Справа № 2-435/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2013 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Міщенко В. М.

при секретарі: Ключник О. М.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

представників ОСОБА_3 ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Буринської міської ради про встановлення , фактів,що мають юридичне значення ,факту проживання однією сім"єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільної сумісної власності та визнання права власності на майно та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, Буринської міської ради про встановлення фактів, факту належності майна та визнання права власності в порядку спадкування.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8, визнання за нею права власності та розподіл сумісного майна подружжя , в якому після неодноразових уточнень , просить суд :

1. Встановити факт її проживання однією сім'єю з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, без реєстрації шлюбу у період з 10 лютого 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

2. Встановити факт спільного сумісного придбання та ведення бізнесів до ІНФОРМАЦІЯ_1, звітність по яким надавалась від імені приватних підприємців ОСОБА_8 та ОСОБА_1, а саме, встановити факт придбання та ведення цих бізнесів мною - ОСОБА_1 сумісно з моїм покійним чоловіком - ОСОБА_8.

3.Визнати об'єктом її - ОСОБА_1 та її померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка - ОСОБА_8 права спільної сумісноївласності наступне майно:

приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1293,3 кв. м. та земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

прибудови «А1-2», загальною площею 64,7 кв.м., гараж «Б», навісу «В», бесідки «Г-1», огорожі літ.М, самочинно реконструйованої частини приміщення у житлову квартиру, загальною площею 274,5 кв.м., самочинно реконструйованого приміщення підвалу в торгові зали та складські приміщення, площе. 118,7 кв.м. розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

4.Визнати за нею ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення - літ «А-2», загальною площею 1293,3 кв.м., в тому числі прибудови літ. «А 1-2», загальною площею 64,7 кв.м. та самочинно реконструйованої частини приміщення у житлову квартиру, загальною площею 274,5 кв.м., самочинно реконструйованого приміщення підвалу в торгові зали та складські приміщення, площею 118,7 кв.м., гаражу літ.»Б», навісу літ. «В», бесідки літ. «Г-1», огорожі літ. N1-2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1., з подальшим введенням самочинно реконструйованої частини нежитлового приміщення у житлову частину будинку (квартири), прибудови та господарських будівель в експлуатацію згідно чинного законодавства.

5. Визнати за нею ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

6.Визнати за її померлим чоловіком - ОСОБА_8 право власності на ? частину нежитлового приміщення (магазин) - літ «А-2», загальною площею 1293,3 кв.м., в тому числі прибудови літ. «А1-2», загальною площею 64,7 кв.м. та самочинно реконструйованої частини приміщення у житлову квартиру, загальною площею 274,5 кв.м., самочинно реконструйованого приміщення підвалу в торгові зали та складські приміщення, площею 118,7 кв.м., гаражу літ. «Б», навісу літ. «В», бесідки літ. «Г-1», огорожі літ. N1-2 та на 1/2 частину земельної

2

ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

7 Визнати за відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, в порядку спадкування, за кожним право власності на 1/3 частину майна мого померлого чоловіка ОСОБА_8, а саме, право власності від 1/2 частини нежитлового приміщення (магазин) - літ «А-2», загальною площею 1293,3 кв.м., в тому числі прибудови літ. «AI-2», загальною площею 64,7 кв.м. та самочинно реконструйованої частини приміщення у житлову квартиру, загальною площею 274,5 кв.м., самочинно реконструйованого приміщення підвалу в торгові зали та складські приміщення, площею 118,7 м.кв., гаражу літ.»Б», навісу літ. «В», бесідки літ. «Г-1», огорожі літ Н1-2 та від 1/2 частини земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

8.Стягнути з відповідача ОСОБА_3 понесені нею судові витрати.

Свої вимоги позивачка ОСОБА_1 мотивує тим,що з ОСОБА_8 вона проживала в зареєстрованому шлюбі з 29 жотвня 1988 року до 9 лютого 1999 року, а пізніше з 10 лютого 1999 року до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 вона проживала з ним однією сім'єю, а саме, що вони спільно утримували та виховували спільних дітей, вели спільне господарство, вели спільний сімейний бізнес та в них був спільний сімейний бюджет.

Вони, будучи приватними підприємцями, спільно займались бізнесом, отримані доходи використовували на спільний бізнес.

З 10.12.2003 року ОСОБА_8 відновив свою офіційну діяльність в якості підприємця, яку до цього в 2001 році частково призупиняв.06.09.2004 році ОСОБА_8, як приватний підприємець, купив в Буринській РПС 1/2 частину недобудованого міжрайонного кулінарного комбінату по ціні фактично затрачених будівельних матеріалів (всього за 35245 грн). Позивачка вважає, що дане майно було придбане за спільні кошти, які вони позичали та отримали від торгової діяльності.

Таким же чином, 26.06.2006 року її чоловік придбав у Буринській міській раді і земельну ділянку, площею 1164 м2, що знаходиться під магазином. Вважає, що магазин та земельна ділянка є їх спільною сумісною власністю, як чоловіка та жінки, що проживали в фактичних шлюбних відносинах. Просить її вимоги задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_3звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до відповідачів відповідно до якої, після уточнень, просить суд

1 Встановити факт належності нежитлового приміщення (магазину) за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 1293,3 кв.м. та земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га, за адресою АДРЕСА_1 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8.

2.Встановити факт належності фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності прибудови «AI-2», загальною площею 64,7 кв.м., гаражу «Б», навісу «В», бесідки «Г-1»; самочинно реконструйованої частини магазину, загальною площею 274,5 кв.м., самочинно реконструйованого приміщення підвалу в торгові зали та складські приміщення, площею 118,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

3.Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину нежитлового приміщення (магазин) - літ. А2, загальною площею 1293,3 кв.м., в тому числі прибудови літ АІ-2», загальною площею 64,7 кв.м. та самочинно реконструйованої частини магазину, загальною площею 274,5 кв.м., самочинно реконструйованого приміщення підвалу в торгові зали та складські приміщення, площею 118,7 кв.м., гаражу літ. Б, навісу літ В, бесідки «Г-1», огорожі літ. № 1-2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, з подальшим введенням самочинно реконструйованої частини магазину, прибудови та господарських будівель в експлуатацію згідно вимог чинного законодавства.

4.Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

5. Стягнути з відповідачів по справі понесені нею судові витрати.

Свої вимоги вона мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть.

Після смерті ОСОБА_8, вона разом з іншими спадкоємцями (ОСОБА_6 та ОСОБА_7.) звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , після чого їм було видано Свідоцтво про право власності на частину спадкового майна. В видачі свідоцтва на право власності в порядку спадкування на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1164 га, що знаходиться за цією адресою їм було відмовлено, оскільки приміщення магазину було реконструйоване, переплановане та самовільно добудоване, а тому вона просить визнати за нею право власності на 1/3 частину магазину , з урахуванням самовільно збудованого та переобладнаного, та на земельну ділянку, яка належала покійному сину.

Позивачці ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні її вимог, оскільки спірне майно належало її сину на праві приватної власності , як приватного підприємця, воно не є спільним майном подружжя, та придбане для зайняття підприємницькою діяльністю.

Відповідачі ОСОБА_6та ОСОБА_7 підтримують позовні вимоги своєї матері -ОСОБА_1, а їх бабусі-

3

позивачці по справі -ОСОБА_11просять виділити 1/6 частину магазину та прилеглої до неї земельної ділянки

Представник Буринської міської ради поклався на розсуд суду та просить справу слухати без його участі .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Буринської міської ради про встановлення , фактів,що мають юридичне значення ,факту проживання однією сім"єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, поділ спільної сумісної власності та визнання права власності на майно та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, Буринської міської ради про встановлення фактів, факту належності майна та визнання права власності в порядку спадкування підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, , що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер в с. Харівка Путивльського району ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть.

ОСОБА_1 з ОСОБА_8 проживала в зареєстрованому шлюбі з 29 жотвня 1988 року до 9 лютого 1999 року,після чого шлюб між ними було розірвано.

ОСОБА_8 до 2001 року був приватним підприємцем та в цьому році тимчасово призупинив свою діяльність . З 10.12.2003 року ОСОБА_8 відновив свою офіційну діяльність в якості підприємця. 06.09.2004 році ОСОБА_8, як приватний підприємець, купив в Буринській РПС 1/2 частину недобудованого міжрайонного кулінарного комбінату по ціні фактично затрачених будівельних матеріалів (всього за 35245 грн). Відповідно до Акту державної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об»єкта від 17.07.2006 року було прийнято в експлуатацію як магазин непродовольчих товарів в АДРЕСА_2 та 22.01.2007 року була проведена державна реєстрація , як магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2», відповідно до рішення виконкому Буринської міської ради від 20.11.2006 року №172.та 12.12.2006 року №198. При цьому заява про видачу свідоцтва про право власності на магазин ОСОБА_8 писав як приватний підприємець, а в самому рішенні надано дозвіл на реєстрацію права власності як фізичній особі.

Таким же чином, 26.06.2006 року ОСОБА_8 придбав у Буринській міській раді і земельну ділянку, площею 1164 м2, що знаходиться під магазином та проведена її державна реєстрація 26.06.2007 року.

В подальшому ОСОБА_8 частину магазину реконструював у квартиру, приміщення підвалу в торгові зали,самовільно побудував прибудову «А1-2»,гараж, навіс, проти чого не заперечують сторони по справі.

Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємці першої черги спорідненості ОСОБА_3 ,ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , після чого їм було видано Свідоцтво про право власності на частину спадкового майна (автомобілі, причеп,квартира) В видачі свідоцтва на право власності в порядку спадкування на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,1164 га, що знаходиться за цією адресою їм було відмовлено, оскільки приміщення магазину було реконструйоване, переплановане та самовільно добудоване, а тому вона просить визнати за нею право власності на 1/3 частину магазину , з урахуванням самовільно збудованого та переобладнаного, та на земельну ділянку. При цьому ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою,якою відмовилась від свого права на свою частку спадщини за законом на користь інших спадкоємців.

В подальшому ОСОБА_1 заявила вимоги на своє право на ? частину магазину та земельної ділянки , які є на її думку їх спільною сумісною власністю, як чоловіка та жінки, що проживали в фактичних шлюбних відносинах , посилаючись на те,що пізніше з 10 лютого 1999 року до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 вона проживала з ним однією сім'єю, а саме, що вони спільно утримували та виховували спільних дітей, вели спільне господарство, вели спільний сімейний бізнес та в них був спільний сімейний бюджет.

Проаналізувавши зібрані докази , вислухавши сторони, свідків, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім»єю з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу в період часу з 10 лютого 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає задоволенню.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, діти ОСОБА_1 та ОСОБА_8 суду пояснили, що їх батьки після розлучення дійсно проживали разом однією сім»ю, спали в окремій кімнаті, разом відпочивали, були пов»язані спільним побутом, разом виховували своїх дітей . Дану обставину частково підтвердила і відповідачка по справі ОСОБА_3 , яка суду пояснила « що вони разом проживали хіба що 90%). Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_8 у вказаний період однією сім»ю без реєстрації шлюбу підтвердили свідки ОСОБА_12,ОСОБА_13,ОСОБА_14,ОСОБА_15, ОСОБА_16, які пояснили, що часто бували в них у гостях, разом з ними їздили на відпочинок та знали, що з причини частого зловживання спиртними напоями ОСОБА_8 в сім»ї виникали суперечки, але це не шкодило підтримувати сімейні стосунки.

Дана обставина підтверджується також довідкою Буринської міської ради від 10.02.2011 року та довідкоюКП «Буринь-теплосервіс « від 12.10.2011 року, по квартирною карточкою, форми №17, карточкою прописки та іншими доказами.

Суд не приймає до уваги доводи представників відповідачки ОСОБА_3-ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що даний факт не може бути визнаним, оскільки ОСОБА_1 після розлучення з ОСОБА_8 мала окремий рахунок на оплату за квартиру, брала в 2002 році повторне свідоцтво про розлучення, на декілька днів проживала в будинку своїх батьків так як дані обставини спростовуються позивачкою ОСОБА_1 яка суду пояснила, що по причині періодичних запоїв ОСОБА_8 він не займався підприємницькою діяльністю, не отримував доходів та не приносив їх у сім»ю вона вимушена була шляхом відкриття особистого рахунку на житло спонукати його до припинення анти громадянської поведінки та повернення до нормального життя. Останні роки ОСОБА_8 припинив зловживати спиртними напоями і їх відносини стали сталими.ЇЇ свідчення іншими доказами не спростовуються.

Відповідно до ст.. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом,

4

мають взаємні права та обов'язки.

Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Оскільки сім»ї ОСОБА_1 та ОСОБА_8 були притаманні стосунки сім»ї в період часу з 10 лютого 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає за необхідне встановити факт проживання вказаних осіб у вказаний період однією сім»єю без реєстрації шлюбу.

Вирішуючи питання про визнання права власності за ОСОБА_1на 1/2 частину спільного майна, а саме магазину та земельної ділянки, , суд приходить до висновку, що дані правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст.. 74 СК України. ,п. 28,29 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст..57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України

Судом встановлено ,що 07.03.2001р. ОСОБА_8 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та почав займатися підприємницькою діяльністю.

06 вересня 2004р. між приватним підприємцем ОСОБА_8 та Буринською спілкою споживчих товариств був укладений договір купівлі-продажу № 1 1/2 частини недобудованого міжрайонного кулінарного комбінату, що розташований за адресою АДРЕСА_1.

В п. 5 договору купівлі-продажу було зазначено цільове використання, тобто за призначенням, як нежитлове приміщення.

20.12.2006р. ОСОБА_8 було видане свідоцтво на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1, як на магазин, приміщення якого було прийнято в експлуатацію рішенням виконкому № 172 від 20.11.2006р.

26 червня 2007р. між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 та міським головою м. Буринь, Ворона А.М., був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га, за адресою АДРЕСА_1. В п. 1.2. цього договору було зазначене цільове призначення ділянки, а саме для ведення підприємницької діяльності.

На вищезазначену земельну ділянку Буринською міською радою 30 серпня 2007р. був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

На придбання вищезазначеного майна ОСОБА_8 , відповідно до довідки ТВБВ №1001/024 філії-Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» оформив кредитний договір №52 від 08.09.2004 року

Таким чином суд прийшов до висновку, що вказане спірне майно ОСОБА_8 придбав як підприємець з метою використання його в підприємницькій діяльності.

Позивачка ОСОБА_1 не надала жодного допустимого доказу про неналежність даного майна підприємцю, про внесення нею в придбання майна особистих чи спільно нажитих коштів.

Відповідно до ст.. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

В даному випадку , відповідно до договору №11 від 01.09.2008 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, як між приватними підприємцями, ОСОБА_8 орендував позивачці 100 м. кВ. приміщення магазину з оплатою 50 грн. на місяць ( а..с. 116), а тому правовідносини ст.. 74 СК України на неї не можуть розповсюджуватись.

Окрім того, відповідно до п. 29 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до положень 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Приймаючи до уваги, що магазин та земельна ділянка в АДРЕСА_1 є майном приватного підприємця ОСОБА_8 і не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає, що позивачці слід відмовити в позові про визнання за нею права власності на ? частину спірного майна

З цих же підстав суд не може задовольнити вимоги позивачки про встановлення факту спільного сумісного придбання та ведення бізнесів до ІНФОРМАЦІЯ_1 з померлим ОСОБА_8, визнання за нею права власності на самовільно збудоване, реконструйоване майно, оскільки воно не об»єктом права спільної сумісної власності . Окрім того як ОСОБА_8 так і ОСОБА_1 були зареєстровані приватними підприємцями, окремо вели фінансову звітність, а тому підстав для задоволення позову з цих підстав суд не вбачає.

Не може бути задоволений позов ОСОБА_1 про визнання за її покійним чоловіком ОСОБА_8 права власності на ? частину спірного магазину та земельної ділянки, оскільки позивачка ,відповідно до положень ст.. 29 ЦПК України не має на це процесуальної дієздатності, а право власності за ОСОБА_8 визнано відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі ст.. 29 ЦПК України також не може бути задоволена вимога позивачки про визнання права власності на спірне майно за її синами -відповідачами по справі -ОСОБА_6та ОСОБА_7, оскільки вони є повнолітніми, мають процесуальну дієздатність і з подібною вимогою до суду не звертались.

Вирішуючи питання задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_3 суд виходить із слідуючого:

Після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_3 разом з іншими спадкоємцями (ОСОБА_6 та ОСОБА_7.) звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, вона разом з ОСОБА_7, ОСОБА_6 - є спадкоємцями за законом першої черги.

Положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

5

Я звернулась в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті сина - ОСОБА_8

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На час смерті, ОСОБА_8 йому належало наступне майно:

магазин за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 1293,3 кв.м.

земельна ділянка несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га, за адресою АДРЕСА_1;

Окрім вказаного майна в належному ОСОБА_8 магазині та на належній йому земельній ділянці знаходяться самовільно збудовані -прибудова «Al-2», загальною площею 64,7 кв.м., гараж «Б», навіс «В», бесідка «Г-1»; та самочинно реконструйована частина магазину в житлову квартиру, загальною площею 274,5 кв.м., самочинно реконструйоване приміщення підвалу в торгові зали та складські приміщення, площею 118,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

та інше майно, яке було ними успадковано.

Позивачка ОСОБА_3 просить встановити факт належності нежитлового приміщення -магазину за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 1293,3 кв.м.та земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га, за адресою АДРЕСА_1; саме фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 як і факт належності самовільно збудованих -прибудови «Al-2», загальною площею 64,7 кв.м., гаража «Б», навіса «В», бесідки «Г-1»; та самочинно реконструйованої частини магазину в житлову квартиру, загальною площею 274,5 кв.м., самочинно реконструйоване приміщення підвалу в торгові зали та складські приміщення, площею 118,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, оскільки встановлення даних фактів потрібно для подальшого узаконення самовільного будівництва.

Суд не може задовольнити вимоги позивачки , оскільки відповідно до ч.4 ст 256 ЦПК України якщо з заяви, про встановлення факту ,що має юридичне значення вбачається спір про право, який буде виявлений під час розгляду справи, суд таку заяву залишає без розгляду. В даному випадку в залежності від визнання особи приватним підприємцем можуть порушитись права позивача ОСОБА_1, яка звернулась з позовом про визнання за нею права власності, тобто в наявності мається спір про право, відповідно до ст..376 ЦК України, роз»ясень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) особа , яка здійснила, або здійсню самовільне будівництво не набуває права власності на нього, а тому вона не може бути предметом судового розгляду

Суд вважає за можливе визнати, як за спадкоємцем першої черги спорідненості ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину магазину за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 1293,3 кв.м.та земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га, за адресою АДРЕСА_1, що належали спадкодавцю на день його смерті.

Що стосується визнання права власності на 1/3 частину самовільно збудованих прибудови «Al-2», загальною площею 64,7 кв.м., гаражу «Б», навісу «В», бесідки «Г-1»; самочинно реконструйованої частини магазину в житлову квартиру, загальною площею 274,5 кв.м., самочинно реконструйованого приміщення підвалу в торгові зали та складські приміщення, площею 118,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1. за ОСОБА_3 то суд вважає, що в цій частині слід відмовити , оскільки відповідно до ст..376 ЦК України, роз»ясень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) особа , яка здійснила, або здійсню самовільне будівництво не набуває права власності на нього. Це майно не є об»єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлений цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Крім того, згідно з ч.1 ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів.

Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам під час розгляду справи було роз'яснено їх права та обов'язки, в тому числі положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів, сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується журналом судового засідання.

6

У відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України , Закону України «Про судовий збір» слід розподілити судові витрати: стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3219 гривень судового збору, 10 тисяч гривень судових витрат за послуги адвокатів, 7846 гривень 40 коп за проведення судово-будівельно-технічної експертизи , 490 гривень за виклик експерта до суду

На підставі викладеного та керуючись ст..3,57,71,74 СК України, ст. 52,376,1261,1269,1216,1218 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,131, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, без реєстрації шлюбу у період з 10 лютого 1999 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину магазину за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 1293,3 кв.м. та земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га, за адресою АДРЕСА_1, що на лежали спадкодавцю ОСОБА_8 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту належності нежитлового приміщення -магазину за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 1293,3 кв.м.та земельної ділянки несільськогосподарського призначення, площею 0,1164 га, за адресою АДРЕСА_1; саме фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 як заяву про встановлення факту належності самовільно збудованих -прибудови «Al-2», загальною площею 64,7 кв.м., гаража «Б», навіса «В», бесідки «Г-1»; та самочинно реконструйованої частини магазину в житлову квартиру, загальною площею 274,5 кв.м., самочинно реконструйоване приміщення підвалу в торгові зали та складські приміщення, площею 118,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, залишити без розгляду .

В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3219 гривень судового збору, 10 тисяч гривень судових витрат за послуги адвокатів, 7846 гривень 40 коп за проведення судово-будівельно-технічної експертизи , 490 гривень за виклик експерта до суду

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий