Справа № 1306/2143/12 Головуючий у 1 інстанції: Павлів З.С.
Провадження № 22-ц/783/794/13 Доповідач в 2-й інстанції: Каблак П. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Каблака П.І.

суддів: Кота І.Н., Курій Н.М.

з участю секретаря: Данилик І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 серпня 2012 року по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

у лютому 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. У позовній заяві посилався на те, що 12 вересня 2011 року з вини ОСОБА_2 було пошкоджено його автомобіль марки NISSAN QASHQAI, р.н. НОМЕР_1 . Вина відповідача підтверджується написаною ним розпискою, а сума заподіяної шкоди в розмірі 8 095 грн. 49 коп. рахунками СТО. Внаслідок пошкодження належного позивачу майна йому було заподіяно моральну шкоду, яка ним оцінена в 10 000,00 грн. Також просив стягнути з відповідача 200,00 грн. витрат, пов`язаних з оглядом його автомобіля.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 серпня 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 013 грн. 40 коп. матеріальної шкоди та 500 грн. 00 коп. моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач, в апеляційній скарзі посилається на його незаконність та необґрунтованість. Зокрема, зазначає, що судом необґрунтовано відхилено докази про розмір заподіяної йому матеріальної шкоди. Сума стягнутої моральної шкоди не відповідає принципам розумності, справедливості та фактичним обставам справи. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити повістю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника на заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення (ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України).

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що з вини відповідача було пошкоджено автомобіль позивача. Проте, як вбачається з розписки, наданої відповідачем, останній зобов`язувався відшкодувати шкоду за пошкоджений передній бампер і капот. Оскільки позивачем не надано суду доказів про завдані його автомобілю інші пошкодження, на які він посилається у поданій до суду позовній заяві, на думку суду, до стягнення підлягає лише сума заподіяної шкоди за ушкодження переднього бампера і капоту.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як закріплено в ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Тобто, умовами відшкодування заподіяної шкоди є: протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. У даних правовідносинах діє принцип наявності вини заподіювача шкоди.

Враховуючи надану відповідачем розписку, в якій ним визнано факт заподіяння шкоди автомобілю позивача, суд прийшов до вірного висновку, що саме відповідач є особою, яка несе відповідальність за відшкодування такої.

Проте, визначаючи розмір шкоди, суд припустився помилки.

Як передбачено в ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Під збитками (ст.22 ЦК України) закон розуміє: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

На підтвердження розміру збитків, позивачем надано первинні документи про їх розмір від уповноваженої організації, яка здійснює обслуговування та ремонт його автомобіля, що повністю узгоджується з приписами ч.1 ст.64 ЦПК України. Аналогічні документи, подавалися позивачем і до страхової компанії. Характер ушкоджень підтверджується матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи. Доказів, що вони отримані не внаслідок винних дій відповідача, останнім не надано.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду в частині вирішення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди підлягає зміні, шляхом збільшення суми стягнення матеріальної шкоди з 2 013 грн. 40 коп. до 8 095 грн. 49 коп.

Щодо вирішення судом позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то такі, на думку колегії суддів, вирішено обґрунтовано, з урахуванням характеру понесених позивачем страждань з приводу ушкодження його майна. Судом вірно застосовано принцип розумності та співмірності. Доводи апеляційної скарги у цій частині є необґрунтованими, а відтак, колегією суддів відхиляються.

Вірними є також висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування 200 грн., як витрат на пальне, оскільки такі не знаходяться у причинному зв`язку із заподіяної позивачу шкодою і не є судовими витратами, які передбачені в ст.79 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1,3, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 серпня 2012 року змінити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 095 (вісім тисяч дев`яносто п`ять) грн. 49 коп. матеріальної шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Каблак П.І.

Судді: Кіт І.Н.

Курій Н.М.