Справа № 1319/2-298/11 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/783/391/13 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Каблака П.І., Кота І.Н.,

за секретаря Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, ЛКП «Новий Львів», ОСОБА_5 про встановлення порядку користування спільною сумісною власністю,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2012 року у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини справи, надана помилкова оцінка доказам у справі.

Апелянт вважає, що відповідачами в односторонньому порядку порушено його право як співвласника горища.

Апелянт стверджує, що Галицькою районною адміністрацією при винесенні Розпорядження №1448 від 19.12.2000р. порушено ст.112 ЦК України (ред.1963р.), якою визначено порядок спільної сумісної власності та порядок користування нею, оскільки зазначене розпорядження дозволило експлуатувати квартиру АДРЕСА_1 після самовільного розширення за рахунок веранди та площі горища з реконструкцією даху, на підставі чого відповідачі провели надбудову цілого мансардного поверху, так як зазначено в Розпорядженні за рахунок площі горища, і в такий спосіб відповідачами порушено його право як співвласника горища.

Апелянт зазначає, що право спільної сумісної власності на горище з відповідачами виникло після приватизації квартир в будинку АДРЕСА_2 , оскільки в цьому будинку лише дві квартири, а саме квартира АДРЕСА_3 , яка приватизована його сім`єю, та квартира АДРЕСА_3 , яка приватизована сім`єю відповідача.

Крім того, апелянт також не погоджується з ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2012 року, якою йому відмовлено у прийнятті уточнень до позовної заяви, а саме: вирішити спір шляхом встановлення порядку користування горищем співвласниками з тих підстав, що це є зміна предмету та підстав позову, а тому має розглядатися, як новий позов.

Апелянт просить рішення та ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати неправомірним Розпорядження №1448 від 19.10.2000р, визнати незаконною надбудову мансардного поверху, та зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 знести самовільно збудовану мансарду за рахунок горища в АДРЕСА_2 , а горище привести в попередній стан.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення апелянта ОСОБА_1 , представника третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення щодо доводів скарги відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який також представляє інтереси відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що будинок АДРЕСА_2 складається із двох квартир: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 , та перебуває на балансі ЛКП «Новий Львів» і горище перебуває у спільному користування мешканців будинку (а.с.66 т.1).

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідно до свідоцтв про право власності на праві спільної сумісної власності (в результаті приватизації) у будинку АДРЕСА_4 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , (а.с. 10 т.1), а квартира АДРЕСА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 6 реєстраційної справи).

Згідно з поверховими планами та матеріалами інвентаризаційної справи, у зазначеному вище будинку є горище, що є предметом цього спору.

Статтею 1 Закону України „Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" та Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року № 76, встановлено, що горище є допоміжним приміщенням багатоквартирного будинку, яке призначене для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців і у відповідності до ч.2 ст. 382 ЦК України таке належить власникам квартир цього будинку на праві спільної сумісної власності, а відтак, в силу норми ст. 369 ЦК України співвласники цього горища володіють і користуються ним спільно.

Пунктом 1.1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 року по справі № 1-2/2004 також встановлено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків.

За змістом ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільно-процесуальним Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно загальних засад цивільного судочинства, зокрема, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача є безпідставними та права позивача не є порушеними, оскільки приміщення горища перебуває у спільному користуванні усіх співвласників квартир спірного будинку, зокрема, позивача з сім`єю та відповідачів, а тому розподіл горища в такий спосіб, щоб горище над квартирою кожного співвласника квартири належало кожному співвласнику є безпідставними.

Крім того, суд першої інстанції правильно взяв до уваги Розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №1448 від 19.12.2000р., яким дозволено експлуатувати квартиру АДРЕСА_1 після її самовільного розширення за рахунок веранди та площі горища з реконструкцією даху згідно з поданими проектними пропозиціями та визначено приміщення мансардного поверху пл.4,4 кв.м - в спільному користуванні з квартирою АДРЕСА_3 , оскільки таке розпорядження ніким не скасовано та є чинним.

Що стосується заперечень апелянта щодо ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 04 квітня 2012 року, якою йому відмовлено у прийнятті уточнень до позовної заяви то колегія суддів їх вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України ( в редакції на час постановлення ухвали від 04 квітня 2012 року), до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Як убачається із матеріалів справи, суд належним чином роз`яснив позивачу його права, однак, в порушення зазначеної вище норми, позивач подав письмову заяву про зміну предмету позову під час розгляду справи по суті і тому суд обґрунтовано не прийняв її до провадження, підставно постановивши ухвалу від 04 квітня 2012 року.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вимоги, зазначені апелянтом в апеляційній скарзі не були предметом розгляду судом першої інстанції, а відтак, в силу ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості їх розглядати.

Інші доводи, зазначені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, були предметом дослідження суду першої інстанції й визнані безпідставними.

Ураховуючи наведене, й те, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, зібраним доказам дана оцінка, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду справи, передбачена ЦПК України, колегія суддів доходить висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 травня 2012 року та залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: