Справа №339/39/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2013 м. Болехів Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про продовження строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить встановити йому додатковий строк терміном два місяці для прийняття спадщини у вигляді будинковолодіння після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 24.03.2008року.

Свої вимоги мотивує тим, що він є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_5, які були власниками будинку, що знаходиться в с.Сукіль по вул.І.Франка,100. Його батько помер 11.09.1986 року , після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку будинковолодіння. Спадкоємцями на належне майно батька стали: він, його мати, брат ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_3 Оскільки на час смерті батька проживала в будинку їхня мати то фактично вона вступила у володіння спадковим майном та отримала отримала свыдоцтво про право власносты на все нерухоме майно.

24.03.2008 року померла його мати ОСОБА_5. Після її смерті відкрилась спадщина, проте, ще за життя, а саме 13.03.2006 року, вона склала заповіт, яким все своє майно, зокрема будинковолодіння по вул.Франка,100 в с.Сукіль Болехівської міської ради заповіла онукові ОСОБА_7 Знаючи про існування заповіту він не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Однак заповіт був визнаний недійсним на підставі рішення Болехівського міського суду від 22.10.2010 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області 14.12.2010 року, та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.03.2011 року. Про судові рішення апеляційного суду Івано-Франківської області та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ щодо скасування заповіту він дізналася нещодавно, зі слів ОСОБА_2 З цих причин та у звязку з хворобою та лікування, він, у визначений законом термін не зміг своєчасно звернутися до нотаріуса з заявою про продовження строку для прийняття спадщини. Тому просить визнати йому додатковий строк в два місяці для прийняття спадщини, яка залишилсь після смерті його матері.

*( В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково вказав, що після смерті спадкодавця він протягом встановленого строку не зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як знав про існування заповіту не в його користь. Після того як він дізнався про судові рішення вищих інстанцій не зміг вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки неодноразово лікувався, як стаціонарно так і амбулаторно в Долинському протитуберкульозному диспансері останні три роки.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву, в якій вказує, що визнає позовні вимоги та просить розглядати справу без його участі ( а.с.48).

Представник відповідачки ОСОБА_8 позов визнав. Вважає, що позивачу слід встановити додатковий строк для прийняття спадщини, так як після скасування заповіту всі вони є спадкоємцями за законом на спадкове майно.

Представник відповідача ОСОБА_3, позов не визнала та вказала, що позивач мав звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на протязі 6 місяців після смерті матері.))))

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, давши їм правову оцінку, прийшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями частин 1,2 ст. 1220, ч.1 ст.1222, ч.3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 померла 24 березня 2008 року. Після її смерті відкрилась спадщина за законом на будинок з надвірними будівлями та спорудами по вул.. Франка, 100 в с. Сукіль, Болехівської міської ради. (а.с.5-9,11). Ще за життя, а саме, 13 березня 2006 року, вона склала заповіт, яке все своє майно заповіла онукові ОСОБА_9

Рішенням Болехівського міського суду від 22.10.2010 року, залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області 14.12.2010 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.03.2011 року заповіт визнано недійсним. (а.с12-16).

Позивач є сином спадкодавця ОСОБА_5 і тому відповідно до ст..ст. 1222, 1261-1265 ЦК України має право на спадщину за законом.

Як вбачається з довідки Долинського протитуберкульозного диспансеру позивач з 08.05.1980 року неодноразово епізодично лікувався і вказаному закладі. Останній раз керувався протягом березня-квітня, червня вересня 2011 року та березня-квітня 2012 року, а тому з грудня 2010 року у нього була можливість звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та не існувало перешкод для подання заяви нотаріусу про свою згоду на прийняття спадщини.

Крім того ОСОБА_1 неодноразово в 2009-2010 роках брав участь у розгляді в Болехівському міському суді та в суді апеляційної інстанції справи за позовом про визнання заповіту недійсним, а тому повинен знати про результату її розгляду.

Закондавством України поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, повязані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на сироковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Пленум Верховного суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування розяснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст..ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_10 суду не надав.

(Суд першої інстанції, розглядаючи справу на порушення вимог ст..ст.212-214 ЦПК України не дав належної правової оцінки доводам сторін щодо поважності причин пропуску позивачем встановленого законом строку для прийняття прийняття спадщини, яка залишилась після смерті їх матері, не врахував, що його епізодичне лікування в лікарняних закладах, за наявності можливості подати заяву до нотаріуса у період між лікуванням, не може бути підставою для неврахування доводів відповідачів щодо неможливості причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини)

Суд визнає не поважними причинами пропуску позивачем строку на звернення з заявою про прийняття спадщини.

З врахуванням викладеного, керуючись вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому підлягають до задоволення.

На підставінаведеного, ст.ст.,1270,1272 ЦК України та керуючись ст.ст.3 10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про продовження строку для прийняття спадщини- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С.