Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"02" квітня 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарях Зелді Е.С., Костенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", Автомобільного господарства Будівельного управління Державного управління справами, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на свою користь 46913,65 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та Автомобільного господарства "Будус" на свою користь 28342,38 грн.; стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", Автомобільного господарства Будівельного управління Державного управління справами, ОСОБА_3 на свою користь суму сплаченого судового збору в розмірі 752,56 грн. (а.с.2-6)

25 лютого 2013 року представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до предмету позову просив суд: "Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 46913,65 грн. Стягнути з Автомобільного господарства "Будус" на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 1467,00 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Стягнути з Автомобільного господарства "Будус" на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Стягнути в пропорційних частинах від задоволених позовних вимог з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", Автомобільного господарства Будівельного управління Державного управління справами, ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 752,56 грн.". (а.с.231-233)

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, заяві про зменшення позовних вимог та письмових пояснень, які долучено до матеріалів справи, пояснив, що 09 серпня 2011 року в місті Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "МАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував водій ОСОБА_3, власником автомобіля є Автомобільне господарство "БУДУС", та автомобіля Мitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є позивач ОСОБА_1 Винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача ОСОБА_3, що підтверджується постановою Подільського районного суду міста Києва від 23 вересня 2011 року. Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль"МАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був застрахований у Відкритому акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", що підтверджується Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АА/4126333, який діяв з 23 травня 2011 року до 22 травня 2012 року, укладений з Автомобільним господарством Будівельного управління Державного управління справами, тому позивач, як особа потерпіла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до страховика з приводу виплати страхового відшкодування, при цьому страховик визнав даний випадок страховим та здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 3086,35 грн., що підтверджується страховим актом та розрахунком страхового відшкодування. Однак, позивач не погодився з таким розміром страхового відшкодування, оскільки вартість завданого матеріального збитку становить значно вищу суму. Так, відповідно до Акту виконаних робіт ФОП ОСОБА_5 від 27 грудня 2011 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 75767,38 грн., тому, на думку позивача, страхова компанія має врахувати витрати позивача на проведення відновлювального ремонту автомобіля та здійснити виплату страхового відшкодування за мінусом зносу, однак цього не було зроблено страховиком, хоча всі необхідні документи з боку позивача були надані страховій компанії. Для визначення вартості завданого матеріального збитку, позивач звернувся до експерта ТОВ "Незалежна експертно-асистуюча компанія", на підставі Звіту №783 від 02 серпня 2012 року з визначення вартості матеріального збитку, що був наданий позивачу, вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу - автомобіля Мitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 51467,00 грн., оскільки даний звіт підготовлено саме незалежним експертом, який є незацікавленою особою, тому позивач визначає розмір матеріального збитку саме на підставі цього Звіту. Таким чином, Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" має відшкодувати позивачу, в межах ліміту за страховим полісом, 50000,00 грн., а враховуючи раніше виплачену суму страхового відшкодування в розмірі 3086,35 грн., загальна сума, яка підлягає відшкодуванню позивачу страховою компанією складає 46913,65 грн., а різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка складає 1467,00 грн., має бути відшкодовано відповідачем Автомобільним господарством "Будус", який є власником забезпеченого транспортного засобу, що є предметом позову.

Крім того, позивач вважає, що неправомірними діями відповідачів Автомобільного господарства "Будус" та ОСОБА_3 позивачу завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 10000,00 грн., яка має бути відшкодована кожним відповідачем в рівних частках, а саме по 5000,00 грн. з кожного, обґрунтовує вимоги в цій частині тим, що внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач не має можливості в повній мірі розпоряджатись належним йому автомобілем, використовувати його в повсякденному житті, вимушений вишукувати фінансові можливості для проведення відновлюваного ремонту автомобіля, що призвело до постійних хвилювань, значної психоемоційної напруги, при цьому відповідачі відмовлялись в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки та ніяким чином не сприяли позивачу отримати належне відшкодування завданих йому збитків.

Представник відповідача - Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", Ільчук В.О. в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити в повному обсязі, пояснив, що на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АА/4126333, який діяв з 23 травня 2011 року до 22 травня 2012 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "МАЗ" 5516, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить Автомобільному господарству Будівельного управління Державного управління справами, була застрахована Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", за умовами договору першого типу. Після настання страхового випадку, який мав місце 09 серпня 2011 року за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля "МАЗ" 5516, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, де потерпілою особою виступає ОСОБА_1, спеціалістами НАСК "Оранта" було складено автотоварознавче дослідження №СВ5728АК-07.11/1 від 07 листопада 2011 року про визначення матеріального збитку завданого власнику пошкодженого транспортного засобу Мitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно з яким ринкова вартість становить 84286,35 грн., а вартість відновлювального ремонту - 88302,25 грн. Тому, відповідно до положень п.30.1 та п.30.2 ст.30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якими регламентується порядок виплати шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, та безпосередньо передбачено, що якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до проведеного страховиком маркетингового дослідження №4045 від 09 листопада 2011 року, вартість залишків транспортного засобу Мitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 81200,00 грн. Таким чином, НАСК "Оранта" згідно страхового акту №ОЦВ-11-15659/1, на підставі заяви ОСОБА_1, виплатило страхове відшкодування в розмірі 3086,35 грн., тому страховиком проведено виплату страхового відшкодування з дотримання вимог п.30.1 та п.30.2 ст.30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а пред'явленні позивачем до страхової компанії вимоги в межах даного спору є необґрунтованими та суперечать нормам чинного законодавства, яке регулює правовідносини, які виникли між сторонами спору.

Представник відповідача - Автомобільного господарства Будівельного управління Державного управління справами, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки уповноваженого представника відповідач суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористався.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача Ільчука В.О., оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що на підставі постанови Подільського районного суду міста Києва від 23 вересня 2011 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340,00 грн. (а.с.10)

Як встановлено судом у мотивувальній частині постанови: " 09 серпня 2011 року о 14 годині 00 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем "МАЗ" д/нНОМЕР_1, в м. Києві на проспекті Правди, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Мітсубісі д/н НОМЕР_2, який після того некеровано здійснив зіткнення з автомобілем "Фольксваген" д/н НОМЕР_3, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальні збитки".

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Як передбачено п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500,00 грн. на одного потерпілого. (п.9.2 ст.9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів")

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АА/4126333, який діяв з 23 травня 2011 року до 22 травня 2012 року, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "МАЗ" 5516, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить Автомобільному господарству Будівельного управління Державного управління справами, була застрахована Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", за умовами договору першого типу. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 50000,00 грн.

Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором.

Згідно до ст.25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до п.1.7 ст.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній станом на 09 серпня 2011 року, тобто на момент настання даного страхового випадку) визначено, що забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

У відповідності до положень п.15.1 ст.15 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній станом на 09 березня 2010 року, тобто на момент настання даного страхового випадку) договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності можуть укладатися на умовах страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (договір I типу).

11 серпня 2011 року ОСОБА_3, який на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди керував транспортним засобом - автомобілем "МАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить Автомобільному господарству Будівельного управління Державного управління справами, подав до страховика (Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта") заяву про страхове відшкодування. (а.с.36)

07 листопада 2011 року спеціалістами Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" було складено автотоварознавче дослідження №СВ5728АК-07.11/1 про визначення матеріального збитку завданого власнику пошкодженого транспортного засобу Мitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно з яким ринкова вартість становить 84286,35 грн., а вартість відновлювального ремонту - 88302,25 грн.

Відповідно до проведеного маркетингового дослідження №4045 від 09 листопада 2011 року, вартість залишків транспортного засобу Мitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 81200,00 грн.

Згідно положень пунктів 30.1 - 30.3 ст.30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній станом на 09 серпня 2011 року, тобто на момент настання даного страхового випадку), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації

транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ.

Відповідно до страхового акту №ОЦВ-11-15659/1 від 01 грудня 2011 року, на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА4126333 від 20 травня 2011 року, Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" прийнято рішення про виплату потерпілій особі ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 3086,35 грн.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. (п.36.7 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції Закону № 3045-VI 17.02.2011)

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивачем ОСОБА_1, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, пред'явлено вимоги до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про виплату страхового відшкодування в розмірі 46913,65 грн., визначаючи розмір матеріального збитку, позивач посилається на Звіт №783 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складений Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертно-асистуюча компанія" 01 серпня 2012 року, яким встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, в розмірі 51467,00 грн., тому, на думку позивача, відповідачем має бути виплачено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика, тобто 50000,00 грн., яке зменшується на суму виплаченого позивачу страхового відшкодування, а саме 3086,35 грн., що загалом складає 46913,65 грн.

Як роз'яснено у п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 46913,65 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо виплати страхового відшкодування, по страховому випадку, який мав місце 09 серпня 2011 року, Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 3086,35 грн., з урахуванням положень п.30.1 ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в межах даного спору це рішення страхової компанії позивачем не оспорюється, інших підстав, які слугували б підставою для відшкодування за рахунок Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь позивача матеріальної шкоди, позивачем не наведено.

Суд критично відноситься до наданого позивачем, як доказу на підтвердження розміру завданого матеріального збитку, Звіту №783 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складений Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертно-асистуюча компанія" 01 серпня 2012 року, яким встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, в розмірі 51467,00грн., оскільки на момент проведення огляду транспортного засобу та проведення товарознавчого дослідження, автомобіль позивача було відремонтовано, на підтвердження цих обставин позивачем надано ремонтна калькуляція від 10 листопада 2011 року, складена СТО "ІНФОРМАЦІЯ_1" ПП ОСОБА_5, та Акт виконаних робіт від 27 грудня 2011 року, вартість якого складала 75767,38 грн. (а.с.26-28, 29-31), тому дані викладені у Звіті є суперечливими та не відповідають дійсним обставинам справи, які стосуються визначення дійсного розміру завданого позивачу матеріального збитку, внаслідок пошкодження його транспортного засобу, тому не може слугувати належним та допустимим доказом в межах даної справи.

Згідно частини другої - п'ятої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до положень частини першої ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Виходячи з предмету спору та суб'єктивного складу сторін, суд вважає, що оскільки Автомобільне господарство Будівельного управління Державного управління справами, як власник застрахованого транспортного засобу - автомобіля "МАЗ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, дія якого призвела до пошкодження майна позивача, застрахувало свою цивільно-правову відповідальність у Відкритому акціонерному товаристві Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", тому майнову шкоду позивачу у зв'язку із настанням страхового випадку має відшкодувати страховик в межах ліміту відповідальності.

Згідно ст.990 Цивільного кодексу Українистраховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Разом з тим, відповідно до положень ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, що відповідає положенням ч.1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем ОСОБА_1 безпідставно пред'явлено вимоги до Автомобільного господарства Будівельного управління Державного управління справами про відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 1467,00 грн., яка складає різницю між розміром страхового відшкодування, який має бути виплачений страховиком, тобто Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в межах ліміту відповідальності страховика, тобто 50000,00 грн., та розміром встановленого матеріального збитку на підставі Звіту №783 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна експертно-асистуюча компанія" 01 серпня 2012 року, яким встановлено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Мitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в ДТП, який складає 51467,00 грн., оскільки даний доказ не прийнятий судом, а інших підстав для відшкодування за рахунок Автомобільного господарства Будівельного управління Державного управління справами матеріального збитку, з урахуванням положень ст.1194 Цивільного кодексу України, позивачем не наведено.

Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відшкодування моральної(немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою.

Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статі 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Різницю між сумою відшкодування визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано виною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Як роз'яснено у п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Звертаючись з позовом до суду, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивачем ОСОБА_1 пред'явлено вимоги до Автомобільного господарства Будівельного управління Державного управління справами та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., яка має бути відшкодована відповідачами в рівних частках, а саме по 5000,00 грн. кожним з відповідачів.

Однак, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди за рахунок Автомобільного господарства Будівельного управління Державного управління справами, яка визначена позивачем в розмірі 5000,00 грн., оскільки заявлені вимоги в цій частині необґрунтовані та не підтверджуються належними та допустимими доказами, які мають підтвердити заподіяння позивачу моральної шкоди, також відсутні відомості, що позивачу відмовлено у виплаті моральної шкоди страховиком у порядку, передбаченому статтею 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Також, позивачем в межах даного спору не наведено правових підстав для відшкодування моральної шкоди за рахунок фізичної особи ОСОБА_3, оскільки дана особа здійснювала керування транспортним засобом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, перебуваючи у трудових відносинах з Автомобільним господарством Будівельного управління Державного управління справами, ці обставини не оспорювались відповідачами в межах даного спору, тому з урахуванням положень ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України, відповідальність за відшкодування завданої шкоди в даному випадку покладається безпосередньо на юридичну особу.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", Автомобільного господарства Будівельного управління Державного управління справами, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 14, 23, 979, 988, 990, 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст.25 Закону України "Про страхування", ст.ст.9, 15, 22, 24, 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", ст.ст. 1, 4, 10, 11, 56, 58, 79, 84, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", Автомобільного господарства Будівельного управління Державного управління справами, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд міста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я