АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 413/2360/12 Головуючий в 1 інстанції - Борис О.Н.
Провадження № 22ц/774/2397/К/13 Доповідач - Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Михайлів Л.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі: Батуринській В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" (надалі - ПАТ "Євраз Суха Балка") про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Уточнивши позовні вимоги, в останній їх редакції просив суд стягнути на його користь з ПАТ "Євраз Суха Балка" недоплачену заробітну плату за час відпусток за період з 30.06.1999 року по 01.01.2010 року в сумі 13551 грн. 04 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги станом на день звільнення позивача в сумі 4604 грн. 84 коп.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначив, що він працював на ПАТ "Євраз Суха Балка" на різних професіях і посадах в період з 30.06.1999 року по 07.06.2011 року, за цей час на підприємстві неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади всім працівникам підприємства, однак відповідачем невірно розраховувалась і виплачувалась його заробітна плата за період відпусток, в порушення Законів України "Про відпустки" та "Про оплату праці", а також Порядку обчислення заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 і вказані порушення визнані ПАТ "Євраз Суха Балка" у спільній Постанові від 06.02.2012 року № 3.

Ухвалою суду від 02.09.2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати недоплаченої заробітної плати залишено без розгляду на підставі відповідної заяви представника позивача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2013 року позов ОСОБА_2 до ПАТ "Євраз Суха Балка" задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Євраз Суха Балка" на користь ОСОБА_2 недоплачену заробітну плату за час відпусток у сумі 11735 грн. 67 коп., без утримання податків та обов'язкових платежів. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ "Євраз Суха Балка" на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ "Євраз Суха Балка", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи, ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості в сумі 7460,67 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Зокрема вважають, суд першої інстанції при розрахунку заборгованості середнього розміру заробітку позивача без належних правових підстав застосував коефіцієнт 1,20 з 01.01.2005 року, оскільки наказом № 83 від 24.01.2005 року було підвищено тарифні ставки ( оклади) з метою матеріальної зацікавленості працівників, тому вимоги п.10 Постанови КМУ № 100 на дане підвищення не поширюється.

Суд не взяв до уваги спільну постанову профспілкових комітетів та генерального директора ПАТ «Євраз Суха Балка» № 3 від 06 лютого 2012 року, якою встановлено корегуючий коефіцієнт при розрахунку заробітної плати за час відпусток за період з 01.01.1995 року по 01.03.2010 рік для визначення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів.

Судом не взято до уваги порушення позивачем тримісячного строку для звернення до суду за захистом свого порушеного права в період по 01.08.2001 року.

Також, судом порушено норми процесуального права та не враховано, що згідно положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, сторони звільняються від доведення обставин, встановлених судовим рішенням у цивільній справі, яка стосується однієї зі сторін спору, а рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.02.2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Євраз Суха Балка» про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, яке набрало законної сили та на теперішній час є чинним, встановлено правомірність дій ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» при застосуванні корегуючого коефіцієнта за формулою: 1 + розмір підвищення тарифних ставок та окладів (в частках одиниці) Х 0,71.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що в період з 30.06.1999 року по 07.06.2011 року позивач ОСОБА_2 працював на підприємстві ПАТ "Євраз Суха Балка" на різних посадах ( а.с.4-5).

Наказами по підприємству №312 від 25.04.2000 р„ № 1252 від 19.12.2001р, № 637 від 29.07.2003р, № 717 від 20.08.2003р., № 391 від 21.04.2004р, № 952 від 15.09.2004р„ № 83 від 24.01.2005р„ № 331 від 21.03,2005р., № 92 від 31.01.2006р., № 367 від 05.04.2006р„ № 1117 від 02.10.2006р„ № 23 від 05.01.2007р., № 624 від 08.05.2007р., № 1432 від 10.10.2007р., № 103 від 22.01.2008р., № 614 від 18.04.2008р. у період роботи позивача неодноразово підвищено тарифні ставки і посадові оклади працівникам підприємства.

Позивач у період роботи на підприємстві неодноразово перебував у відпустках, отримував заробітну плату, йому були нараховані та виплачені відпускні.

Спір виник з приводу невірного застосування розміру середньої заробітної плати при нарахуванні сум оплати за час відпусток.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із доведеності позову у зв'язку з порушенням відповідачем п.п. 2, 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок), що призвело до неправильного нарахування заробітної плати за час відпусток та несвоєчасного проведення розрахунку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України "Про відпустки" порядок обчислення заробітної плати працівникам за час відпусток, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей та компенсації за невикористані відпустки встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується при наданні працівникам відпусток.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригується на коефіцієнти підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем в період роботи ОСОБА_2 підвищувались тарифні ставки і посадові оклади на підстав наказів №312 від 21.04.2004 року, № 1252 від 19.12.2001р, № 637 від 29.07.2003р, № 717 від 20.08.2003р., № 391 від 21.04.2004р, № 952 від 15.09.2004р„ № 83 від 24.01.2005р„ № 331 від 21.03,2005р., № 92 від 31.01.2006р., № 367 від 05.04.2006р„ № 1117 від 02.10.2006р„ № 23 від 05.01.2007р., № 624 від 08.05.2007р. ,№ 1432 від 10.10.2007р., № 103 від 22.01.2008р., № 614 від 18.04.2008р.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність коригування заробітної плати при розрахунку середнього заробітку для нарахування оплати часу відпусток.

06 лютого 2012 року Генеральним директором ПАТ "Євраз Суха Балка" з профспілковими комітетами з метою усунення виявлених порушень прийнято спільну постанову №3, якою встановлено, що, виходячи із фінансових можливостей підприємства при розрахунку заробітної плати за час відпусток за період з 01.01.1995р. по 01.03.2010р., як працівникам, так і колишнім працівникам, коригуючі коефіцієнти для визначення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів у відповідності з актами законодавства та рішеннями, передбаченими колективним договором, розраховуються за формулою: коригуючий коефіцієнт = 1 + розмір підвищення тарифних ставок та окладів (в частках одиниці) х 0,71 (а.с. 6).

Не застосовуючи вказану спільну постанову, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи не вбачається, що виконавчим органом - генеральним директором в межах повноважень на підставі Статуту приймалось відповідне рішення у вигляді акту щодо зменшення коефіцієнту при розрахунку оплати праці в період відпусток працівників, крім того, спільна постанова носить погоджувальний характер із профспілками і не є належним рішенням уповноваженого органу ПАТ "Євраз Суха Балка".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до пункту 10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення; на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей (тобто зазначена норма передбачає можливість госпрозрахункового підприємства у випадку скрутного фінансового стану дещо зменшити коефіцієнт коригування, але не позбавляє ці підприємства від коригування). Положення Порядку обов'язкові для виконання підприємствами усіх форм власності та господарювання на підставі пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати".

Однак, виконавчим органом - генеральним директором підприємства в межах повноважень на підставі Статуту відповідне рішення у вигляді акту щодо зменшення коефіцієнту при розрахунку оплати праці в період відпусток працівників не приймалося, а спільна постанова носить погоджувальний характер із профспілками і не є належним рішенням уповноваженого органу ПАТ "Євраз Суха Балка".

На виконання спільної постанови було видано Наказ № 296 від 16.02.2012 року, яким визначено порядок розрахунку. Проте вказаний Наказ також не містить відповідного рішення з приводу питання щодо зменшення коефіцієнту.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що на госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей, та що підприємство на власний розсуд вже визначило корегуючи коефіцієнти для визначення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів у відповідності з актами законодавства і прийняло рішення про розрахунок цих сум за формулою: корегуючий коефіцієнт = 1 + розмір підвищення тарифних ставок та окладів (в частках одиниці) Х 0,71, а тому незастосування судом цієї формули є незаконним, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів з вищенаведених підстав.

Висновок суду першої інстанції щодо застосування коефіцієнту 1,2 з 01.01.2005 року на підставі наказу № 83 від 24.01.2005 року, на думку колегії суддів, є правильним, оскільки таке підвищення відбулося відповідно умов Галузевої Угоди на 2005 рік, яка передбачає підвищення посадових окладів, Наказ стосується всіх працівників підприємства і таке підвищення відповідає положенню п.10 Порядку.

У зв'язку з чим, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги відповідача щодо відсутні правових підстав для застосування до наказу №83 від 24.01.2005 року положень 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати та врахування цього коефіцієнту при обчисленні недоплаченої заробітної плати за час відпусток з вищенаведених підстав.

Не заслуговують на увагу і посилання представника відповідача на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.02.2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, як на підставу звільнення від доказування, оскільки згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, даною нормою встановлено преюдиціальність певних фактів, встановлених при розгляді справи, а не визначених судом у порядку ст. 215 ЦПК України правовідносин відповідно до встановлених фактів.

Таким чином, преюдиціальним фактом, встановленим рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.02.2012 року, може бути факт застосування ПАТ «Євраз Суха Балка» корегуючого коефіцієнту при визначенні розміру недоплаченої заробітної плати за час відпусток, однак не висновки суду щодо оцінки таких дій та їх правомірності.

Обов'язковими ж для суду є лише висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України (ч. 2 ст. 214 ЦПК України).

Не може погодитись колегія суддів із доводами апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку для звернення до суду за захистом свого порушеного права з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про порушення свого права лише із Спільної постанови Генерального директора та профспілкових комітетів від 06.02.2012 року, і саме з цього часу починається перебіг позовної давності, а підстави для застосування до правовідносин сторін обмеженого строку позовної давності тривалістю три місяці у відповідності до трудового законодавства, яке було чинне на час порушення ПАТ «Євраз Суха Балка» трудових прав позивача щодо оплати праці, відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, в редакції чинній станом на 06.02.2012 року, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці", визнано, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги станом на день звільнення позивача в сумі 4604,84 грн. не оскаржено.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду та законність рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача повинна бути залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржувальній частині на підставі ст.308 ЦПК України, залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: