Справа № 0427/8608/2012
№ 2/183/1040/13
03.04.2013 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Дубовенко І.Г., при секретарі Гончаровій С.Є., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому позивач просить суд:
- визнати дійсним договір іпотеки № DNN0GA00000021 від 29.05.2008 року DNN0GA00000021 від 29.05.2008 року, укладений між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;
- виселити відповідачів, які зареєстровані і проживають у спірному будинку зі зняттям з реєстраційного обліку в відділі ДМС Новомосковського РВ УМВС України в Дніпропетровській області;
- стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № DNN0GA00000021 від 29.05.2008 року сторони уклали договір іпотеки від 29.05.2008 року, згідно умов якого відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 61,60 кв.м., що
розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить відповідачам на праві власності на підставі договору обміну квартири на житловий будинок.
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 39 Закону України Про іпотеку, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України Про іпотеку одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ Про іпотеку та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, а тому відповідачі підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих у будинку, на яку звертається стягнення, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки, а тому позивач просить суд зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, оскільки судом рекомендовано направлялись судові повістки на зареєстроване місце проживання відповідачів.
В зв`язку з тим, що сторони в судове засідання не з`явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Таким чином між сторонами склались правовідносини передбачені главою 71 ЦК України.
Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк.
З метою забезпечення виконання вищевказаного зобов`язання кредитного договору № DNN0GA00000021, між позивачем та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 29.05.2008 року було укладено договір іпотеки, предметом якого визначено: будинок загальною площею 61,60 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить відповідачам на праві власності на підставі договору обміну квартири на житловий будинок (п. 35.3 Договору іпотеки).
Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.
Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.
Статтею 39 Закону України Про іпотеку передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, крім іншого, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України Про іпотеку згідно якої рішення суду може передбачати право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України Про іпотеку, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, згідно ч. 1 ст. 40 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей, а ч. 3 ст. 109 ЖК України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.
Таким чином, суд вважає за можливе виселити та зняти з реєстраційного обліку відповідачів з будинку, загальною площею 61,60 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо вимог позивача про визнання договору іпотеки № DNN0GA00000021 від 29.05.2008 року, укладений між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 дійсним, суд вважає, що в задоволені даної частини позову слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Однак з позовної заяви та матеріалів справи в цілому не вбачається спір щодо невизнання договору іпотеки № DNN0GA00000021 від 29.05.2008 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а тому відсутні підстави для визнання його судом дійсним.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів на користь позивача підлягають солідарному стягненню витрати по справі, а саме 3433,60 гривень сплачених позивачем у вигляді судового збору.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10, 57, 60, 88, 212, 214, 215, 226 ЦПК України, ст. 109 ЖК України, Законом України Про іпотеку, ст. 543 ЦК України, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" судові витрати в розмірі 3433 (три тисячі чотириста тридцять три) гривень 60 копійок.
В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.Г.Дубовенко

З оригіналом згідно: суддя Дубовенко І.Г.