Справа № 509/4229/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Кочко В.К.

при секретарі Козирській О.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договору довічного утримання, укладеного 03 жовтня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №1242.

Позивач у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання зявився, позовні вимоги визнав.

Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову та у разі існування для того законних підстав, судом приймається рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 03 жовтня 2000 року між позивачем та відповідачем був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_3, відповідно до якого позивач передав у власність належний йому житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Миколаївка, вул.Новоселів, 58, ОСОБА_2, у свою чергу відповідач зобовязався довічно утримувати ОСОБА_1, забезпечувати харчуванням, одягом, доглядом та необхідною допомогою, при цьому вартість матеріального забезпечення була встановлена у розмірі 40,00 гривень на місяць.

З моменту укладання договору довічного утримання, відповідач належно виконував свої обовязки, однак з часом почав нехтувати ними, що виявилося в наданні меншого обєму догляду за позивачем та відсутності належного грошового забезпечення при купівлі тих чи інших необхідних речей.

Право власності на вказаний вище житловий будинок ОСОБА_2 не зареєстрував у відповідності до чинного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч.1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та прийнявши до уваги визнання позову відповідачем, вважає за доцільне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та розірвати договір довічного утримання від 03.10.2000 року.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, ст.ст. 744, 749, 755 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 03 жовтня 2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №1242.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя В.К.Кочко