Справа № 607/1413/12
Номер рядка звіту 46
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" березня 2013 р. смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Греська В.А.

при секретарі Євтушок М.Т.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представників третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника служби у справах

дітей Ємільчинської РДА ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Ємільчине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей та зустрічною позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, визначити місце проживання дітей ОСОБА_8, 08.02.2010 р. н., та ОСОБА_9, 21.01.2011 р. н., з нею, мотивуючи тим, що 24.10.2009 року зареєстрували шлюб, від якого мають дочок ОСОБА_10, 08.02.2010 р. н., та ОСОБА_9, 21.01.2011 р. н.

В позовній заяві позивачка зазначила, що спільне життя між ними не склалося, оскільки між ними часто виникають сварки та конфлікти. Відповідач приділяє мало часу сімї, не розуміє позивачку та дітей.

На даний час позивачка проживає у будинку своєї матері ОСОБА_11 разом із дочкою ОСОБА_12. Старша дочка ОСОБА_10 проживає разом з батьком і вона з нею може бачитись тільки тоді, коли відповідач знаходиться на заробітках, або коли його немає вдома.

Позивачка вважає, що діти повинні спілкуватися між собою, виховуватись разом, однак відповідач не хоче цього розуміти, меншу дочку взагалі не визнає, і не віддає старшу дочку проживати з нею.

Дочка ОСОБА_10 проживає у будинку батьків відповідача, де проживає пять чоловік. Відповідач вихованням дитини не займається, так як їздить на заробітки. Дитину виховує мати відповідача.

Позивачка зазначила, що дитина обділена увагою матері, оскільки виховується без материнської любові та вважає, що може дати належне виховання дитині.

В судовому засіданні позивачка, представник позивачки підтримали позовні вимоги, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім цього позивачка зазначила, що відповідач застосовував до неї фізичну силу, вона неодноразово залишала його. Відповідач перепрошував неї і вона поверталася. 12 листопада 2011 року вона залишила домоволодіння відповідача і переїхала проживати по місцю проживання своєї матері в с. Рудня-Іванівська з меншою дочкою ОСОБА_12, 11.01.2011 р. н. Дочку ОСОБА_10 не змогла зразу забрати. Після цього неодноразово приїжджала до відповідача і намагалася забрати дочку ОСОБА_10, 08.02.2010 р. н. Однак рідні відповідача, як зрозуміла, почали налаштовувати дочку ОСОБА_10 проти неї та заборонили зустрічатися з дочкою, не пускаючи її до будинку, або говоривши, що дочки немає вдома. Відповідач вихованням дитини не займається, оскільки постійно перебуває в поїздках на заробітках. Намагалася забрати до себе дочку ОСОБА_10 без втручання судових органів, але так як відповідач та його рідні не давали можливості навіть бачитися з дочкою ОСОБА_10 24.07.2012 року звернулася з заявою до виконавчого комітету Барашівської сільської ради про надання допомоги у вирішенні даного питання. Приїжджаючи в с. Бараші з метою побачитись з дочкою ОСОБА_10 відповідача ніколи не заставала вдома.

Відповідач позов визнав частково, не заперечивши проти розірвання шлюбу, і 05.02.2013 року до початку розгляду справи по суті предявив зустрічний позов до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дочки ОСОБА_8, 08.02.2010 р. н., з ним, в якому зазначив, що з 15.10.2011 року займається вихованням та утриманням дочки ОСОБА_10, 08.02.2010 р. н., оскільки мати дитини не повідомивши ніяких причин залишила його та переїхала проживати до своєї матері в с. Рудня-Іванівська Ємільчинського району. 23.10.2011 року він приїхав до дружини, щоб порозумітися, однак цього не сталося. На новорічні і різдвяні свята він знову приїхав у с. Рудня-Іванівська, щоб налагодити сімейні відносини з дружиною, на що вона заявила, що буде проживати разом з ним при умові продажу магазину, автомобіля, придбання хати в с. Рудня-Іванівська і влаштуванні його на роботу в державну установу. Відповідач не мав змоги виконати такі умови та запропонував орендувати квартиру в райцентрі та проживати разом на що вона не погодилась, при цьому не заперечувала, щоб старша дочка ОСОБА_13 проживала з ним.

Також відповідач зазначив, що дочка ОСОБА_13 забезпечена належними побутовими умовами, має свою спеціально обладнану дитячу кімнату, місце для гри та навчання, для неї створено умови, в яких дотримані санітарні норми. До складу його сімї входять батьки ОСОБА_7, ОСОБА_14, та сестра ОСОБА_15, які приділяють Насті належну увагу і турботу. Після річної перерви позивачка знову навідує дочку ОСОБА_13.

Відповідач вважає, що в його сімї комфортне для дитини середовище, його дочка зростає в сімейному оточенні люблячих її близьких їй людей, в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги. Відібрання у нього дитини і передання її позивачці завдасть дитині психологічних травм. В новому місці проживання Насті не буде забезпечено кращих умов проживання і не буде створено більш комфортного середовища та теплішої психологічної атмосфери.

ОСОБА_1 зустрічний позов про визначення місця проживання дочки ОСОБА_8 з відповідачем не визнала, зазначивши, що дочки повинні рости разом і сестра відповідача або мати не повинні займатися її вихованням.

Представник Барашівської сільської ради ОСОБА_5 просила задовольнити позов ОСОБА_1 та визначити місце проживання її дочок ОСОБА_8, ОСОБА_9 з нею, оскільки крім матері ніхто краще не може виховувати дітей. Відповідач часто перебуває в м. Києві, а вихованням дочки ОСОБА_8 займається його сестра та бабуся. Позивачка неодноразово зверталася за допомогою про надання можливості в побаченні з дитиною, але рідні відповідача перешкоджали в побаченні їй з дитиною, відповідаючи, що вона нібито знаходиться в м. Києві. В лютому 2013 року позивачка вкотре звернулася до виконавчого комітету про надання допомоги побачитись із дочкою та телефонувала до сестри відповідача, яка не знаючи, що позивачка передала їй телефон, почала відповідати нецензурними словами. На протязі 2012 року чотири рази відвідувала сімю відповідача і три рази він був відсутній по місцю проживання.

Представник Руднє-Іванівської сільської ради просив задовольнити позов ОСОБА_1 та визначити місце проживання дітей з нею, вказавши, що позивачка проживає в будинку, де створені всі умови для належного виховання дітей.

Представник служби у справах дітей Ємільчинської РДА просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, зазначивши, що в серпні 2012 року позивачка звернулася з заявою про надання висновку про доцільність проживання дітей з нею. Службою у справах дітей Ємільчинської РДА разом із виконавчими комітетами Барашівської, Руднє-Іванівської сільських рад було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання кожної сторони, під час яких встановили, що є всі умови для проживання дітей в кожної із сторін. Під час проведення обстеження матеріально-побутових умов відповідача члени комісії відчули з боку сімї ОСОБА_1 негативне ставлення до позивачки, яке виразилося у принизливих виразах на її адресу та прийшли до висновку, що зі сторони сестри відповідача на дочку ОСОБА_10 чиниться великий психологічний тиск і що сторони не зможуть проживати однією сімєю. Висновок було передано до комісії з питань захисту прав дитини Ємільчинської РДА, члени якої одноголосно прийшли до висновку про можливість проживання дітей ОСОБА_8, 08.02.2010 р. н., ОСОБА_9, 21.01.2011 р. н., в сімї матері ОСОБА_1 Оскільки ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду про визначення місця проживання дітей, то після прийняття рішення комісії головою райдержадміністрації розпорядження не видавалося. Відповідач до служби у справах дітей Ємільчинської РДА про визначення місця проживання дочки ОСОБА_10 не звертався.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що 13.11.2011 року до неї приїхала позивачка з молодшою дочкою і повідомила, що в сімї склалася критична ситуація і не може більше проживати з чоловіком. Позивачка намагалася забрати дочку ОСОБА_10, але рідні відповідача перешкоджали їй навіть у побаченні з дочкою. В її будинку є всі належні умови для проживання дочок позивачки з нею.

Свідок ОСОБА_16 у суді пояснила, що в листопаді 2011 року позивачка зателефонувала та повідомила, що в її сімї виникли проблеми. Вона їздила в с. Бараші і забирали позивачку з молодшою дочкою. Старшу дочку не змогли забрати, оскільки її посадили в автомобіль і поїхали від будинку. По місцю проживання позивачки є всі належні умови для проживання і виховання її дітей. Відомо, що відповідач та його рідні перешкоджають позивачці навіть у побаченні з дочкою ОСОБА_10.

У суді свідок ОСОБА_17 пояснив, що на прохання позивачки їздив з нею в с. Бараші, де вона намагалася зустрітися з дитиною. Позивачку не впустили навіть до будинку та пояснили, що дочка перебуває в м. Києві.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні дала показання про те, що позивачка з відповідачем не проживають з жовтня 2011 року часу коли залишила їх будинок та переїхала проживати в с. Рудня-Іванівська до матері. Позивачка намагалася спілкуватися з дочкою ОСОБА_10 1-2 рази на місяць. Останнім часом дуже часто почала їх відвідувати комісія, члени якої інтересувалися вихованням дочки ОСОБА_10. Відповідач працює водієм, займається грузоперевезенням вантажів і трапляються випадки, що він відлучається з дому на 1-2 дні. В цей час з дочкою ОСОБА_10 залишається вона, або дід, баба. Вважає, що ОСОБА_8 більше прихильна до відповідача і їй у будинку створені всі належні умови для проживання і виховання.

В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що позивачка більше року залишила їх будинок та переїхала з молодшою дочкою проживати до своєї мами, будинок у якої майже одного розміру з їх будинком. Позивачка приїжджала раз у місяць до дитини. Вважає, що матеріальні умови відповідача кращі і він може забезпечити належне виховання, проживання дочки ОСОБА_10. Відповідач працює водієм і в місяць біля 10 разів відлучається з дому на добу, півтори доби. В цей час з дочкою позивачки ОСОБА_8 залишається він, баба, дочка ОСОБА_18, яку вона називає мамою.

У суді ОСОБА_19 пояснила, що проживає по сусідству з будинком ОСОБА_7 і бачить, що дочку сторін ОСОБА_8 виховує сестра відповідача ОСОБА_18 і яку вона називає мамою.

Свідок ОСОБА_20 показала, що часто спілкується з ОСОБА_15 і дочка сторін ОСОБА_8 грає з її дітьми. В будинку ОСОБА_15 створені всі належні умови для проживання та виховання ОСОБА_8.

В судовому засіданні ОСОБА_21 показав, що в липні 2012 року по проханню позивачки з нею їздив у с. Бараші провідати її дочку ОСОБА_10. Відповідача вдома не було і позивачка біля години спілкувалася з дочкою. Після цього позивачка хотіла взяти ОСОБА_8 до себе в с. Рудня-Іванівська, але мати відповідача зателефонувала до нього і він заборонив взяти дочку.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснив, що можливо в листопаді 2011 року по проханню матері позивачки їздив у с. Бараші, звідки забрав позивачку з дочкою ОСОБА_12. В цей час із подвіря відповідача виїхав автомобіль і на його думку від будинку повезли старшу дочку позивачки ОСОБА_8. Позивачка була в наляканому стані.

У суді свідок ОСОБА_14 показала, що після того як позивачка залишила їх будинок та переїхала проживати в с. Рудня-Іванівська до своєї матері з меншою дочкою ОСОБА_12, з ними в будинку проживає старша дочка сторін ОСОБА_8. Відповідач під час спільного проживання з позивачкою постійно їздив на заробітки. Коли позивачка завагітніла другою дитиною, то зверталася за медичною допомогою в лікарню, де перебувала на лікуванні. Вихованням дочки ОСОБА_10 займалася її дочка ОСОБА_18. З часу коли позивачка залишила їх будинок відповідач відлучається з дому на роботу лише два рази на тиждень. В їх будинку створені всі належні умови для проживання дочки ОСОБА_10. Позивачка раніше приїжджала, щоб побачитись з ОСОБА_8 раз у місяць, потім тривалий час не приїжджала, а як і приїжджала та чомусь зверталася до Барашівського сільського голови, щоб побачитись із дочкою ОСОБА_10. Коли приходили до їх будинку, то ОСОБА_8 спала і позивачка не мала можливості побачитись. В спілкуванні позивачці з дочкою ОСОБА_10 ніхто не перешкоджав.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представників третіх осіб, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 підлягає задоволенню, зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що сторони 24.10.2009 року зареєстрували шлюб, від якого мають дітей ОСОБА_8, 08.02.2010 р. н., ОСОБА_9, 21.01.2011 р. н.

При розірванні шлюбу між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дочки ОСОБА_10, 08.02.2010 р. н.

Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У відповідності до ст. 161 ч.1 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_8 фактично проживає з відповідачем, знаходиться на його утриманні, який підробляє тимчасовими заробітками, що підтверджується довідками Барашівської сільської ради. (а. с. 120, 121, 123).

Позивач ОСОБА_1 з вказаної дати постійно намагається зустрічатися з дочкою, але відповідач, його рідні перешкоджають їй в цьому.

Позивачка звернулась з відповідною заявою про визначення їй побачення з дочкою. Однак і після цього її намагання зустрітися з дочкою залишаються безрезультатними.

Враховуючи трирічний вік дитини ОСОБА_8 суд вважає, що при таких умовах не можливо визначити її прихильність до когось із батьків.

Випискою з медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_8, 08.02.2010 р. н., наданою представником відповідача стверджується, що догляд за дитиною здійснює тітка ОСОБА_15, яка зверталася по профщепленнях та захворюваності дитини. (а. с. 119).

Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_7, ОСОБА_1 стверджується, що створені належні матеріально-побутові умови для проживання та розвитку дитини, дітей як у позивачки так і у відповідача. (а. с. 122, 126, 245).

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Обєднаних Націй 20.11.1959 року слідує, що малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матірю лише за наявності виняткових обставин.

Таких обставин під час розгляду справи судом не встановлено.

Рішенням Комісії з питань захисту прав дитини Ємільчинської райдержадміністрації №8 від 10 серпня 2012 року вирішено вважати можливим проживання дітей ОСОБА_8, 08.02.2010 р. н., ОСОБА_9, 21.01.2011 р. н., у сімї матері ОСОБА_1. (а. с. 17).

Незважаючи на те, що відповідач в судовому засіданні наполягав на тому, що має кращі побутові умови в порівнянні з умовами позивачки, працює, але не надав суду докази про свої доходи, суд приходить до висновку, що це не є вирішальною умовою у визначенні місця проживання дочки ОСОБА_10 з ним і враховуючи вищевикладене вважає, що він не зможе зберегти нормальні умови для розвитку і виховання дочки ОСОБА_10, оскільки часто відлучається з дому і дочка залишається на вихованні його рідних.

Суд також враховує, що сторони від шлюбу мають дочку ОСОБА_12, 21.01.2011 року, яка молодша за ОСОБА_8 на 11 місяців 13 днів і розєднання сестер вважає не допустимим.

Згідно Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, слідує, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в інтересах дітей ОСОБА_8, 08.02.2010 р. н., ОСОБА_9, 21.01.2011 р. н., необхідно визначити їх місце проживання з позивачкою ОСОБА_1

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Сторони не проживають та не бажають проживати разом і подальше збереження шлюбу, суд вважає суперечило б їх інтересам.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 130, ч.2 ст.197, 174, 212-215 ЦПК України, ст.ст.105, 110, 112, 115, 160, 161 СК України, 6 принципом Декларації прав дитини, Конвенцією ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 24.10.2009 року виконкомом Руднє-Іванівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, актовий запис №2.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище шлюбне ОСОБА_7.

Для подальшого виховання дітей ОСОБА_8, 08.02.2010 р. н., та ОСОБА_9, 21.01.2011 р. н., залишити з матірю ОСОБА_1, визначивши їх місце проживання з нею.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з сторін витрати пов'язані із внесенням відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставленням відмітки в актовому записі про шлюб.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дочки ОСОБА_8, 08.02.2010 р. н., з ним відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Ємільчинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя Ємільчинського районного суду ОСОБА_23