АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/38/13Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Бассак Т.Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМагди Л. Ф. , Міщенка С. В.
при секретаріБражнюк О.В.

з участю:

представника позивача ОСОБА_6

відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2012 року у справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по поверненню кредиту, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по поверненню кредиту, посилаючись на те, що 20.07.2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та кредит» та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір № 945-ЧД згідно якого ОСОБА_9 отримав кредит в сумі 57 300, 00 доларів США, зі сплатою 10, 7 % річних, з кінцевим терміном погашення до 19.07.2027 року.

В день укладення договору кредиту позивач та відповідачі уклали договори поруки : № 945-ЧД з ОСОБА_10, № 945-ЧД/1 ОСОБА_11, № 945-ЧД/2 з ОСОБА_7, згідно яких поручителі зобов'язались перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань, щодо повернення кредиту, сплаті процентів та комісій за користування кредитом, передбачених договором кредиту штрафних санкцій.

Проте, взяті на себе зобов'язання відповідачі не виконують.

24.09.2009 року відповідачам направлена вимога про дострокове повернення кредиту. Однак вимога позивача не виконана і заборгованість залишилась непогашеною.

В ході судового розгляду справи, позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги і остаточно, згідно останньої заяви від 03.04.2012 року позивач вказував про те, що станом на 15.02.2012 року заборгованість відповідачів за кредитним договором становить: за кредитом 43 818,28 доларів США, що еквівалентно 349 998,52 грн.; заборгованість за простроченим кредитом в розмірі 8 202, 44 доларів США, що еквівалентно 65 516,99 грн.; заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками в розмірі 15 555,17 доларів США, що еквівалентно 124 246,92 грн.; заборгованість за нарахованою та простроченою комісійною винагородою банку по кредиту в розмірі 20 834,28 грн.; пеня в розмірі 1 127 229, 03 грн. Всього заборгованість становить 67 575, 89 доларів США, що складає по курсу НБУ на 15 лютого 2012 року - 539 762, 43 грн. та заборгованість за простроченою комісійною винагородою та по пені - 1 148063,31 грн. Загальна сума заборгованості становить 1 687 825, 74 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 зазначену заборгованість за договором кредиту та судові витрати.

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11 вересня 2012 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 солідарно заборгованість за кредитом в розмірі 43 818, 28 доларів США, що еквівалентно 349 998, 52 грн.; заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 8 202,44 доларів США, що еквівалентно 65 516, 99 грн.; заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками у розмірі 15 555,17 доларів США, що еквівалентно 124 246, 92 грн.; заборгованість за нарахованою та простроченою комісійною винагородою банку по кредиту у розмірі 20 834, 28 грн.; пені по простроченому тілу кредиту за період з 26.10.2008 року по 15.02.2012 року у розмірі 323 693, 06 грн.; пені по простроченим комісіям з 26.10.2008 року по 15.02.2012 року у розмірі 55 995, 03 грн., а всього 67 575, 89 доларів США, що еквівалентно 539762,43 грн. та 568 667,75 грн., заборгованості за нарахованою та простроченою комісійною винагородою банку по кредиту та пені, а всього 1108430, 18 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 2 жовтня 2012 року ОСОБА_10 роз'яснено вищезазначене рішення у даній справі Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11 вересня 2012 року.

У поданих апеляційних скаргах ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили дане рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Банку до них.

Крім цього, ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 2 жовтня 2012 року, де посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати та ухвалити нову про роз'яснення ухваленого у даній справі рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11 вересня 2012 року.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2012 року у даній справі прийнято відмову ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від апеляційних скарг на рішення суду у даній справі та ухвалу цього ж суду від 2 жовтня 2012 року.

Апеляційне провадження по апеляційних скаргах ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11 вересня 2012 року та апеляційне провадження по апеляційній скарзі ОСОБА_10 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 2 жовтня 2012 року у даній справі - закрито.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24 грудня 2012 року рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 11 вересня 2012 року у даній справі у частині солідарного стягнення з ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заборгованість за кредитом у розмірі 43 818, 28 доларів США, що еквівалентно 349 998, 52 грн.; заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 8 202,44 доларів США, що еквівалентно 65 516, 99 грн.; заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками у розмірі 15 555,17 доларів США, що еквівалентно 124 246, 92 грн.; заборгованість за нарахованою та простроченою комісійною винагородою банку по кредиту у розмірі 20 834, 28 грн.; пені по простроченому тілу кредиту за період з 26.10.2008 року по 15.02.2012 року у розмірі 323 693, 06 грн.; пені по простроченим комісіям з 26.10.2008 року по 15.02.2012 року у розмірі 55995, 03 грн., а всього 67 575, 89 доларів США, що еквівалентно 539 762, 43 грн. та 568 667, 75 грн., заборгованості за нарахованою та простроченою комісійною винагородою банку по кредиту та пені, а всього 1 108 430, 18 грн. - скасовано, а позовну заяву в зазначеній частині позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про стягнення заборгованості по кредиту залишено без розгляду.

Таким чином апеляційному перегляду підлягає лише рішення суду у даній справі у частині вирішення спору про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 за договором кредиту за апеляційною скаргою ОСОБА_7

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в зазначеній частині в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковий до виконання сторонами.

Судом встановлено, що 20.07.2007 р. між ВАТ «Банк «Фінанси і Кредит» та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір № 945-ЧД, згідно умов якого ОСОБА_9 отримав кредит в сумі 57 300,00 доларів США, зі сплатою 10,7% річних, з кінцевим строком повернення до 19.07.2027 р.

Згідно умов п.3.2 Договору кредиту повернення кредиту здійснюється щомісячно в термін до 10 числа кожного місяця, згідно з графіком зниження розміру заборгованості, який зазначений в додатку № 1 до договору кредиту, у розмірі 238,75 доларів США та відсотків нарахованих на залишок заборгованості по кредиту.

В день укладання договору кредиту позивач та відповідач ОСОБА_7 уклали договір поруки: № 945-ЧД/2 , згідно якого поручитель зобов'язався перед позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплаті процентів та комісій за користування кредитом, передбачених договором кредиту штрафних санкцій.

У відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням) в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися.

Відповідно до договорів поруки, поручитель відповідає перед Банком у тому ж об'ємі, що і позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Банку вимагати виконання зобов'язань повністю (чи у будь-якій частині) як від позичальника та поручителів разом, так і від кожного окремо.

Позичальник порушив умови Договору в частині розмірів та строків сплати щомісячних мінімально необхідних платежів.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами були порушені умови кредитного договору та норми чинного законодавства, у результаті чого виникла заборгованість по кредитному договору, яка підлягає поверненню в розмірі та на умовах, установлених договором.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, ч.2 1050 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене, суд обґрунтовано стягнув солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 945-ЧД від 20 липня 2007 року яка станом на 15.02.2012 року становить - за кредитом 43 818,28 доларів США, що складає по курсу НБУ на 15.02.2012 року 349 998,52 грн.; заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 8 202,44 доларів США, що складає по курсу НБУ на 15.02.2012 року 65516,99 грн.; заборгованість за нарахованими та простроченими процентами у розмірі 15 555,17 доларів США, що складає по курсу НБУ на 15.02.2012 року 124 246,92 грн.; заборгованість за нарахованою та простроченою комісійною винагородою банку по кредиту у розмірі 20834,28 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку.

Суд відповідно до вимог ч.2 ст.258 та ч.3 ст.551 ЦК України вірно врахував те, що розмір пені по простроченому тілу кредиту по договору за період з 26.10.2008 року по 15.02.2012 року складає 336290,70 грн., а 50 % - 168145,35грн.; пені по простроченим відсоткам за період з 26.10.2008 року по 15.02.2012 року - 647386,12грн., а 50 % - 323693,06 грн.; пені по простроченим комісіям з 26.10.2008 року по 15.02.2012 року -111990,06 грн., а 50 % - 55995,03 грн., та стягнув з відповідачів солідарно 67 575,89 доларів США, що по курсу НБУ станом на 15.02.2012 року становить 539 762,43 грн. та 568 667,75 грн. заборгованості за нарахованою та простроченою комісійною винагородою банку по кредиту та пені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Доводи зазначені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення поруки.

Не відповідають дійсності та не грунтуються на законі доводи апелянта в тій частині, що на час звернення позивача до суду порука відносно нього за договором № 945/2 -ЧД від 20.07.2007 року була припинена, оскільки відповідно до п.3.2 кредитного договору № 945-ЧД від 20.07.2007 року строк виконання основного зобов'язання встановлений до 19.07.2027 року.

З огляду на це доводи апеляційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції повинен ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Банку до поручителя ОСОБА_7, на підставі п. 4 ст. 559 ЦК України є помилковими.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи на час ухвалення рішення суду зустрічний позов про припинення правовідносин між Банком та ОСОБА_7, що виникли з умов договору кредиту або умов договору поруки від 20.07.2007 року та розірвання вказаних договорів в суді першої інстанції апелянтом не заявлявся.

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або не визнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків, слід дійти висновку про те, що у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч.1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки , таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п.1 ч.1 ст. 16 ЦК України.

Наведене свідчить, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 правильності висновків суду не спростовують і не дають підстав для її задоволення, оскільки носять суб'єктивний характер, грунтуються на неправильному трактуванні норм матеріального і процесуального права та не містять в собі безумовних підстав, передбачених ст.309 ЦПК України, для скасування рішення суду.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ні в суді першої інстанції, ні суді апеляційної інстанції апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на це, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, є законним та обгрунтованим, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами.

Керуючись ст.ст. 307; 308; 314; 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 вересня 2012 року у даній справі в частині солідарного стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 заборгованість за кредитом у розмірі 43 818, 28 доларів США, що еквівалентно 349 998, 52 грн.; заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 8 202,44 доларів США, що еквівалентно 65 516, 99 грн.; заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками у розмірі 15 555,17 доларів США, що еквівалентно 124 246, 92 грн.; заборгованість за нарахованою та простроченою комісійною винагородою банку по кредиту у розмірі 20834, 28 грн.; пені по простроченому тілу кредиту за період з 26.10.2008 року по 15.02.2012 року у розмірі 323 693, 06 грн.; пені по простроченим комісіям з 26.10.2008 року по 15.02.2012 року у розмірі 55995, 03 грн., а всього 67 575, 89 доларів США, що еквівалентно 539 762, 43 грн. та 568 667, 75 грн. заборгованості за нарахованою та простроченою комісійною винагородою банку по кредиту та пені , а всього 1 108 430, 18 грн. та в частині стягнення з ОСОБА_9 судових витрат - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :