АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Кіктенко Л.М., Калиновського А.Б.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої залиттям квартири 15620 грн. 95 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 300 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду, як ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права і ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується матеріалами справи (а.с.6). Відповідачка ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_2, розташованої поверхом вище. 13.10.2012 року з вини відповідачки сталось затоплення належної їй квартири АДРЕСА_1, внаслідок чого заподіяно матеріальну шкоду на суму 19237 грн. 45 коп. Крім того, неправомірними діям відповідачки їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 грн. та яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичайного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. В зв'язку з цим, позивачка просила суд стягнути на її користь з відповідачки у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 19237 грн. 45 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та судові витрати по справі.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 виходив з того, що саме відповідачка ОСОБА_2, як власник квартири АДРЕСА_2 повинна нести відповідальність за заподіяну шкоду. Наявність шкоди підтверджується актом про залиття. При визначенні розміру матеріальної шкоди враховував наданий позивачкою кошторис щодо розрахунку вартості виконаних ремонтних робіт, складений ТОВ ВО "Дніпротехніка" та товарні чеки. Також встановив, що залиттям квартири позивачу завдана моральна шкода.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що КВЖРЕП та Управлінням міських теплових мереж у Кіровському районі м. Дніпропетровська, 10 жовтня 2012 року було відключено квартиру ОСОБА_2 від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП у зв'язку з встановленням особистої системи опалення і гарячого водопостачання, на що у відповідача був належним чином оформлений дозвіл. Відключення виконано шляхом видимого розриву заварюванням приєднань радіаторів, заварюванням стояків, про що свідчить Акт про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП (а.с. 51а).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної та юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року з подальшими змінами та доповненнями, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач (власник квартири 104) не причетний до завдавання шкоди позивачу.

Висновок суду про те, що шкоду завдано з вини відповідача не відповідає обставинам справи, оскільки відсутній причинний зв'язок між діями відповідача та залиттям АДРЕСА_1.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем по даній справі і за таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2013 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої залиттям квартири відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді