Справа №: 0906/1408/12
Провадження №: 2/0343/61/13
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2013 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Менделяк А.І.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування неправдивої інформації, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка просить постановити рішення, яким визнати такими, що не відповідають дійсності та є неправдивими, принижують її честь, гідність, ділову репутацію поширені ОСОБА_2 відомості: у скарзі від 19.09.2011р. на імя голови Івано-Франківської ОДА про те, що «директор центру веде себе як власниця приватної школи: вся родина в її підпорядкуванні... Багато працівників вже розраховано, так як доведені до відчаю... Даний центр розрахований для дітей з вадами зору, проте тут навчаються і здорові діти, і хворі з іншими діагнозами, які не повинні бути в даному закладі, а відповідних спеціалізованих... Приближені до керівника працівники можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально... Керівник центру зловживає службовим становищем та нехтує правами громадян, передбачених Конституцією України»; у скарзі від 19.10.2011р. на імя голови Івано-Франківської ОДА про те, що «До того часу в розкладі не було вказано, який предмет викладає ОСОБА_3 та й що може викладати людина з освітою «дошкільне виховання» в середньому навчальному закладі, а головне управління надало їй вищу кваліфікаційну категорію вчителя, чи це правомірно, якщо вона навіть не має диплому вчителя... Напрошуються висновки, що ця школа вже подарована Головним управлінням освіти і науки України п. Якимів О.Р., правда утримується даний заклад за рахунок держави»; у скарзі на адресу Міністра освіти і науки України ОСОБА_4 про те, що «директор центру ОСОБА_1 поводиться як власниця приватної школи... Уроки ОСОБА_1 в шкільному розкладі завучем не фіксуються, бо і не проводяться. Із опитаних дітей ніхто не знає, що його вчить ОСОБА_3. А як же піти повчитися у такого наставника? Багато дітей не підлягає навчанню у нашій школі, бо у них хороший зір, а це суперечить статуту навчального закладу. При медичних оглядах таких дітей не показують лікарям»; у скарзі на імя прокурора Івано-Франківської області від 05.10.2011р. про те, що «центр розрахований для дітей з вадами зору, проте тут навчаються і здорові діти, і хворі з іншими діагнозами, які не повинні бути в даному закладі, а відповідних спеціалізованих»... Директор центру неодноразово вказувала, що вона здобула спеціальність логопеда, хоча жодного разу не відлучалася на навчальні сесії. Вона сама та приближені до керівника працівники можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально». Зобовязати ОСОБА_2 спростувати зазначені у вищевказаних скаргах неправдиві відомості про неї шляхом надіслання на імя голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації ОСОБА_5, Міністра освіти і науки України ОСОБА_4, прокурора Івано-Франківської області Каліфіцького О.А. відповідних заяв, в яких спростувати поширену ним у цих скаргах неправдиву інформацію, зазначивши, що вона не відповідає дійсності. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь 15000 гривень компенсації за завдану моральну шкоду, які перерахувати на благодійний рахунок Вигодського навчального корекційно- реабілітаційного центру Івано-Франківської обласної ради.

Свої вимоги мотивує тим, що вона працює на посаді директора Вигодського навчального корекційно - реабілітаційного центру ОСОБА_2 Франківської обласної ради з 04.10.2005року. Відповідач працює там же вчителем фізики.

Починаючи з 2008 року відповідач почав писати скарги до управління освіти і науки Івано-Франківської облдержадміністрації, Міністерства освіти і науки України, прокуратури Івано-Франківської області, в яких поширював інформацію щодо її діяльності на посаді керівника вказаного закладу освіти.

Так у скарзі від 19.09.2011р., яка надійшла на імя голови Івано-Франківської ОДА ОСОБА_2 стверджує, що «директор центру веде себе як власниця приватної школи: вся родина в її підпорядкуванні. Багато працівників вже розраховано, так як доведені до відчаю.. Даний центр розрахований для дітей з вадами зору, проте тут навчаються і здорові діти, і хворі з іншими діагнозами, які не повинні бути в даному закладі, а відповідних спеціалізованих. Приближені до керівника працівники можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально. Керівник центру зловживає службовим становищем та нехтує правами громадян, передбачених Конституцією України».

У скарзі від 19.10.2011р. на імя голови Івано-Франківської ОДА відповідач зазначає, що «до того часу в розкладі не було вказано, який предмет викладає ОСОБА_3 та й що може викладати людина з освітою «дошкільне виховання» в середньому навчальному закладі, а головне управління надало їй вищу кваліфікаційну категорію вчителя, чи це правомірно, якщо вона навіть не має диплому вчителя... Напрошуються висновки, що ця школа вже подарована Головним управлінням освіти і науки України п. Якимів О.Р., правда утримується даний заклад за рахунок держави».

Відповідач ОСОБА_2 направив на адресу Міністра освіти і науки України ОСОБА_4 скаргу від 02.06.2010р., у якій звинувачує її в тому, що «директор центру ОСОБА_1 поводиться як власниця приватної школи. Уроки відповідачка ОСОБА_1 в шкільному розкладі завучем не фіксуються, бо і не проводяться. Із опитаних дітей ніхто не знає, що його вчить ОСОБА_3. Багато дітей, на його погляд, не підлягає навчанню у їхній школі, бо у них хороший зір, а це суперечить статуту навчального закладу. При медичних оглядах таких дітей не показують лікарям».

Також відповідач 05.10.2011р. направив прокурору Івано-Франківської області скаргу, в якій звинувачує її в тому, що «центр розрахований для дітей з вадами зору, проте тут навчаються і здорові діти, і хворі з іншими діагнозами, які не повинні бути в даному закладі, а відповідних спеціалізованих». Також у скарзі відповідач вказує, що «Директор центру неодноразово вказувала, що вона здобула спеціальність логопеда, хоча жодного разу не відлучалася на навчальні сесії. Вона сама та приближені до керівника працівники можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально».

Вважає, що наведена у вказаних скаргах інформація про неї недостовірна, неправдива, і така, яка порочить її честь, гідність, ділову репутацію як людини і як керівника закладу освіти.

Ця недостовірна інформація дезінформує громадян України стосовно її діяльності як фахівця, неправдиво та негативно зображує її перед громадськістю, трудовим колективом, вищими посадовими особами органів державної влади як людину, громадського діяча, депутата Долинської районної ради, яким вона обрана громадою у 2010 році.

Шляхом поширення відверто цинічної неправди, відповідач порушив її законні права на честь, гідність, позитивну ділову репутацію, ганьбить та принижує їх, дискредитував її ділову репутацію як людини, керівника освітнього закладу, завдав їй моральної шкоди, що є втратами невідновного характеру, заподіяв інші негативні для неї наслідки, зокрема, як необхідність, докладати зусилля для спростування цієї брехливої інформації, виправдовуватись перед людьми, керівництвом, трудовим колективом, так і сильні нервові переживання та страждання, які вона переживає по сьогодні через поширену щодо неї завідомо неправдиву інформацію.

Доказом того, що поширена відповідачем інформація неправдива є відповідь головного управління освіти і науки Івано-Франківської ОДА Міністерству освіти і науки України від 06.09.2010р. № 1-113/01-08, відповідь головного управління освіти і науки Івано-Франківської ОДА заступнику голови ОДА ОСОБА_6 від 21.10.2011р. № 1-141/01-08, відповідь головного управління освіти і науки Івано-Франківської ОДА ОСОБА_2 від 21.10.2011р. № 1-141/01-08, відповідь головного управління освіти і науки Івано-Франківської ОДА начальнику управління правової роботи ОДА ОСОБА_7 від 10.11.2011р. № 1-179/01-08.

Заподіяна їй відповідачем моральна шкода є втратами невідновного характеру, компенсацію за яку вона оцінює в розмірі 15000 гривень.

При визначенні розміру компенсації вона виходила з характеру дій ОСОБА_2, адже він свідомо цинічно поширив про неї неправдиву інформацію вищим посадовим особам Івано-Франківської області та України, дезінформувавши цим їх про її діяльність. При цьому вона враховує ступінь вини відповідача, який є умисним, так як він чітко знав, що поширена ним інформація є неправдивою та нісенітницею, однак, незважаючи на це, свідомо бажав заподіяти шкоду її честі, гідності, діловій репутації. Через поширену ним неправдиву інформацію вона сильно переживала та нервувала, втратила спокій та сон, погано себе почувала як у моральному, так і у фізичному плані, що також є втратами невідновного характеру.

Просить також врахувати і те, що неправдива та негативна інформація набула значного розголосу, так як про неї стало відомо в Івано-Франківській обласній раді, Івано- Франківській обласній державній адміністрації, в м. Києві, так і серед значної кількості людей, що свідчить про масштаб поширення неправдивих відомостей та обсяг подальших зусиль по спростуванню інформації, відновлення становища.

Способом захисту її порушених особистих (немайнових) прав є визнання поширеної про неї інформації неправдивою та такою, що не відповідає дійсності, стягнення з відповідача компенсації за завдану моральну шкоду у розмірі 15000 гривень, а також зобов'язання відповідача спростувати поширену неправдиву інформацію про неї тим же способом, яким вона була поширена.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали, зіславшись на вищевикладені обставини. Додатково ОСОБА_1 пояснила, що вона працює на посаді директора Вигодського НКРЦ Івано-Франківської обласної ради на підставі наказу ГУОН ОДА № 110-к від 03.10.2005 року за попереднім погодженням з Івано-Франківською обласною радою, обласною адміністрацією, Долинською районної радою та адміністрацією, оскільки вона була переведена з посади начальника відділу у справах сімї, молоді та спорту, яка рівноцінна посаді начальника відділу освіти. Посаду керівника загальноосвітнього навчального закладу незалежно від підпорядкування, типу і форми власності може займати особа, яка є громадянином України, має вищу педагогічну освіту на рівні спеціаліста або магістра, стаж педагогічної роботи не менше трьох років, успішно пройшла атестацію керівних кадрів освіти у порядку, встановленому Міністерством освіти України. Її стаж роботи на момент працевлаштування директором - 8 років педагогічної і 10 років керівної роботи на державній службі, підвищення кваліфікації і 2 державні та 11 регіональних нагород. Перелік посад педагогічних працівників системи загальної середньої освіти встановлюється Кабінетом Міністрів України, до якого входять здобуті нею спеціальності: викладача дошкільної педагогіки і психології, вихователя дітей дошкільного віку, логопеда. Згідно диплому ЛС ВЕ №000524, виданого Прикарпатським університетом ім. Василя Стефаника їй присвоєно кваліфікацію спеціаліста викладач дошкільної педагогіки і психології, що і надавало їй право очолювати навчальний заклад, в якому половину педагогічного корпусу становлять вихователі та є дошкільна група, а у неї є відповідна спеціальність: вихователь, якої, за винятком одного фахівця, більше ні у кого немає. До того ж у процесі роботи нею здобута друга вища спеціальна освіта зі спеціалізації «Дефектологія. Логопедія».

Вона працює вчителем з навантаженням 3 години у тиждень і атестована як вчитель вищої категорії атестаційною комісією, в складі якої працював і відповідач, та приймав рішення про її атестацію як вчителя, вивчивши усі її документи ще у 2007 році.

Починаючи з 2008 року ОСОБА_2 почав писати скарги до управління освіти і науки Івано-Франківської облдержадміністрації, Міністерства освіти і науки України, прокуратури Івано-Франківської області, Долинського району, Інспекції з охорони праці, в Управління внутрішніх справ в Івано-Франківській області та Долинському районі, в яких поширював завідомо неправдиву, наклепницьку інформацію щодо її діяльності на посаді керівника вказаного закладу освіти.

Щодо звільнення працівників, то вчитель фізики не є кадровим працівником, чи представником роботодавця, який має доступ до такої інформації і вправі робити висновки про причини їх звільнення через доведення до відчаю. Кожен працівник, що звільнений має право на звернення у суд, чого станом на сьогодні не існує, а, отже, підстав заявляти про причини їх звільнення у ОСОБА_2 немає. Крім того, всі працівники були звільнені за згодою профспілки, яку в той час очолював відповідач.

Щодо написаних у скарзі висновків про те, що вона веде себе, як власниця

приватної школи, де вся родина у її підпорядкуванні зазначила, що відповідно до направлення Долинського РЦЗ №001002 від 12.10.2007 року з 13.10.2007 року ОСОБА_9 працевлаштований у Вигодському НКРЦ спочатку на посаду сторожа, а у даний час працює водієм автотранспортних засобів і безпосередньо підпорядкований заступнику директора з господарських питань. ОСОБА_10 на момент працевлаштування у 2009 році з першою вищою освітою ( менежер-економіст, яку здобувала у спеціальній групі з поглибленим вивченням англійської мови та набутим досвідом на попередньому місці роботи за спеціальністю експерт з зовнішньо-економічної діяльності) студентка факультету іноземних мов (спеціальність англійська мова і література) Прикарпатського університету ім. Василя Стефаника була призначена 10.09.2009 року (після тарифікації всіх педагогічних працівників, жоден з яких не має цієї освіти і не володів англійською мовою) на посаду вчителя англійської мови в звязку з виробничою необхідністю. Володіє методикою викладання англійської мови по-Брайлю, чого не навчають у ВУЗах України. Внаслідок участі у Міжнародній програмі обміну досвідом за підтримки ОСОБА_11 США та Посольства США «Реабілітація, соціальні програми розвитку і навчання дітей з вадами» залучила значну суму коштів на придбання англомовної літератури по ОСОБА_7 та новітніх засобів корекції. Безпосередньо підпорядкована заступнику директора з навчально-методичної роботи.

Усі діти, які навчаються у закладі, влаштовані на підставі відповідних документів, причому рішення про їх влаштування прийняті згідно права особи на освіту, визначеного Конституцією, законами України, конвенцією ООН про права дитини. І тільки батько і мати, чи опікун дитини вправі вирішувати, в якому закладі має навчатися їх дитина, а не відповідач ОСОБА_2, який вирішив, що має право це визначати, пишучи скарги про те, що у закладі навчаються не такі, на його думку, діти, і визначає, що вони мають навчатися в інших спеціалізованих закладах. Комплектування ЦЕНТРУ учнями здійснюється головним управлінням освіти і науки Івано-Франківської ОДА за висновком психолого-медико- педагогічної консультації на підставі путівки, медичних показань і протипоказань.

Міністерством охорони здоров'я для реалізації необхідних заходів з реформування медичного забезпечення в загальноосвітніх навчальних закладах разом із Міністерством освіти і науки України затверджено наказ від 16.07.2010 № 682 "Про удосконалення медичного обслуговування учнів загальноосвітніх навчальних класів", яким передбачено, що медичний огляд дітей здійснюється у присутності батьків, тому директор не може вирішувати питання про те, «чи показувати», як пише відповідач у скаргах дітей фахівцям чи ні.

В штатному розписі установи посад «приближені до керівника працівники, які можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально», немає. За проведення уроків у закладі відповідає заступник директора ОСОБА_12.

Немає жодного висновку органу держави про те, що керівник центру зловживає службовим становищем та нехтує правами громадян, передбачених Конституцією України.

У скаргах відповідач зазначає, що у розкладі не вказано, який предмет вона

викладає, що є наклепом, оскільки вона викладає предмет «розвиток мовлення», який є корекційно-розвитковим заняттям, а не уроком і проводиться у дітей, що навчаються на індивідуальній формі, за індивідуальною програмою, погодженою батьками. Такі дані вміщено у розклад №2. Відповідач не має функцій контролю за проведенням уроків, тому не може стверджувати, що вони не проводяться. У скаргах відповідач вказує, що проводить опитування дітей, і що вони не знають, що їх вчить ОСОБА_3. Звертаю увагу суду, що згідно чинного законодавства України опитування неповнолітніх та ще й неповносправних дітей з вадами у розумовому розвитку, з якими я працюю як дефектолог, може проводитись тільки у законному порядку: у присутності і за згодою батьків, практичного психолога, медичного працівника. Вчитель фізики ОСОБА_2 -відповідач по справі, вчиняв і вчиняє такі дії на свій розсуд з корисливою метою, чим порушує права дитини і ст. 24 ЗУ «Про загальну середню освіту», де вказано, що педагогічний працівник повинен бути особою з високими моральними якостями.

Наклепом є й висновок відповідача у скаргах про те, що ця школа вже подарована

Головним управлінням освіти і науки України п. Якимів О.Р.

Наставником (згідно редакції тлумачного словника «наставник» - той, хто дає

поради, навчає, учитель) вчителя фізики ОСОБА_2 її ніхто і ніколи не призначав жодним нормативно-правовим документом. Її посадовими обовязками не передбачено, що вона має здійснювати навчання вчителя фізики.

Вважає, що наведена у вказаних скаргах інформація про неї недостовірна, неправдива, і така, яка порочить її честь, гідність, ділову репутацію як людини і як керівника закладу освіти, доказом чого є долучені нею документи.

Щодо обґрунтування розміру моральної шкоди, то крім наведених у позовній заяві мотивів, зазначила, що із-за моральних переживань вона тричі лікувалась, у зв»язку з діями відповідача, карета швидкої допомоги її забирала в лікарню прямо з роботи. Постійні перевірки у школі через вищевказані скарги викликають бунт у колективі, відривання батьків дітей з роботи, що призводить до постійних її виправдовувань перед ними та іншими жителями селища Вигода, де вони проживають. Просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_13 в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач зазначив, що з 1994 року він працює у Вигодському НКРЦ спочатку на посаді вихователя, а потім на посаді вчителя фізики, таким чином перебуває у трудових відносинах із позивачем, так як вона являється уповноваженим органом працедавця.

Коли порушувалися його права, він звертався до директора Вигодського НКРЦ як уповноваженого органу, який вправі вирішити спірні питання. На його звернення він не завжди отримував відповіді, а інколи - просто формальні відписки, тому згідно чинного законодавства він звертався у вище стоячі органи та органи, що ведуть контроль за застосуванням чинного законодавства України. Свої звернення він завжди підписував і вони відповідають вимогам Закону України Про звернення громадян. Свої звернення та відповіді на них він не виставляв на загально доступний огляд, не розповсюджував в засобах масової інформації, хоча розумів, що їх буде читати певне коло осіб.

Поскільки він з позивачкою перебуває в трудових відносинах, то слід виходити з вимог ст.237 КЗпП України, яка регламентує відшкодування власником уповноваженим ним органом моральної шкоди. Чинне законодавство про працю не передбачає відшкодування працівником моральної шкоди, заподіяної власнику або уповноваженому ним органу, тому таке відшкодування неможливе.

Він відповідно до ст. 40 Конституції України скористався своїм право надсилати письмові звертання або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб цих органів, які зобовязані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Отримавши відповідь, яка його не задовільняла, він дальше продовжував писати скарги, з метою повторної їх перевірки та отримання обґрунтованої відповіді. Просив в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, ослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Згідно ст. З Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 2 ст.13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли би порушити права інших осіб.

Згідно ст. 269 ЦК України особисті немайнові права нележать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права тісно повязані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З долучених до матеріалів справи копій скарг ОСОБА_2 від 19.09.2011 року, 19.10.2011 року, 02.06.2010 року, 05.10 2011 року, адресованих відповідно голові Івано-Франківської ОДА (перші дві скарги), міністру освіти і науки України, прокурору Івано-Франківської області вбачається, що у них наявні наступні твердження:

- у скарзі від 19.09.2011 року : «директор центру веде себе як власниця приватної школи: вся родина в її підпорядкуванні... Багато працівників вже розраховано, так як доведені до відчаю... Даний центр розрахований для дітей з вадами зору, проте тут навчаються і здорові діти, і хворі з іншими діагнозами, які не повинні бути в даному закладі, а відповідних спеціалізованих... Приближені до керівника працівники можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально... Керівник центру зловживає службовим становищем та нехтує правами громадян, передбачених Конституцією України» (а.с. 9);

- у скарзі від 19.10.2011 року: «До того часу в розкладі не було вказано, який предмет викладає ОСОБА_3 та й що може викладати людина з освітою «дошкільне виховання» в середньому навчальному закладі, а головне управління надало їй вищу кваліфікаційну категорію вчителя, чи це правомірно, якщо вона навіть не має диплому вчителя... Напрошуються висновки, що ця школа вже подарована Головним управлінням освіти і науки України п. Якимів О.Р., правда утримується даний заклад за рахунок держави» (а.с. 10);

- у листі від 02.06.2010 року:«директор центру ОСОБА_1 поводиться як власниця приватної школи... Уроки ОСОБА_1 в шкільному розкладі завучем не фіксуються, бо і не проводяться. Із опитаних дітей ніхто не знає, що його вчить ОСОБА_3. А як же піти повчитися у такого наставника? Багато дітей, на його погляд, не підлягає навчанню у нашій школі, бо у них хороший зір, а це суперечить статуту навчального закладу. При медичних оглядах таких дітей не показують лікарям» (а.с.11-12);

- у скарзі від 05.10.2011 року: «центр розрахований для дітей з вадами зору, проте тут навчаються і здорові діти, хворі з іншими діагнозами, які не повинні бути в даному закладі, а відповідних спеціалізованих»... Директор центру неодноразово вказувала, що вона здобула спеціальність логопеда, хоча жодного разу не відлучалася на навчальні сесії. Вона сама та приближені до керівника працівники можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально» (а.с.13-15).

Про те, що наведені у скаргах обставини, не знайшли свого підтвердження, вбачається з світлокопій наступних документів, досліджених в судовому засіданні:

- відповіді начальника головного управління ОСОБА_14 Міністерству освіти і науки від 06.09.2010 року №І-113/01-08 на лист №2/2-14-1672 від 03.08.10 р. (16-17);

- відповіді начальника головного управління ОСОБА_14 ОСОБА_2 від 21.10.2011 року №І-141/01-08 (а.с.18-20);

- відповіді начальника головного управління ОСОБА_14 начальнику управління правової роботи облдержадміністрації ОСОБА_7 від 10.11.2011 року №І-779/01-08 на № І-5/3387 від 21.10.11, та яка направлена ОСОБА_2 за № 01-08/11 (а.с.21-22);

- диплома №545380, виданого 31.05.1986 року, згідно з яким ОСОБА_15

закінчила з відзнакою Міжгірське СПТУ-12 за професією монтажник радіоапаратури і приладів (а.с.37), яке підтверджує пояснення позивачки щодо її знань з фізики;

- диплома з відзнакою ЛС ВЕ№000524, виданого 30.06.1997 року, та диплома спеціаліста ВА №36848072, виданого 01.07.2009 року, які свідчать про те, що ОСОБА_1 закінчила Прикарпатський університет ім.В.Стефаника за спеціальністю дошкільне виховання, здобула кваліфікацію вихователя дітей дошкільного віку, логопеда, та підтверджує наявність у неї повної вищої педагогічної освіти (а.с.37, 39);

- свідоцтв про підвищення кваліфікації від 21.12.2011 року, 19.10.2012 року, 26.01.2012 року, 09.02.2007 року та від 06.03.2006 року (а.с.40-43);

- трудової книжки БТ-І №6854045 ОСОБА_1, згідно якої остання працювала в галузі освіти, в тому числі в органах державної влади, з 02.01.1997 року, з 04.10.2005 року призначена на посаду директора Вигодської спеціальної загальноосвітньої школи інтернату для дітей зі зниженим зором, яка в подальшому була реорганізована у Вигодський НКРЦ (а.с. 43-52, 60).

Постановою КМУ від 02.06.2003 року №805 «Про нагородження Почесною грамотою КМУ», копіями диплома Івано-Франківської ОДА та Івано-Франківської обласної ради, посвідчення №1562 від 2108.2008 року, нагрудних знаків та медалей, почесних грамот, розпорядження від 06.03.2012 року №34-к/149-р «Про нагородження відзнакою обласної державної адміністрації та обласної ради» (а.с. 53-59) підтвержується, що ОСОБА_1 під час своєї роботи в галізі освіти сумлінно виконує покладені на неї обов»язки.

Долучені відповідачем листи від 11.01.13р. №2/5-14-63 та від 28.12.12 №І-163/01-08 (а.с. 63, 64) суд не приймає до уваги, оскільки вони стосуються атестації ОСОБА_2 та рішень атестаційної комісії, що не є предметом розгляду в даній справі.

Проте, як з`ясовано в судовому засіданні ОСОБА_2, пишучи скарги від 02.06.2010 року до міністра освіти та науки та 05.10.2011 року прокурору Івано-Франківської області відповідно до вимог ст. 40 Конституції України звернувся до службових осіб органу державної влади та правоохоронного органу, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Незважаючи на те, що у ході перевірки вони не знайшли свого підтвердження, дана обставина не може сама по собі бути підставою для притягнення скаржника до цивільно-правової відповідальності, так як у даному випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації. Крім того, у своїх скаргах від 05.10.2011 року та від 02.06.2010 року ОСОБА_2 просив службових осіб провести перевірку викладених в його зверненнях обставин. Також судом врахувються положення абз. 6 п. 3 рішення Конституційного Суду України у справі про поширення відомостей від 10 квітня 2003 року № 8 рп/2003, в якому вказано на особливості реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових осіб та службових осіб. Межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ "Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод" та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" (1986 р.) суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції.

Таким чином, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 при написанні скарг, адресованих міністру освіти і науки ОСОБА_4 та прокурору Івано-Франківської області О.Каліфіцькому, звернувся до останніх з метою перевірки на його думку неправомірних дій директора Вигодського НКРЦ. ОСОБА_1, як посадова особа, повинна бути готова до критичного реагування з боку інших. Зазначаючи у вищевказаних скаргах те, що «директор центру ОСОБА_1 поводиться як власниця приватної школи. Уроки відповідачка ОСОБА_1 в шкільному розкладі завучем не фіксуються, бо і не проводяться. Із опитаних дітей ніхто не знає, що його вчить ОСОБА_3. Багато дітей, на мій погляд, не підлягає навчанню у нашій школі, бо у них хороший зір, а це суперечить статуту навчального закладу. При медичних оглядах таких дітей не показують лікарям» та, що «центр розрахований для дітей з вадами зору, проте тут навчаються і здорові діти, і хворі з іншими діагнозами, які не повинні бути в даному закладі, а відповідних спеціалізованих... Директор центру неодноразово вказувала, що вона здобула спеціальність логопеда, хоча жодного разу не відлучалася на навчальні сесії. Вона сама та приближені до керівника працівники можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально» відповідач висловлював свої оціночні судження, критичні висловлювання, які не підлягають доведенню. А тому, суд вважає, що позовні вимоги, що стосуються визнання такими, що не відповідають дійсності та є неправдими, принижують честь, гідність, ділову репутацію відомості, зазначені у скарзі ОСОБА_2 на адресу Міністра освіти і науки Д.Табачникака та які зазначені у скарзі на ім"я прокурора Івано-Франківської області від 05.10.2011 року, та зобов"язання відповідача спростувати ці відомості не підлягають до задоволення з вищенаведених підстав.

Звертаючись 19.09.2011 року та 19.10.2011 року зі скаргами на ім"я голови Івано-Франківської ОДА та зазначаючи в них, що «директор центру веде себе як власниця приватної школи: вся родина в її підпорядкуванні... Багато працівників вже розраховано, так як доведені до відчаю... Даний центр розрахований для дітей з вадами зору, проте тут навчаються і здорові діти, і хворі з іншими діагнозами, які не повинні бути в даному закладі, а відповідних спеціалізованих... Приближені до керівника працівники можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально... Керівник центру зловживає службовим становищем та нехтує правами громадян, передбачених Конституцією України» та «До того часу в розкладі не було вказано, який предмет викладає ОСОБА_3 та й що може викладати людина з освітою «дошкільне виховання» в середньому навчальному закладі, а головне управління надало їй вищу кваліфікаційну категорію вчителя, чи це правомірно, якщо вона навіть не має диплому вчителя... Напрошуються висновки, що ця школа вже подарована Головним управлінням освіти і науки України п. Якимів О.Р., правда утримується даний заклад за рахунок держави» відповідач вже отримав відповідь щодо його скарги, адресованої міністру освіти та науки, яка була направлена на розгляд в тому числі і в Івано-Франківську ОДА. При розгляді зазначеної скарги предметом перевірки були і вищепроцитовані відомості, чого не заперечив і сам відповідач у судовому засіданні. Таким чином, останній, знаючи, що викладена ним інформація не підтвердилась, а, отже, є неправдивою, умисно, з метою принизити ділову репутацію ОСОБА_1 у своїх скаргах від 19.09.2011 року та від 19.10.2011 року наводить відомості, які принижують честь та гідність позивачки. Суд вважає, що твердження відповідача про те, що в даному випадку мали місце трудові правовідносини не підтверджені жодними доказами, оскільки ОСОБА_2 не звертався довідповідних посадових осіб із заявами про порушення його трудових прав, а навпаки у своїх зверненнях наводив певні факти, що стосуються позивачки та характеризують її не тільки, як посадову особу, але і як людину.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02 2009 року №7 "Про судову практику про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

У п. 16 Постанови ВСУ вказано, що наявність у зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Відповідач не надав суду жодного доказу про те, що інформація, викладена у скаргах на ім"я Голови ОДА відповідає дійсності, натомість позивачкою долучено цілий ряд документів, які її спростовують та доводять той факт, що дана інформація була об"єктом перевірки, ОСОБА_2 було відомо про її неправдимість, разом з тим він продовжував її розповсюджувати у своїх листах, в тому числі від 19.09.2011 року та 19.10.2011 року.

Виходячи з викладеного суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_9 в частині визнання такими, що не відповідають дійсності та є неправдивими, принижують її честь, гідність, ділову репутацію поширені ОСОБА_2 відомості: у скарзі від 19.09.2011р. на імя голови Івано-Франківської ОДА про те, що «директор центру веде себе як власниця приватної школи: вся родина в її підпорядкуванні... Багато працівників вже розраховано, так як доведені до відчаю... Даний центр розрахований для дітей з вадами зору, проте тут навчаються і здорові діти, і хворі з іншими діагнозами, які не повинні бути в даному закладі, а відповідних спеціалізованих... Приближені до керівника працівники можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально... Керівник центру зловживає службовим становищем та нехтує правами громадян, передбачених Конституцією України»; у скарзі від 19.10.2011р. на імя голови Івано-Франківської ОДА про те, що «До того часу в розкладі не було вказано, який предмет викладає ОСОБА_3 та й що може викладати людина з освітою «дошкільне виховання» в середньому навчальному закладі, а головне управління надало їй вищу кваліфікаційну категорію вчителя, чи це правомірно, якщо вона навіть не має диплому вчителя... Напрошуються висновки, що ця школа вже подарована Головним управлінням освіти і науки України п. Якимів О.Р., правда утримується даний заклад за рахунок держави», та зобовязання ОСОБА_2 спростувати зазначені у вищевказаних скаргах неправдиві відомості про неї шляхом надіслання на імя голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації ОСОБА_5 відповідних заяв, в яких спростувати поширену ним у цих скаргах неправдиву інформацію, зазначивши, що вона не відповідає дійсності, підлягають до задоволеня.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди на користь позивачки, суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала ОСОБА_1, ступінь зниження її ділової репутації, час та зусилля, що необхідні їй для відновлення її попереднього стану. Розмір такого відшкодування суд визначає у розмірі 1500 грн. Зазначена сума, виходячи із заявлених позовних вимог, підлягає стягненню на рахунок благодійного рахунку Вигодського навчальноого корекційного центру Івано-Франківської обласної ради.

На підставі викладеного, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 40 Конституції України, ст.ст. 13, 15, 16, 23, 269-278 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України "про виконання рішеннь та застосовування практики Європейського суду з прав людини", керуючись ст.ст. 208, 209, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Р 1 Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати такими, що не відповідають дійсності та є неправдивими, принижують честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1, поширені ОСОБА_2 наступні відомості:

- у скарзі від 19.09.2011р. на імя голови Івано-Франківської ОДА про те, що «директор центру веде себе як власниця приватної школи: вся родина в її підпорядкуванні... Багато працівників вже розраховано, так як доведені до відчаю... Даний центр розрахований для дітей з вадами зору, проте тут навчаються і здорові діти, і хворі з іншими діагнозами, які не повинні бути в даному закладі, а відповідних спеціалізованих... Приближені до керівника працівники можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально... Керівник центру зловживає службовим становищем та нехтує правами громадян, передбачених Конституцією України»;

- у скарзі від 19.10.2011р. на імя голови Івано-Франківської ОДА про те, що «До того часу в розкладі не було вказано, який предмет викладає ОСОБА_3 та й що може викладати людина з освітою «дошкільне виховання» в середньому навчальному закладі, а головне управління надало їй вищу кваліфікаційну категорію вчителя, чи це правомірно, якщо вона навіть не має диплому вчителя... Напрошуються висновки, що ця школа вже подарована Головним управлінням освіти і науки України п. Якимів О.Р., правда утримується даний заклад за рахунок держави».

Зобовязати ОСОБА_2 спростувати зазначені у скарзі від 19.09.2011 р. на імя голови Івано-Франківської ОДА неправдиві відомості про ОСОБА_1 шляхом надіслання на імя голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації спростування у вигляді заяви слідуючого змісту: «Голові Івано-Франківської обласної державної адміністрації ОСОБА_5. Спростування. Спростовую поширену мною у скарзі від 19.09.2011 р. неправдиву інформацію про те, що «директор центру веде себе як власниця приватної школи: вся родина в її підпорядкуванні... Багато працівників вже розраховано, так як доведені до відчаю... Даний центр розрахований для дітей з вадами зору, проте тут навчаються і здорові діти, і хворі з іншими діагнозами, які не повинні бути в даному закладі, а відповідних спеціалізованих... Приближені до керівника працівники можуть уроки не проводити, і це сприймається нормально... Керівник центру зловживає службовим становищем та нехтує правами громадян, передбачених Конституцією України». Вказана інформація не відповідає дійсності».

Зобовязати ОСОБА_2 спростувати зазначені у скарзі від 19.10.2011р. на імя голови Івано-Франківської ОДА неправдиві відомості про ОСОБА_1 шляхом надіслання на імя голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації спростування у вигляді заяви слідуючого змісту: «Голові Івано-Франківської обласної державної адміністрації ОСОБА_5. Спростування. Спростовую поширену мною у скарзі від 19.10.2011р. неправдиву інформацію про те, що «До того часу в розкладі не було вказано, який предмет викладає ОСОБА_3 та й що може викладати людина з освітою «дошкільне виховання» в середньому навчальному закладі, а головне управління надало їй вищу кваліфікаційну категорію вчителя, чи це правомірно, якщо вона навіть не має диплому вчителя... Напрошуються висновки, що ця школа вже подарована Головним управлінням освіти і науки України п. Якимів О.Р., правда утримується даний заклад за рахунок держави». Вказана інформація не відповідає дійсності».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500,00 (одну тисячу п"ятсот) гривень за завдану моральну шкоду, які перерахувати на благодійний рахунок Вигодського навчального корекційно-реабілітаційного центру Івано-Франківської обласної ради, реквізити якого: р/р 1464, МФ0836014 (код 20564845) в ГУДКСУ в Івано-Франківській області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: