Номер провадження 2/521/7221/13
У Х В А Л А

07 листопада 2013 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Лічман Л.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

04.11.2013 р. позивач звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою. В обгрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона з відповідачем проживає у побудованому їх батьком ОСОБА_3 будинку, розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Гастелло, 80, на імя якого у 1993 р. було оформлено технічний паспорт на будинок. Будинок добудовувався, зявилося декілька кімнат. 14.07.2013 р. ОСОБА_3 помер, не встигнувши оформити право власності на будинок. В процесі користування житловим будинком склався певний порядок його користування, але між сторонами виникли спірні питання щодо належності. В добровільному порядку позивач та відповідач розділити будинок не можуть.

На підставі зазначеного, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на частину житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Гастелло, 80, яка складається з приміщень (Літера «А»): 1-й поверх, 1.1 коридору розміром 6,9 кв.м., 1.2 житлової кімнати розміром 12,2 кв.м., 1.3 житлової кімнати розміром 17,2 кв.м., 1.4 житлової кімнати розміром 17,4 кв.м., 1.5 санвузла розміром 2,1 кв.м., 3.1 кухні розміром 8,3 кв.м., а всього приміщень загальною площею 64 кв.м., з неї житлової площі 46,7 кв.м., підсобної площі 17,3 кв.м., а також на гараж (Літера «Г») та сарай (Літера «Б»), та визнати за відповідачем право власності на частину вказаного житлового будинку, яка складається з приміщень (Літера «А»): 2.1 кухні розміром 8,3 кв.м., 2.2 житлової кімнати розміром 18, 2 кв.м., 2.3 житлової кімнати розміром 7,7 кв.м., 2.4 туалету розміром 2,1 кв.м., 2.5 ванної кімнати розміром 4,8 кв.м., 4.1 санвузла розміром 3,1 кв.м., другий поверх 5.1 підсобного приміщення розміром 27,7 кв.м., всього загальною площею 71,9 кв.м., житловою площею 25,9 кв.м., підсобною площею розміром 46,8 кв.м, навіс (Літера «Е»), інші приміщення, а саме: (Літера «А») 3.1 кухня розміром 8,8 кв.м., 3.2 душова розміром 0,9 кв.м., та № 1,2 огорожу залишити в спільній сумісній власності.

Дослідивши матеріали справи та на підставі п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, вважаю, що заяву необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих документів до неї відсутні будь-які дані щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. Таким чином відсутні жодні дані, що зазначене домоволодіння не є обєктом самочинного будівництва.

Така позиція відповідає п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 № 6, де зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Враховуючи наведене, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків, а саме зазначення у позовній заяві обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

С У Д Д Я

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку, -залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків заяви строк - 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що у разі невиконання вищевказаних вимог у встановлений суддею строк заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: