АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2013 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Городничої В.С.

при секретарі Нікуліній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 жовтня 2013 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно сина відповідачки та встановлення над ним опіки.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 жовтня 2013 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановленні нового рішення про задоволення позовних вимог на тій підставі, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження та копії актового запису про народження № 703 від 2 жовтня 2006 р., виданого Заводським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1., матір»ю дитини записана відповідачка - ОСОБА_3, відомості про батька дитини записані в порядку, передбаченому ст. 135 СК України.

Відповідно до положень ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1. не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров»я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, 2. ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини, 3. жорстоко поводяться з дитиною, 4. є хронічними алкоголіками або наркоманами, 5.вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6. засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р., позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов»язків і ухилення від їх виконання можна оцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обо в»язками.

Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд правильно виходив з того, що доказів винної поведінки ОСОБА_3 чи свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов»язками, або того, що ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами не надано.

Із пояснень сторін та свідків судом встановлено

що сумлінно виконувати свої батьківські обов»язки відповідачці ОСОБА_3 заважають її

напружені стосунки з рідною матір»ю. Так, бабуся дитини, яка любить онука та має бажання

піклуватися про нього, заперечує намаганням відповідачки ОСОБА_3 спілкуватися з сином. Між

позивачкою та відповідачкою постійно виникають сімейні конфлікти з приводу аморального, на

погляд позивачки, способу життя доньки. Ці обставини не заперечували в судовому засіданні сторони. Після чергової сварки з матір»ю, яка відбулася в грудні 2012 р., відповідачка ОСОБА_3 покинула житло в квартирі, де проживає її сім»я - син, мати та де вона має реєстрацію, та щоб уникнути конфліктів з матір»ю стала проживати в орендованій квартирі.

В судовому засіданні суд встановив, що відповідачка любить свого сина, заперечує проти позбавлення її батьківських прав, вона опинилася в складних життєвих умовах, які склалися в результаті взаємовідносин зі своєю матір»ю.

В судовому засідання не встановлено доказів, що відповідачка у січні 2013 р. побила сина. На а.с.61 знаходиться висновок спеціаліста № 82 від 23 січня 2013 р., зробленого судово-медичним експертом Дніпродзержинського відділення ОКЗ «Бюро СМЕ», з якого вбачається, що при освідченні дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності бабусі ОСОБА_2 , «будь-яких видимих ушкоджень на дитині не виявлено». Факт побиття сина, жорстокого поводження з ним, відповідачка в судовому засіданні заперечувала.

Враховуючи виниклу між сторонами конфліктну ситуацію, заперечення ОСОБА_3 проти позбавлення її батьківських прав, враховуючи те, що позивачка ОСОБА_2 чинить перепони у спілкуванні відповідачки з сином, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а інші дієві заходи впливу відносно неї не здійснювались, позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 суперечить інтересам її сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 07 жовтня 2013 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді