Справа № 524/192/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2013 року Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.

при секретарі - Стецик Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Зазначала, що 05 серпня 2012 року ОСОБА_2 взяв у неї кошти у сумі 18 000 доларів США.

Згідно розписки та договору позики ОСОБА_2 зобов"язався повернути домовлені між ними кошти, з вказівкою на строк повернення боргу - 01 жовтня 2012 року.

Просила стягнути на свою користь з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 144 000 грн., суму інфляційних витрат 288 грн., 3% річних 1085,90 грн. та судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 не прибув повторно в судові засідання, був належним чином повідомлений про дати розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду і якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом достовірно встановлено, що 05 серпня 2012 року ОСОБА_2 за письмовою заявою взяв у борг у ОСОБА_1 кошти на загальну суму 18 000 доларів США та написав розписку із зобов'язанням повернути кошти в строк до 01 жовтня 2012 року, що постає з позовної заяви та підтверджується розпискою, письмовим договором позики.

Станом на день розгляду справи розписка в оригіналі знаходиться у позивача і відповідач фактично не повернув позивачеві взяті у неї кошти.

Відповідач не подав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом вказаних обставин та фактів.

Але позов підлягає частковому задоволенню. В частині позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача суму інфляційних витрат в розмірі 288 грн. необхідно відмовити. Так, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні.

Встановивши, що між сторонами було укладено договір позики в іноземній валюті, позов в цій частині є безпідставним.

Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог.

З відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму боргу за договором позики у розмірі 144 000 грн., 3% річних за період з жовтня 2012 року по 31 грудня 2012 року в розмірі 1 085,90 грн. у повернення судових витрат в розмірі 2085, 82 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат у розмірі 288 грн., судового збору у розмірі 4, 18 грн. необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 625, 1047-1050 ЦК України, ст.ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України,

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 144 000 (сто сорок чотири тисячі ) грн., 3 % річних у розмірі 1085,90 (одна тисяча вісімдесят п'ять, 90 )грн. у повернення судових витрат в розмірі 2085,82 ( дві тисячі вісімдесят п'ять,82) грн..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя