АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
2013 рік Доповідач - Шахова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу управління виконавчої дирекції в м. Києві Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2013року

в справі за позовом управління виконавчої Дирекції Фонду в м. Києві Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до Територіального управління Держгірпромнагляду по Київській області та м. Києву, третя особа ОСОБА_1 про скасування акту про нещасний випадок,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2013 року управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звернулося до суду з зазначеним позовом та вказувало, що ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув працівник ВАТ «Агроспецмонтаж» ОСОБА_2,який на свій власний ризик виконував монтажні роботи на даху приміщення ТОВ «ВКК АВЕК». 8 листопада 2005 року комісією, призначеною за наказом Територіального Управління Держнаглядохоронпраці України по Київській області та місту Києву, затверджено акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 за формою Н-5 та акт за формою Н-1 Вважаючи, що зазначені акти складено на порушення ст.2 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,які спричинили втрату працездатності»,яким передбачено, що дія цього Закону поширюється на осіб, які перебувають в трудових стосунках та виконання ними трудових обов'язків, позивач вказував, що виконання ОСОБА_2 робіт на території ТОВ «ВКК»АВЕК» не пов'язано з виконанням його трудових обов'язків,оскільки він не перебував в трудових стосунках з зазначеним товариством, у зв'язку з чим просив визнати акти Н-5 та Н-1 про нещасний випадок, який стався з ОСОБА_2 недійсними.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2013 року в задоволені позову управлінню виконавчої дирекції відмовлено, з підстав ст.60 ЦПК за недоведеністю обставин на які воно посилалося на підтвердження своїх позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду представник управління виконавчої дирекції Фонду подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача вказує, зокрема, що встановлене судом не відповідає дійснимобставинам справи, оскільки з актів за формою Н-5 та Н-1 не вбачається, що потерпілий ОСОБА_2 перебував в трудових стосунках з Дочірнім підприємством «КСБМУ-2» ВАТ «КСБМУ-1»,навпаки, в акті Н-5 р.1 зазначено, що на день смерті,він працював бетонярем 3-го розряду ВАТ «Агроспецмонтаж» у м. Чернігові, та інструктажів з питань охорони праці і виконання робіт підвищеної небезпеки не проходив. На Дочірньому підприємстві «КСБМУ-2» ВАТ «КСБМУ-1» останній в дійсності не працював, заробітна плата йому не нараховувалася та не виплачувалася. За таких обставин,вважає апелянт,потерпілий проводив роботи на свій страх та ризик і підстав для оформлення та затвердження акту за формою Н-5 щодо нещасного випадку який з ним стався не було, як не було також підстав у суду вважати, що відповідно до ст.24 КЗпП потерпілого було фактично допущено до роботи за розпорядженням ВАТ «Агроспецмонтаж», оскільки такі розпорядження було видано вже після того,як стався нещасний випадок.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник Територіального управління проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Третя особа ОСОБА_1 в судове засідання суду не з'явився. Про місце та час розгляду справи, відповідно до ст.ст.74.76 ЦПК України, повідомлений належно. Подав заяву про неможливість прибути в судове засідання з поважних причин, просив розглянути справу у його відсутності та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи управлінню виконавчої дирекції Фонду в задоволені позову суд виходив з того, що бригада будівельників, серед яких був і потерпілий ОСОБА_2 бетоняр 3-го розряду ВАТ «Агроспецмонтаж», м. Чернігів, сформована виконробом ДП «КСМБУ-2» ВАТ «КСМБУ-1» у зв'язку з чим бригада перебувала з вказаним підприємством в трудових відносинах і в день коли стався нещасний випадок,22 жовтня 2004 р. працівники перебували в вахтовому періоді та мали вихідний день. Зважаючи на висновки, зроблені членами комісії щодо перебування потерпілого у трудових відносинах з ДП «КСБМУ-2» ВАТ «КСМБУ-1», формування бригади працівників та фактичного їх допущення до виконання робіт,що відповідає приписам ст.24 КзПП України суд прийшов до висновку, що представником відповідача відповідно до ст. 60 ЦПК, не надано доказів про відсутність правовідносин між потерпілим та підприємством, які регулюються КЗпП України. При цьому суд надав критичну оцінку окремій думці члена комісії - експерта Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань у Голосіївському районі м. Києва ОСОБА_3,за відсутністю підстав вважати, що оскаржувані Акти не відповідають вимогам чинного законодавства.

Проте, таких висновків суд дійшов без належного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи,що призвело до порушення та невірного застосування норм матеріального права, з огляду на що та відповідно до ст.213,214 ЦПК України рішення не можна визнати законним та обґрунтованим і воно підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності», дія цього Закону поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та господарювання (далі - підприємства), у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності.

Згідно до ч. 6 ст. 13 Закону факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Відповідно до ст.21 Закону Фонд соціального страхування,у разі настання страхового випадку зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду,заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров,я або у разі його смерті ,виплачувати певні грошові суми.

Статтями 35 та 36 Закону та пунктом 6.1.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 № 24,визначені повноваження Фонду соціального страхування та порядок розгляду справ про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім'ї та особам, які мають на це право.

Так,робочий орган виконавчої дирекції Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім'ї та особам, які мають на це право, приймає рішення про виплати за умови подання, зокрема, довідки про середню заробітну плату (доход) та копій трудових книжок потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати (завірених працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналів або в іншому установленому законодавством порядку) і на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів Фонд приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Як вбачається ззапису трудової книжки ОСОБА_2, згідно наказу №61-к від 19 липня 2004 року останнього прийнято на роботу бетонярем 3-го розряду ВАТ «Агроспецмонтаж» у м. Чернігові(а.с.45).

Згідно наказу № 38-В від 04.10.2004 року ВАТ «Агроспецмонтаж» з 4 по 18 жовтня 2004 р. ОСОБА_2, разом з іншими працівниками товариства,було відкомандировано в м. Вишневе Київської області на ТОВ «УТС» для виконання будівельно-монтажних робіт.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 приблизно о 14 год.30 хв. ОСОБА_2, упав з даху складського приміщення,яке належить ТОВ «ВКК «АВЕК», що знаходиться в м. Вишневому, Києво-Святошинського району,вул. Київська, 19, отримав тілесні ушкодження,а після доправлення до лікарні близько 18-ї години помер.

У зв'язку з нещасним випадком та на підставі наказу Територіального управління Держнаглядохоронпраці України від 25 квітня 2005 року №107 створена комісія,яка провела розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2, та якою оформлено акт спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5.

Згідно акту Н-5, комісія вважала, що ОСОБА_2, разом з іншими робітниками (бригадою) був допущений до роботи з відома керівництва ДП «КСБМУ-2», а тому нещасний випадок стався під час виконання ним робіт, пов'язаних з виробництвом (а.с.16). При цьому, в описовій частині акту зазначено, що члени бригади, до якої входив потерпілий договір про виконання робіт з реконструкції даху від 1 жовтня 2004 року підписали 23 жовтня 2004 року, тобто заднім числом та отримали розрахунок за виконану роботу,але продовжувати роботу за обставин, що склалися відмовилися (а.с.14).

До акту за формою Н-5 додано окрему думку члена комісії ОСОБА_3, з якої вбачається, що між ДП«КСБМУ-2» та потерпілим ОСОБА_2 не було укладено трудового договору і потерпілий не ознайомлений з наказом чи розпорядженням про зарахування його на роботу. За висновком члена комісії ОСОБА_3, в даному випадку, мало місце порушення ст. 24 КЗпП України, а також ст. 2 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності», оскільки даний нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом,а тому за таких обставин має складається акт за формою НПВ (а.с.19-21).

Після проведення спеціального розслідування та на підставі акту Н-5, цією ж комісією складено акт № 1 про нещасний випадок за формою Н-1, згідно якого також встановлено, що з 2002 року між ТОВ «ВКК «АВЕК» та ДП «КСБМУ-2 » ВАТ «КСБМУ-1» існують договірні зобов'язання щодо виконання ДП «КСБМУ-2» робіт по ремонту виробничої бази ТОВ «ВКК «АВЕК» по вул. Київській,19 в м. Вишневому Київської області і в жовтні 2004 року, виходячи, з виробничої ситуації, керівником ДП «КСБМУ-2» була сформована бригада робітників для підняття профнастилу на дах приміщення ТОВ «ВКК «АВЕК». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, перед початком монтажних робіт інструктаж не проходив (п.4 акту), не зафіксувавши монтажний пояс піднімався по трапу (наявність страхового канату на даху достовірно не встановлено а.5 акту), наступив на старий шифер для того, щоб взяти болгарку, втратив рівновагу та впав. За висновками комісії небезпечним фактом,в результаті якого стався нещасний випадок є перебування потерпілого в небезпечній зоні на висоті без застосування засобів захисту (а.с.3-8).

Згідно Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затверджених постановою КМУ від 25 серпня 2004 року № 1112, який був чинним станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено порядок та строки проведення спеціальних розслідувань,і зокрема, згідно п. 45 Порядку передбачено, що спеціальне розслідування нещасного випадку має бути проведено та оформлено відповідно актами форми Н-5 та Н-1 не пізніше 10 днів від дня настання нещасного випадку. При необхідності, цей строк може бути продовжено.

Згідно відміток про затвердження начальником територіального управління Держнаглядохоронпраці України по Київській області та м. Києву актів за формою Н-5 та Н-1, датою складання актів слід вважати 8 листопада 2005 року (а.с.3,11).

Зазначена обставина свідчить про порушення строків складання актів, передбаченого ст. 45 зазначеного Порядку, оскільки акти складено більше чим через рік після настання нещасного випадку і в матеріалах справи відсутні будь-яка інформація (докази) на підтвердження факту продовження строку розслідування .

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача, Управлінню виконавчої дирекції Фонду про нещасний випадок, який стався ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_2, стало відомо лише після звернення 1 квітня 2011 року 3-ї особи ОСОБА_1, батька загиблого ОСОБА_2, до Управління з заявою про призначення йому страхових виплат у зв'язку зі смертю годувальника - сина ОСОБА_2 і на підтвердження цього представник надала Постанову управління виконавчої дирекції Фонду у місті Києві № 2609/847 від 6 квітня 2011 року, згідно якої ОСОБА_1 відмовлено у призначенні страхових виплат у зв'язку з відсутністю документів на підтвердження факту перебування потерпілого в трудових стосунках з ДП «КСБМУ-2» ВАТ «КСМБУ-1» чи ВАТ «ВКК «АВЕК» на території якого стався нещасний випадок (а.с.53).

Постанову управління виконавчої дирекції Фонду у місті Києві № 2609/847 від 6 квітня 2011 року про відмову у призначенні страхових виплат було вручено ОСОБА_1 5 травня 2011 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та яка ОСОБА_1 не оскаржена.

З огляду на встановлене та оскільки акти за формою Н-5 та Н-1 складені на порушення вимог закону,а саме ст.2 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності " та ст. 45 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затверджених постановою КМУ від 25 серпня 2004 року № 1112, колегія суддів вважає, що висновки комісії про те, що нещасний випадок з ОСОБА_2 стався під час його фактичного допуску до виконання робіт та з відома роботодавців, є безпідставними,такими що не відповідають дійсним обставинам та не відповідають іншим встановленими по справі доказами. Окрім цього такі висновки комісії суперечать також висновкам, викладених в акті форми Н-5 про те, що договір про виконання робіт з реконструкції даху приміщення по вул. Київській,16 в м. Вишневому від 1 жовтня 2004 року складено заднім числом.

Щодо ж самої трудової угоди про виконання робіт по ремонту складських приміщень ТОВ ВКК»АВЕК» від 1 жовтня 2004 року, укладеної між ДП КСБМУ-2 та бригадою будівельників, яка є в матеріалах справи (а.с.49), то з цієї угоди вбачається що потерпілий ОСОБА_2 не входив до складу цієї бригади і докази про те, що його було ознайомлено з цією угодою також в матеріалах справи відсутні,а тому зазначена трудова угода також не може свідчити про фактичний допуск ОСОБА_2 до виконання робіт (а.с.49).

Таким чином, належних та достовірних доказів на підтвердження того,що виконання потерпілим ОСОБА_2 робіт підвищеної небезпеки за розпорядженням чи відома власника чи уповноваженого ним органу не встановлено, що свідчить про те, що в день загибелі, ОСОБА_2 виконував роботу на власний ризик та не був особою яка забезпечує себе роботою самостійно.

Посилання в рішенні суду першої інстанції на пояснення, протоколи опитувань свідків і посадових осіб, протоколи допиту правоохоронних органів про те, що потерпілого ОСОБА_2 фактично було допущено до роботи, без укладання трудового договору є припущеннями суду та не ґрунтуються на матеріалах справи, в яких зазначені докази на підтвердження такого висновку, відсутні.

Оцінюючи достатність і достовірність встановлених обставин та наданих позивачем на їх підтвердження доказів, їх достатність і взаємний зв'язок в сукупності, колегія суддів вважає, що заявлені управлінням виконавчої дирекції Фонду вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегією суддів не приймаються доводи представника відповідача про відсутність у позивача права на звернення до суду з вимогами про визнання актів Н-5 та Н-1, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст.3 ЦПК України, у випадках встановлених законом, до суду можуть звернутися органи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ст. 5 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що спричинили втрату працездатності " основними принципами страхування від нещасного випадку є, зокрема, паритетність держави, представників застрахованих осіб та роботодавців в управлінні страхування від нещасного випадку та надання державних гарантій реалізації застрахованими громадянами своїх прав.

Згідно ст. 16 Закону управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, здійснюється на паритетній основі державою, представниками застосованих осіб і роботодавців. Відповідно до ст. 17 до складу правління Фонду включаються представники трьох представницьких сторін: держави, застрахованих осіб, роботодавців.

Безпосереднє управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча дирекція.

Згідно ст. 25 Закону, усі види страхових виплат та соціальних послуг застрахованим та особам, які перебувають на їх утриманні - фінансування страхових виплат, проводяться Фондом виключно за рахунок коштів цього Фонду.

З огляду на викладене та оскільки акт, складений за формою Н-1, є підставою для проведення страхових виплат за рахунок коштів самого Фонду, це безпосередньо зачіпає майнові інтереси Фонду, з огляду на що та відповідно до ст. 55 Закону, управління виконавчої дирекції,як орган який безпосередньо здійснює управління Фондом, наділено правом звернення до суду з вимогами щодо законності акту спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та складеного на його підставі акту про нещасний випадок за формою Н-1.

Є безпідставним також посилання представника відповідача на лист ВСУ від 22.06.2007 р. стосовно повноважень Фонду у зверненні до судових органів актів розслідування нещасного випадку по формі Н-1 та Н-5,оскільки зазначений лист відкликано заступником голови ВСУ 12 листопада 2007 року (лист ВСУ від 12.11.207 р. № 6-3/2007).

З огляду на викладене та відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є,зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи,які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,313- 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Виконавчої Дирекції Фонду в місті Києві Фонду від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 вересня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Управління виконавчої дирекції Фонду задовольнити.

Визнати недійсними та скасувати акти за формою Н-5 та Н-1 про нещасний випадок на виробництві,що стався з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, затверджений Територіальним управлінням Держнаглядохоронпраці України по Київській області та по місту Києву 8 листопада 2005 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді