УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого - судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Ковалівській Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського районного суду міста Києва заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2012 року, яка винесена в межах розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2012 року у справі №983/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

25 червня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2012 року, яка винесена в межах розгляду цивільної справи №2604/23382/12 за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2012 року у справі №983/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2012 року у цивільній справі №2604/23382/12 за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2012 року у справі №983/11 та скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі №983/11 від 31 січня 2012 року, мотивуючи тим, що 12 грудня 2012 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу, яка залишено без змін судом апеляційної інстанції, якою відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2012 року у справі №983/11. Однак, 04 березня 2013 року Київським районним судом міста Одеси ухвалене рішення, яке залишено без змін судом апеляційної інстанції, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ "Ерсте Банк" про продовження строку дії кредитного договору, виходячи зі змісту прийнятого рішення судом встановлено, що ПАТ "Ерсте Банк" є кредитором, який прострочив виконання зобов'язання по кредитному договору від 19 травня 2008 року №014/5142/5/15523, укладений між ОСОБА_1 у період з лютого 2010 року по грудень 2011 року включно, та Банк було зобов'язано не враховувати відсотки за зобов'язаннями по зазначеному кредитному договору за період прострочення. Заявник вважає, що обставини встановлені цим рішенням є нововиявленими, так як мають істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час розгляду справи в третейському суді, оскільки рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків прийнято 31 січня 2012 року, а з урахуванням положень ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, що є безумовною підставою для скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2012 року у справі №983/11.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк", в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи заінтересована особа повідомлена належним чином, про причини неявки представника суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення (заперечення) не скористалась.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №2604/23382/12, оцінивши наявні у справі докази, наведені заявником підстави для скасування ухвали суду за нововиявленими обставинами, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. ст.361 Цивільного процесуального кодексу України підставою для перегляду рішення або ухвали суду у зв'язку з нововиявленними обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Так, підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано, зокрема, у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону (п. 1 ч. 2 ст. 389-5 ЦПК України).

Як з'ясовано судом, заявник ОСОБА_1, як відповідач у справі третейського суду, скористався правом оскаржити рішення третейського суду у порядку передбаченому Главою 1 Розділу VII-1 "Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів", відповідно до поданої заяви просив скасувати рішення третейського суду мотивуючи тим, що мав місце спір щодо споживання банківських послуг, тобто спір про захист прав споживачів, відповідно була порушена підвідомчість справи.

На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2012 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 березня 2013 року, відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2012 року у справі №983/11. (а.с.66-67, 104-105)

Аналізуючи наявні у справі докази у їх сукупності, суд, діючи в межах доводів наведених заявником ОСОБА_1 щодо підстав для перегляду ухвали суду за нововиявленими обставинами, який посилається на наявність істотних обставин для перегляду ухвали суду на обставини встановлені рішенням Київського районного суду міста Одеси від 04 березня 2013 року, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ "Ерсте Банк" про продовження строку дії кредитного договору, приходить до висновку, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства рішення суду повинно відповідати фактам, які існували на момент винесення рішення суду, в той же час підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами може слугувати лише скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягає перегляду (п.3 ч.2 ст.361 Цивільного процесуального кодексу України).

Також суд враховує, що місцевий загальний суд, як компетентний суд, здійснює формально-юридичний контроль, а не перевірку рішень третейського суду по суті. Рішення третейських судів перевіряються не на відповідність нормам матеріального або процесуального права, а лише на дотримання процедурних вимог, які встановлені Законом України "Про третейські суди", з урахуванням положень ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2012 року, яка винесена в межах розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2012 року у справі №983/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню, оскільки заявником не надано доказів, які мали підтвердити наявність істотних для справи обставин, що слугували б підставою для перегляду ухвали суду за нововиявленими обставинами, враховуючи, що предметом судового розгляду були наведені заявником підстави для скасування рішення третейського суду, які передбачені п.1 ч.2 ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, тобто справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 361, 365, 366 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 12 грудня 2012 року, яка винесена в межах розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 31 січня 2012 року у справі №983/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я