Номер провадження № 22-ц/785/1620/13
Головуючий у першій інстанції Ільченко
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гончаренко В.М.

суддів: Короткова В.Д., Калараша А.А.

з участю секретаря Стадніченка А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2012 року, -

встановила:

31 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання останньою такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 83 будинку № 3 по вул. Ленінградській у м. Одесі, посилаючись на те, що зазначена квартира належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 17.05.2002 року за р.№ 3063, та 19.02.2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_2, у звязку з чим 23.05.2011 року остання зареєструвала своє місце проживання за вказаною адресою.

І, хоча з жовтня 2011 року відповідач проживає зі своїми батьками в будинку № 30 по вул. Спортивній Котовського району Одеської області, однак добровільно відмовляється знятися з реєстрації з квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Вважаючи, що при постановленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції допущено недоведеність обставин, що мають значення для справи, ОСОБА_2 17.12.2012 року звернулася до суду з апеляційною скаргою про його скасування та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач ОСОБА_2 втратила право користування квартири АДРЕСА_2.

Колегія суддів не може погодитись з такою думкою суду першої інстанції та вважає її помилковою.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Питання про право користування особи жилим приміщенням вирішується відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 17.05.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за р.№ 3063, зареєстрованого в Одеському МБТІ під р.№ 475 на стор.67 в книзі 422пр, 11.06.2002 року /а.с.6/.

19 лютого 2011 року позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували свій шлюб та остання вселилася в квартиру АДРЕСА_4 й 23.05.2011 року зареєструвала своє місце проживання за цією адресою.

Застосовуючи до спірних правовідносин ст. 107 ЖК України, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Цивільним Кодексом України з 2004 року передбачена спеціальна норма для визнання члену сімї власника таким, що втратила право користування житловим приміщенням та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Посилання суду першої інстанції на акт про не проживання від 23.08.2012 року, складеним мешканцями будинку № 3 по вул. Ленінградській у м.Одесі та завіреним директором ЖКЕП „Радіалка, а також виконавчим листом, виданим 27.04.2012 року Приморським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання та на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у якому місцем проживання стягувача ОСОБА_2 зазначена наступна адреса : Одеська область, Котовський район, с.Куяльник, вул.Спортивна, 30, не заслуговує на увагу, оскільки, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в порушення ч. 2 ст. 405 ЦК України, до спливу річного строку.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що, в свою чергу, призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.69 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи те, що неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, допущені порушення матеріального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2012 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до касаційної інстанції.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді В.Д.Коротков

ОСОБА_5