Категорія: 48Доповідач: Шемета Т. М.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2013 р. м. Вінниця
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді - Шемети Т.М.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при секретарі Пишному О. В.

з участю позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2013 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

встановила:

11.06.2013 року позивачка ОСОБА_2Б звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем з 16.05.1998 року до 11.11.2009 року (шлюб було розірвано). Від даного шлюбу у них 07.12.1998 року народився син ОСОБА_5, який проживає з нею та знаходиться на її матеріальному утриманні. З моменту розлучення відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, приховуючи дійсний розмір своєї заробітної плати і місце роботи, маючи при цьому значні кошти і витрачаючи їх тільки на себе. Визначила розмір аліментів для утримання дитини в твердій грошовій сумі 2000 грн., які й просила стягнути з відповідача з дня подачі позовної заяви по досягнення повноліття сина.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2013 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 11.06.2013 року, а також 229 грн. 40 коп. судового збору на користь держави.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, просить ухвалене по справі рішення скасувати та постановити нове, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків стосовно місця проживання дитини, оскільки після розлучення і до недавнього часу син проживав з ним та був на його утриманні, відсутнє будь-яке рішення стосовно визначення місця проживання дитини, а отже відсутні і правові підстави для стягнення з нього на користь дружини аліментів. Судом також не взято до уваги, те що надані відповідачем чеки та квитанції банку підтверджують його участь в утриманні дитини. До того ж, при визначенні розміру аліментів суд не врахував стан здоровя відповідача його та матеріальний стан.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4 подану апеляційну скаргу підтримали повністю, ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути закон ним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підт верджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давнос ті, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвер дження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка пра вова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судо чинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухва лене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказа ми, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність вис новків суду обставинам справи.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, в тому числі і шляхом виплати аліментів; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 травня 1998 року; свідоцтвом про народження (а.с. 2) доведено, що під час перебування в шлюбі 07.12.1998 року у подружжя народився син ОСОБА_5, батьком якого є відповідач по справі ОСОБА_3. 11 листопада 2009 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.3). Позивачка стверджує, що відповідач ухиляється від добровільного утримання дитини, тому вона змушена була звернутися до суду. На теперішній час син проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Таким чином, відповідач зобовязаний брати участь в матеріальному утриманні дитини (обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплено статтею 180 СК України), а дитина потребує матеріального утримання від батька. Позивач визначила розмір аліментів на утримання дитини 2000 грн.

Законодавець в частині 2 статті 182 СК України визначив, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. До цієї ж норми відсилає і законодавець в разі визначення аліментів в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК України).

Відповідач має мінливий заробіток, доказів підтвердження свого матеріального стану він суду не надав, тому визначення аліментів в твердій грошовій сумі відповідає інтересам дитини та нормам сімейного Кодексу України.

-2-

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. на дитину щомісячно, суд виходив з того, що відповідачем не в повному обсязі виконуються обовязки по утриманню дитини. Відповідач в судовому засіданні не довів та не надав жодних доказів своєї неплатоспроможності, незадовільного стану здоровя та неможливості повноцінно працювати.

Тому суд першої інстанції, з урахуванням позовних вимог, дійшов вірного висновку про те, що відповідач має змогу утримувати неповнолітнього сина ОСОБА_5 та з нього слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. гривень щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду: з 11.06.2013 року (стаття 191 СК України). При цьому суд в своєму рішенні врахував, що до моменту звернення до суду з позовом про стягнення аліментів відповідач брав участь в матеріальному утриманні дитини, купуючи одяг та час від часу перераховуючи кошти на рахунок позивача (а.с. 19-21), що в свою чергу доводить те, що дитина постійно проживає з матірю.

Враховуючи те, що позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд першої інстанції згідно ст. 88 ЦПК України вірно стягнув його на користь держави з відповідача.

Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин, тому на підставі ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 вересня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Т.М.Шемета

Судді: В.І.Чорний

ОСОБА_7