок безробіття № 510 від 04.04.11 була складена та видана ОСОБА_2 на підставі Постанови КМУ від 26 вересня 2001 р. N 1266 "Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням", яка визначає правила обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, і від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - страхові виплати) у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації чи фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників.

Зокрема, п. 7 зазначеної Постанови КМУ встановлено, що середня заробітна плата (грошове забезпечення) застрахованої особи обчислюється виходячи з нарахованої заробітної плати за видами виплат, що включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (у тому числі в натуральній формі), які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" (грошового забезпечення, розмір якого визначається згідно з нормативно-правовими актами, що регулюють порядок та умови його виплати), та підлягають обкладанню податком з доходів фізичних осіб, не враховуючи передбачені законодавством пільги щодо сплати зазначеного податку чи суми, на які цей дохід зменшується, з яких сплачувалися страхові внески до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з п.4 Постанови КМУ № 1266, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок (для страхування на випадок безробіття - в якому припинено дію трудового договору.

Решта доводів апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно ж до ст.ст. 212, 213 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий

Судді