Справа № 635/2060/13-ц
Пр. № 2/635/2188/2013
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2013 року Харківський районний суд Харківської області у судді:

Головуючого судді - Шинкарчук Я.А.,

при секретарі - Заярній І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел..Покотилівка заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Окремою заявою позивач просить забезпечити позов по даній справі шляхом накладення арешту на майно, яким розпоряджається відповідач, а саме на автомобіль VOLKSWAGEN CADDІ, державний номер НОМЕР_1, заборони відповідачу будь-яке відчуження майна (продажу) на користь третіх осіб, а саме автомобілю VOLKSWAGEN CADDІ, державний номер НОМЕР_1, заборонити відповідачу виїзд за кордон без письмової згоди позивача. Ухвалу про забезпечення позову надати заявникові на руки для виконання.

Вивчивши матеріали, надані суду, дослідивши заяву про забезпечення позову приходить до наступного.

Відповідно до ст.. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до п.3 ч.3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З даної норми закону вбачається, що накладення арешту на майно відповідача допускається лише за умови, що майно належить відповідачу, та є необхідність саме у цьому виді забезпечення позову.

Відповідно відповіді заступника начальника УДАІ ГУМВСУ в Харківській області полковника міліції ОСОБА_4 власник транспортного засобу, а саме автомобілю VOLKSWAGEN CADDІ, державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_5.

Отже, майно, на яке представник позивача ОСОБА_1 просить накласти арешт в якості забезпечення позову не належить саме відповідачу - ОСОБА_3, тому суд не вправі забезпечувати позов шляхом накладення арешту на вищевказане майно, адже це може призвести до порушення прав інших осіб.

Також, представник позивача просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу виїзд за кордон без письмової згоди позивача.

Частиною 1 статті 152 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, серед яких немає такого способу забезпечення позову, як тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України.

Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (частина друга статті 152 ЦПК України), оскільки відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Отжде, виходячи з вищевказаного суд вважає , що забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_3 виїзду за кордон без письмової згоди позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153, ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 у задоволені заяви про забезпечення позову

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали, але її оскарження не зупиняє виконання.

Суддя: