Справа №611/27/13-ц
Пров. №2/611/23/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2013 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Коптєва Ю.А.,

за участю секретаря - Ведмідь І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Барвінкового позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ Сафарі-Армс-Україна про скасування наказу, зміну дати укладення трудового договору, стягнення заробітної плати і моральної шкоди,

встановив:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Сафарі-Армс-Україна про скасування наказу, зміну дати укладення трудового договору, стягнення заробітної плати і моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 28 квітня 2013 р. він подав заяву до ТОВ Сафарі-Армс-Україна про прийом на роботу охоронником. Відповідно до наказу чи без нього його в той же день було допущено до роботи і оформлена автобіографія, анкета, трудовий договір та інші обовязкові документи. Також йому було видане посвідчення та направлення на медичний огляд. З 28 травня 2012 р. по 10 вересня 2012 р. ним було відпрацьовано 46 змін за графіком : доба робоча, дві доби вихідних. Розмір заробітної плати за вказаний період , на його думку, склав 6440 грн. ,але на час звернення до суду зазначена сума йому не виплачена. Крім того, відповідач, порушуючи норми діючого трудового законодавства, тільки 03.09.2013 р. видав наказ про офіційний прийом його на роботу. Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, таким, що порушують його трудові права , та призвели до душевних та фізичних страждань, просив: - скасувати наказ ТОВ Сафарі-Армс-Україна №ф-316/1-к від 03.09.2012 р. про укладення з ним трудового договору із 03 вересня 2012 р.; -зобовязати ТОВ Сафарі-Армс-Україна змінити період укладення з ним трудового договору із 28 квітня 2012 р., про що здійснити відповідні записи у трудовій книжці; -зобовязати ТОВ Сафарі-Армс-Україна провести з ним розрахунки по заробітній платі за 46 змін у розмірі 6440 грн.; - стягнути з ТОВ Сафарі-Армс-Україна на його користь 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди; - стягнути з ТОВ Сафарі-Армс-Україна на його користь 1000 грн. на відшкодування витрат по оплаті правової допомоги.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги позивача та пояснив, що у позивача з відповідачем мали місце трудові відносини, оскільки позивач з 28 квітня 2013 р. був фактично допущений до виконання обов'язків охоронника.

Представник відповідача проти позову заперечував, зазначив, що позивач перебував з ТОВ Сафарі-Армс-Україна у трудових відносинах з 03 вересня 2012 р. по 10 вересня 2012 р. З 28 квітня 2012 р. по 02 вересня 2012 р. позивач у трудових відносинах з товариством не перебував.

В наданих запереченнях проти позову відповідач зазначив, що позивач працював у ТОВ «Сафарі-Армс-Україна» на посаді охоронника 1 розряду з 03.09.2012 року по 10.09.2012 року, що підтверджується Наказом про прийняття № Ф-316/І-к від 03.09.2012 року, та наказом про його звільнення за ст.38 КЗпП України, №Ф-327-к від 10.09.2012 року, відповідними записами у трудовій книжці працівника, даними занесеними до Особової картки працівника, записами у Книзі обліку трудових книжок на підприємстві.

Твердження позивача про те, що він працював на ТОВ «Сафарі-Армс-Україна» з 28.04.2012 є такими, що не відповідають дійсності та є хибними, що не підтверджені жодним правовим документом. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» охоронна діяльність підлягає ліцензуванню з урахуванням Закону України

"Про охоронну діяльність", який визначає організаційно-правові принципи

здійснення господарської діяльності у сфері надання послуг з охорони власності та громадян. Відповідно до ст.1 цього Закону, суб'єктом охоронної діяльності є суб'єкт господарювання будь-якої форми власності, створений та зареєстрований на території України, що здійснює охоронну діяльність на підставі отриманої у встановленому порядку ліцензії, а персонал охорони - працівники, які безпосередньо виконують функції з охорони майна або фізичних осіб відповідно до свого кваліфікаційного рівня. Статтею ст.10 зазначеного Закону заборонено залучати до охоронних заходів осіб, які не подали документів, необхідних для влаштування на роботу, або не відповідають кваліфікаційним вимогам.

Позивач дійсно 28.04.2012 року виявив бажання працювати у ТОВ «Сафарі-Армс-Україна» на посаді охоронника, та звернувся до кадрової служби товариства , де отримав роз'яснення щодо умов роботи та необхідності пред'явлення на оформлення відповідних документів про стан здоровя, наявність судимостей, та отримав відповідні направлення для проходження періодичного медичного огляду.

Відповідні медичні довідки та довідку про відсутність судимостей ТОВ «Сафарі-Армс-Україна» отримало від позивача у липні та серпні 2012 року.

03 вересня 2012 року позивач надав до кадрової служби товариства всі необхідні для оформлення на роботу довідки та документи, та був оформлений на роботу до ТОВ «Сафарі-Армс-Україна» згідно чинного трудового законодавства України, про що було видано Наказ по товариству. В той же день позивачу було видане відповідне службове посвідчення. Трудова книжка позивачем надана не була, тож йому була відкрита нова трудова книжка ( серія АЕ №821394). 10.09.2012 року ОСОБА_1 звільнився з займаної посади за власним бажанням , що підтверджується Наказом №Ф-527к від 10.09.2012 року. При звільненні позивачу було нарахована заробітна плата у сумі 287,61 грн.

Після звільнення позивач письмово звертався до Територіальної державної інспекції з питань праці у Харківській області зі скаргою на ТОВ «Сафарі-Армс-Україна» щодо порушення останнім законодавства про працю. Однак, проведеною неплановою перевіркою не було виявлено порушень при оформленні позивача на роботу , при його звільненні, та нарахування заробітної плати та компенсації.

Крім того, підтвердженням відсутності трудових відносин з позивачем у квітні-серпня 2012 року та наявності трудових відносин з ним у вересні 2012 року, на думку відповідача, є звіти за формою 1-ДФ «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку»,за другий та третій квартал 2012 року; звіти до Пенсійного фонду України за квітень-вересень 2012 року - Форма № Д 4 (місячна) «Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на

загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України», з яких убачається відсутність позивача в штаті працюючих у квітні, травні, червні, липні, серпні 2012 року, та наявність прізвища позивача у штаті товариства у вересні 2012 р.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 1 та 3 статті 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі , укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Але, відповідно до ч. 4 ст.24 КЗпП України, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

У судовому засіданні позивач пояснив , що 28 квітня 2013 р. за вказівкою керівництва ТОВ Сафарі-Армс-Україна він фактично приступив до роботи охоронником на тракторну бригаду філії «Григорівська» ДП „Агрофірма „Шахтар ОП „Шахта ім. О.Ф.Засядька , яка розташована у с.Гирорівка Барвінківського району Харківської області. З 28 травня 2012 р. по 10 вересня 2012 р. ним було відпрацьовано 46 змін за графіком : доба робоча, дві доби вихідних. За період з 28.05.2012 р. по 02.09.2012 р. заробітна плата йому не нараховувалась та не виплачувалась. Про те, що його офіційно було прийнято на роботу лише з 03 вересня 2012 року, він дізнався 10 вересня 2012 р. В той же день він написав заяву про звільнення за власним бажанням, після того, як керівництво ТОВ Сафарі-Армс-Україна відмовилось надати йому довідку для нарахування субсидії про перебування на роботі за період з 28.05.2012 р. по 02.09.2012 р., та про розмір отриманої за цей період заробітної плати.

Допитані у якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили, що кожен з них раніше працював у ТОВ Сафарі-Армс-Україна на посаді охоронника. З квітня 2012 р. позивач фактично виконував обов'язки охоронця на тракторній бригаді філії «Григорівська» ДП „Агрофірма „Шахтар ОП „Шахта ім. О.Ф.Засядька.

Разом з тим, з копії картки працівника, який підлягає попередньому медичному огляду убачається, що ОСОБА_1 пройшов медичний огляд тільки 01 серпня 2012 р. (а.с.16).

Відповідно до довідки Управління ІАЗ ГУМВСУ в Харківській області 14 серпня 2012 р. позивач отримав довідку для оформлення на роботу про відсутність у нього судимостей (а.с.19).

03 вересня 2012 р. на імя директора ТОВ Сафарі-Армс-Україна позивач подав заяву у якій просив прийняти його на роботу на посаду охоронника з 03 вересня 2012 р. (а.с.75).

Наказом ТОВ Сафарі-Армс-Україна №ф-316/1-к від 03.09.2012 р. ОСОБА_1 було прийнято на роботу охоронником з 03 вересня 2012 р. з випробувальним терміном 3 місяці (а.с.71).

03 вересня 2012 р. ТОВ Сафарі-Армс-Україна уклало з ОСОБА_1 трудовий договір (а.с.69,70).

Наказом №ф-327-к від 10.09.2012 р. ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.38 КЗпП України звільнено з роботи з 10 вересня 2012 р. за власним бажанням (а.с.72).

Після огляду учасниками судового провадження зазначених документів позивач пояснив, що заяву від 03 вересня 2012 року не писав, з вищезазначеними наказами він не був ознайомлений під розписку, трудовий договір також не підписував, наявні у документах підписи від його імені виконані іншою особою.

За клопотанням позивача Ухвалою суду від 20 березня 2013 року було призначено судово-почеркознавчу експертизу (а.с.86), але остання не була проведена у звязку з відмовою позивача вії сплати її вартості.

З протоколу №20-01-214 /0734, складеного 01 листопада 2012 р. Територіальною державною інспекцією з питань праці у Харківській області, убачається, що в ході перевірки ТОВ Сафарі-Армс-Україна виявлено, що директор філії ТОВ Сафарі-Армс-Україна ОСОБА_9 допустив порушення законодавства про працю, а саме : при звільненні 10.09.2012 р. ОСОБА_1 з останнім не проведено розрахунок по заробітній платі, та не видана трудова книжка. Інших порушень законодавства про працю відносно позивача не виявлено ( а.с. 49,50).

Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

При розгляді справи позивач пояснив, що у той період, коли він фактично був допущений до роботи охоронником посадові особи відповідача не роз'яснити йому його права і обов'язки та не проінформувати під розписку про умови праці, не ознайомлювали з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором, та не виконали інші вимоги ст. 29 КЗпП України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Враховуючи наведене, показання вищезазначених свідків не є достатнім доказом на підтвердження наявності між сторонами трудових відносин у період з 28 квітня 2012 р. по 02 вересня 2012 р.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування наказу про укладення трудового договору та зміну дати укладення трудового договору задоволенню не підлягають.

Суд не знаходить підстав і для застосування положень ст. 237-1 КЗпП України щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки ця вимога є похідною від основних.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З пояснень позивача убачається , що останній дізнався про порушення його трудових прав 10 вересня 2012 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду 10 січня 2013 р. (а.с.1)

Судом встановлено, що позивач пропустив встановлений ст.233 КЗпП України тримісячний строк для звернення до суду, доказів про поважність причин пропуску строку не надав.

Враховауючи зазначене, позовні вимоги в частині скасування наказу про укладення трудового договору та зміну дати укладення трудового договору задоволенню не підлягають також з підстав пропуску строку для звернення до суду.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судовим розглядом встановлено , що відповідач на час розгляду справи не виплатив позивачу заробітну плату за період з 03 вересня 2012 року по 10 вересня 2012 р . у розмірі 287 грн. 61 коп. (а.с.55)

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення не виплаченої заробітної плати підлягають частковому задоволенню в сумі 287 грн. 61 коп.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У зв'язку з чим, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 10 грн. 35 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212,213, 214 ЦПК України, ст.ст.21,29,233 КЗпП України, суд

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ Сафарі-Армс-Україна про скасування наказу, зміну дати укладення трудового договору, стягнення заробітної плати і моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ Сафарі-Армс-Україна на користь ОСОБА_1 287,61 грн. заборгованості по заробітній платі.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити .

Стягнути з ТОВ Сафарі-Армс-Україна на користь держави 10 грн. 35 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Барвінківського районного суду Ю.А. Коптєв