АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/55/13-ц 22-ц/774/1764/К/13
Справа № 215/55/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1764/К/13 суддя Мельник Ю.П.
Категорія - 48 ( ІV ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Остапенко В.О., Турік В.П.

при секретарі: Абрамян Н.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

11 січня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 07 липня 2007 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею. Шлюбні відносини між ними припинено, відповідач надає матеріальну допомогу у добровільному порядку, однак вона вважає, що аліменти необхідно стягнути у судовому порядку. Відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30 квітня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи. Зокрема, після її звернення до суду з позовом про стягнення аліментів та розірвання шлюбу відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку, однак вона не повідомила суд про ці обставини, оскільки сподівалась, що вподальшому він знову буде надавати кошти на утримання дитини. У судовому засіданні 30 квітня 2013 року позивачка намагалась повідомити суду про дійсні обставини справи та хотіла надати письмові уточнення, які судом не було прийнято до уваги.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 зазначають, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки батько дитини ОСОБА_3 проживає з позивачкою ОСОБА_2 однією сім'єю та надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду з огляду на наступне.

Стаття 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2007 року (а.с. 2).

Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є ОСОБА_3, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 грудня 2007 року, виданого виконкомом Жовтянської сільської ради П'ятихатського району Дніпропетровської області (а.с. 3).

На теперішній час шлюбні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинено, спільне господарство подружжя не веде (а.с. 39).

Малолітній ОСОБА_5 проживає з матір'ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні (а.с. 4).

Відповідач ОСОБА_3 займається вихованням сина, однак, матеріальну допомогу на утримання сина позивачу ОСОБА_2 у добровільному порядку не надає, вважаючи, що зазначені кошти нею будуть витрачені не за цільовим призначенням та оплата ним комунальних платежів, придбання іграшок та продуктів харчування є достатньою матеріальною допомогою.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати своїх дітей, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, колегія суддів керується положеннями до ч.1 ст. 182 СК України, відповідно до якої при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року.

Колегією суддів встановлено, що відповідач ОСОБА_3 працює на ПАТ "Арселор Міттал Кривий Ріг", його заробіток за період з вересня 2012 року по лютий 2013 року становив 36 929,74 грн. (а.с. 18), інших дітей та непрацездатних батьків не має, що свідчить про його здатність надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина ОСОБА_5

Враховуючи, обставини, визначені ст. 182 СК України, а також рівність обов'язку обох батьків з утримання дитини, колегія суддів вважає, що слід стягувати щомісячно аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їхнього неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки від її заробітку (доходу).

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 30 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття на користь матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11 січня 2013 року.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: