22.04.2013
Справа 2/2037/1082/12, 637/4/13
РІШЕННЯ
Іменем України
15 квітня 2013 року Шевченківський районний суд Харківської області
у складі: головуючого Тордія Е.Н.
за участю секретаря - Гутарєвої В.С.
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідачів: ОСОБА_2,ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні с.м.т. Шевченкове цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сподобівка», приватного підприємства « ОСОБА_5 Плюс» про визнання недійсними додаткових угод по внесення змін до договору оренди земельної ділянки ,-
У травні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з вищезазначеним позовом.
В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав та прохав задовольнити. В обґрунтування вимог позивача зазначив, що ОСОБА_4 згідно державного акту на право власності володіє земельною ділянкою розміром 5.5589 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сподобівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. 29 січня 2005 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Сподобівка» (далі ТОВ «Сподобівка») був укладений договір оренди №54, який був зареєстрований відповідно до вимог діючого законодавства. Договір було укладено строком на 5 років. В лютому 2012 року ОСОБА_4 дізнався, що існує додаткова угода до договору оренди, яка змінювала строк договору оренди землі на 15 років, також дізнався про існування додаткової угоди про зміну орендаря. Жодну угоду ОСОБА_4 не підписував. Отримавши у відділі Держкомзему в Шевченківському районі примірники додаткової угоди він побачив підпис, який стояв з боку орендодавця, але жодного документу він особисто не підписував. Позивач був впевнений, що після закінчення договору оренди, в звязку з закінченням його терміну, зможе вільно розпоряджатися своєю власністю. Враховуючи, що волевиявлення учасників правочину є однією з необхідних умов, вважає, що укладена додаткова угода про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 24 липня 2008 року між ним та ТОВ «Сподобівка» та додаткова угода про зміну орендаря до договору оренди земельної ділянки №54 від 29 січня 2005 року, укладена між ОСОБА_4 та ПП «ОСОБА_5 Плюс» є недійсними, як такі, що не відповідають волевиявленню позивача. Враховуючи, що його права на розпорядження своєю власністю порушені вимушений звернутися до суду та просить визнати зазначені угоди недійсними та стягнути з відповідача витрати повязані з розглядом справи, а саме державне мито, суму за надання юридичної допомоги та витрати повязані з проведенням судово - почеркознавчої експерти.
Представник відповідача ТОВ «Сподобівка» в судовому засіданні проти позову заперечував, в обґрунтування своїх заперечень зазначив, що між позивачем та ТОВ
«Сподобівка» дійсно був укладений договір оренди земельної ділянки в 2005 році строком на 5 років. Товариство добросовісно виконувало взяті на себе обовязки та після закінчення строку договору, уклало з позивачем додаткову угоду, а також угоду про зміну орендаря, які зареєстровані відповідно до діючого законодавства. Після підписання угод продовжувало користуватися земельною ділянкою і сплачувати оренду плату, тому вважає, що позовні вимоги є безпідставними і такими,що не підлягають задоволенню.
Представник ПП «ОСОБА_5 Плюс» в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_4 заперечувала , пояснила ,що відповідно до додаткової угоди укладеною з позивачем та зареєстрованою виконують всі умови договору тому підстав для її скасування немає.
Суд вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, розміром 5.5589 га, розташованої на території Сподобіської сільської ради Шевченківського району Харківської області,
на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, (серія ХР №034719 ).
Сторонами не заперечується той факт, що вони мали договірні правовідносини відповідно до договору оренди землі укладеного в 2005 році.
24 травня 2012 року за клопотанням представника позивача, судом було призначено судово - почеркознавську експертизу.
18 грудня 2012 року за клопотанням представника позивача, судом було призначено додаткову судово почеркознавську експертизу.
З висновку додаткової судово почеркознавської експертизи документів № 839 від 4 березня 2013 року вбачається, що у документах: в двох примірниках додаткової угоди від 24 липня 2008 року до договору №54 оренди землі від 29 січня 2005 року підписи від імені ОСОБА_4 виконані не ОСОБА_4
Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставив справи: розяснює особам , які беруть участь у справі їх права та обовязки , попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках , встановлених цим кодексом.
Не погодившись з висновками експертизи представниками відповідача заявлялись клопотання про проведення комісійної та додаткової судово почеркознавської експертизи, стосовно підписання позивачем договору оренди земельної ділянки від 29 січня 2005 року та підписання відомостей про отримання орендної плати за 2011 рік , які не були предметом спору і окрім того ,представником позивача не заперечувався факт його підписання позивачем , як і отримання орендної плати. Будь - яких інших прав, стосовно надання доказів на підтвердження своїх заперечень ,відповідачами реалізовано не було.
За умовами ст. 203 ч.2, ч.3 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною.
Частиною 1 ст.4 Закону України «Про оренду землі»встановлено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.
Статтею 6 ч.1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
З частиною 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» вбачається , що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.
В силу частини першої статті 210 Цивільного кодексу України та частини пятої статті 6 Закону України «Про оренду землі» , ст.4 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» договір оренди землі підлягає державній реєстрації і виходячи із змісту статей 210, 640 Цивільного кодексу України є укладеним з моменту його державної реєстрації.
Згідно ст. 214 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.
З зазначеного вище висновку судово - почеркознавської експертизи, та висновку додаткової судово почеркознавської експертизи, суд приходить до висновку що додаткові угоди, які істотно змінюють договір оренди, позивачем не підписувались, а відповідно у нього не було волевиявлення на використання його земельної ділянки іншими особами.
Доказів того, що будь-яка інша особа уповноважувалась на підписання договору та інших документів суду не надано.
Зазначені обставини не підписання правочину є підставою для визнання його недійсним за ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, так як додаткові угоди підписані невстановленою особою, яка не мала на це повноваження , та відсутнє волевиявлення сторони правочину і ця сторона у подальшому не схвалила такого правочину.
Аналогічної правової позиції дотримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що слідує з Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо питання відсутності підпису сторони правочину.
Протилежного відповідачем суду не надано.
Державою, а саме Конституцією України відповідно до ст.41 забезпечується кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.
Зазначене положення повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Оцінивши надані суду докази у їх сукупності , давши їм правову оцінку суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача, стягуються судові витрати, які позивач сплатив при подачі позову до суду та витрати повязані з проведенням судових експертиз, підтверджені документально. Враховуючи, що представником позивача не доведений факт сплати 350 грн. за надання юридичної допомоги, суд вважає в цієї частини позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60,88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.203, 215 , 638 Цивільного Кодексу України, ст. Земельного кодексу, ст.. 41 Конституції України , Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ,ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод ,суд -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальності «Сподобівка» Шевченківського району Харківської області інд. код 32652490, розташованого в с.Сподобівка Шевченківського району Харківської області, приватного підприємства «ОСОБА_5 Плюс», інд код 37126733, розташованого в с. Сподобівка Шевченківського району Харківської області на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 4 151 73 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ

2037/1082/12