АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
2013 рік Доповідач - Шахова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Охневській Т.В .

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом та вказував, що 29 липня 2011 року з вини відповідача ОСОБА_1,який керуючи автомобілем «Шевроле» державний знак НОМЕР_2, не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечної швидкості руху та безпечної дистанції допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай» державний знак НОМЕР_3 під його (позивача) керуванням. В результаті цієї дорожньо-транспортної пригода його автомобілю завдано технічні пошкодження,а йому матеріальна та моральна шкода. Після уточнення позовних вимог позивач, з урахуванням відшкодування йому Моторно-транспортним страховим бюро України шкоди в сумі 49 500 грн., просив стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду в сумі 51 529 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та судові витрати понесені на оплату послуг оцінювача в сумі 560 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 157 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково,стягнуто на його користь з відповідача матеріальну шкоду в сумі 44 266 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн. та судові витрати в сумі 1 743 грн.

Не погодившись з рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про зменшення розміру збитків завданих позивачеві, з урахуванням вини останнього у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим призначити та провести комплексу судову автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу, а також зобов'язати відповідача передати йому пошкоджені автозапчастини автомобіля «Хундай»,які не можуть використовуватися за призначенням.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, зокрема, що висновки суду про те, що ДТП сталася лише з його (ОСОБА_1) вини, оскільки ця обставина встановлена постановою суду про притягнення його до адміністративної відповідальності, не можна визнати такими, що ґрунтуються на законі, оскільки постанова про адміністративне правопорушення не є безспірною підставою для стягнення з нього шкоди та не свідчить про те, що в діях іншого водія - позивача ОСОБА_2 відсутні порушення ПДР і судом залишено поза увагою його доводи з цього приводу та те, що дії чи бездіяльність позивача могли вплинути на наслідки ДТП та,зокрема, на обсяг пошкоджень його (позивача) автомобіля. Так, під час розгляду справи він не заперечував частково свою вину у зіткненні з автомобілем позивача. Проте суд залишив поза увагою та не надав оцінку, наявним в справі доказам, зокрема. поясненням позивача наданих працівникам міліції про те, що він рухався на автомобілі в третій смузі чотирьох смугової дороги та отримав удар від автомобіля відповідача, який рухався в четвертій смузі,але при цьому в яку частину автомобіля було отримано удар він навмисно не зазначив,але в день зіткнення 29 липня 2011 року він робітникам ДАЇ пояснював, що удар було завдано у задній правий кут його автомобіля, що фактично не можливо за умови руху автомобіля винної особи в четвертій смузі, що підтверджується і наявними на автомобілі відповідача пошкодженнями правого переднього крила,а не лівого,як могло б бути. Крім цього згідно Схеми місця ДТП зазначено, зі слів водія що,місце удару знаходиться на відстані 4,5 м. від лівого краю дороги,тобто від лівого краю четвертої смуги по якій рухався відповідач. З урахуванням ширини автомобіля позивача,який становить не менше 2 метрів ,вважає апелянт, відстань від заднього лівого кута автомобіля позивача до лівого краю дороги та до лівого краю четвертої смуги, на якій рухався відповідач буде складати 2,5 м., що означає, що позивач до моменту виникнення ДТП фактично рухався по смузі проїзної частини дороги, по якій рухався відповідач,змістившись таким чином у бік четвертої смуги аж на цілих 80 см. (3,3 ширина четвертої смуги - 2,5м=0,8 м).Таким чином, вважає апелянт, в діях позивача також мало місце порушення п.13.1 ПДР,згідно якого водій повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Крім цього, суд не врахував його доводи про те,що характер пошкоджень автомобіля позивача не відповідає механізму ДТП,під час якого мало місце незначне дотичне зіткнення автомобілів,а обсяг пошкоджень автомобіля відповідача під час ДТП не знаходиться в причинному зв‛язку з пошкодженням автомобіля позивача. Судом не враховано також пояснення свідків про те, що ОСОБА_2 заявляв, що після удару його автомобіля він хотів різко загальмувати,але замість педалі гальм різко натиснув педаль газу та продовжував утримувати деякий час ногу на педалі газу,внаслідок чого його автомобіль став не керованим та вдарився у відбійник. Ці пояснення не заперечував в судовому засіданні 16 вересня 2013 року і сам позивач. За таких обставин,вважає апелянт, суд повинен був призначити та провести автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизу, про що двічі і було заявлено клопотання. Але суд, в одному випадку відмовив в проведенні експертизи з підстав передчасності її проведення,а в іншому- призначив автороварознавчу експертизу, про проведення якої ніхто не просив. Серед інших порушень допущених судом під час розгляду справи, апелянт вказує також на те, що суд не вирішив питання щодо майна,яке не можу використовуватися за призначенням,але має певну цінність та не взяв до уваги двічі заявлене клопотання його представника про витребування у позивача пошкоджених та замінених запасних частин та деталей автомобіля.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу, в межах її доводів, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України підставою відповідальності за завдану майнову шкоду є неправомірні дії чи бездіяльність, шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29.07.2011р. між транспортними засобами «Шевроле» державний знак НОМЕР_2 та автомобілем «Хюндай» державний знак НОМЕР_3 сталося зіткнення.

Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2011 року винним в зазначеній ДТП визнано відповідача ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 33. 124, 122-4 КупАП за порушення п.13.1,2.10 Правил дорожнього руху,а саме не врахування дорожньої обстановки,не дотримання безпечної швидкості руху та безпечної дистанції до автомобіля який рухався попереду (а.с.54).

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с. 188) фактичні витрати на ремонт автомобіля марки «Хюндай» державний номер НОМЕР_3 становлять 93 766 (дев"яносто три тисячі сімсот шістдесят шість) грн.

Оскільки розмір збитків, яких зазнав позивач, перевищує ліміт відповідальності страховика, стягненню з ОСОБА_1, винуватця дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 29.06.2011 року, підлягає різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у сумі 49500 грн. (93766 грн. - 49500 грн. = 44266 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування йому матеріальної та моральної допомоги завданої внаслідок ДТП, суд виходив з їх доведеності та того, що ця пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1, З свого ж боку, вважав суд, відповідач доказів того, що ДТП сталася з вини обох водій належних доказів не надав та відмовився від оплати автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 11 травня 2012 року

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність зроблених в рішенні висновків фактичним обставинам справи є безпідставними на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції відповідач на вимогу ст. 60 ЦПК належних доказів на підтвердження своїх доводів про те, що ДТП сталася з обопільної вини не надав. В поданій апеляційній скарзі відповідач просив призначити та провести комплексу судову авто технічну та транспортно-трасологічну експертизу, але двічі в судові засідання,будучи належно повідомленим,відповідач не з,явився та свої доводи не підтримав, що позбавило суд апеляційної інстанції можливості перевірити обставини, на які він посилається.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі встановлених обставин та доказів,які містяться в матеріалах справи, з огляду на що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і приведені в апеляційній скарзі доводи щодо його незаконності та необґрунтованості нічим не підтверджені.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308,313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді