Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2013 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Дяченко В.Г.,

при секретарі Чопик М.В.,

за участю представників сторін : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні (зал судових засідань №23) цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про припинення права власності на частку майна та усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні, та усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що згідно рішення апеляційного суду Одеської області від 29.05.2012 року за ним було визнано після смерті діда ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом права власності на 11/40 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з однієї будівлі під літ. «а» загальною площею 101кв.м., житловою площею 71,8 кв.м., надвірних господарчих споруд літ. «Б», літня кухня літ. «В», «З», «И» - сараї, літ. «Ж» - гараж, літ. «Е», «К» - вбиральні, 1-6 огорожа, I,II,IV мостіння, П цистерна. Згідно даного рішення також визначено земельні ділянки, які переходять у користування ОСОБА_8 та ОСОБА_5 і передано їм у власність конкретні будівлі, та закріплено земельну ділянку за ОСОБА_8 673 кв.м. та за ОСОБА_5 - 823 кв.м.. Разом з відповідачами проживає їх матір - ОСОБА_7 . Між позивачем та відповідачами триває багаторічний спір щодо користування вищеназваними будинковолодіннями, відповідачі перешкоджають позивачеві користуватися відповідно до договору дарування від 05.06.2004 р. частину домоволодіння, не сплачуючи при цьому комунальні послуги та податку на землю, провокують конфлікти.

Виходячи з розміру часток відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вони не можуть бути виділені в натурі, спільне володіння та користування спірним майном неможливе, припинення права власності відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на їх частки не завдасть будь-якої шкоди.

Крім того, позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні власності шляхом виселення ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Вартість частки відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позивач готовий внести на депозитний рахунок суду.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримав заявлені вимоги та просив суд повністю задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання з`явився та надав суду свої заперечення стосовно позовної заяви та пояснення, щодо даного спору з позивачем в яких зазначив, що вимоги позивача посягають на право власності та на право людини на житло. Відповідачі є співвласниками майна, порядок користування не визначено, але фактично він склався так як в будинку є два виходи, позивач з сім`єю та відповідачі проживають в різних ізольованих кімнатах тривалий час.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

Відповідно до рішення Апеляційного суду Одеської області від 29.05.2012 року, за відповідачами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 визнано право власності, в порядку спадкування за законом, за кожним по 11/80 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . За ОСОБА_4 визнано право власності, в порядку спадкування за законом, на 11/40 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.4).

Згідно договору дарування, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , останній прийняв в дар 9/20 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , державну реєстрацію права власності проведено 12.07.2004 року (а.с.5).

Відповідно до ч.1ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною. Навпаки, за клопотанням позивача проведено судову будівельно-технічну експертизу, яка дала висновок №СЕ-2-1-32/13 від 11.03.2013 року про те, що ринкова вартість спірного майна складає 36 966 доларів США, що еквівалентно 295 469 гривень. Вимоги заявлені одночасно до відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , загальна частка яких складає 11/40 частки спірного майна, що є його значною частиною. Крім того, в зазначеному висновку експертизи вказано технічно можливий варіант виділу в натурі часток відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , хоча і з відступом від ідеальних часток.

Позивач зазначає, що спільне володіння і користування є неможливим, не надаючи жодного доказу про вказану обставину. Але рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.05.2012 року встановлено, що сторони проживають і фактично спільно володіють та користуються спірним майном більше 10 років кожний (а.с.5).

Також суду не надано доказів того, що відповідачі мають на праві власності чи хоча б користування інше нерухоме майно, придатне для проживання в ньому, що позбавляє можливість дати суду оцінку тієї обставини, чи не завдасть припинення права власності відповідачів на частину жилого будинку істотної шкоди їх інтересам та членам їх сім`ї.

Отже, з огляду вищенаведеного суд вважає позовні вимоги про припинення права власності на частку у спільному майні необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення всіх відповідачів то суд зазначає, що відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Оскільки не підлягає задоволенню позовна вимога про припинення права власності співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на частку спірного майна, то відсутні і підстави для їх виселення як таких, що втратили право користування спірним житлом з припиненням права власності на нього його власником, та відповідно відсутні підстави про виселення відповідача ОСОБА_7 на підставі ст.405 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10,11,58,59,60,64,209,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про припинення права власності на частку майна та усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через суд Суворовського району м.Одеси в 10-денний строк з дня проголошення

Суддя: В.Г. Дяченко