Справа №: 1118/9974/12
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" лютого 2013 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Тимченко Л.М.

при секретарі Міщенко С.А.

з участю прокурора Ніколаєвої В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрія цивільну справу за позовною заявою Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної злочином в сумі 1 001 513 грн., -

в с т а н о в и в:

Олександрійська обєднана державна податкова інспекція (надалі Позивач або ООДПІ) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі Відповідач) про стягнення шкоди, заподіяної злочином в сумі 1 001 513 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу за фактом умисного ухилення від сплати податків, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України. В ході досудового слідства було встановлено, що ОСОБА_1 працюючи директором ТОВ «Інтер ОСОБА_2 ЛТД», будучи службовою особою, усвідомлюючи покладені на нього Статутом та нормами податкового законодавства обовязки та відповідальність за правильність нарахування та своєчасність сплати податків в бюджет, діючи умисно та протиправно з метою ухилення від сплати податків, в порушення вимог ст.ст. 2, 4, 7, 9 Закону України «Про податок на додану вартість» та вимог ст. 3, 4, 7, 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» із змінами та доповненнями, що діяли на той період часу не сплатив до бюджету податок на прибуток за 11 квартал 2009 року в сумі 723 923 грн. та ПДВ за квітень 2009 року в сумі 263 245 грн., за травень 2009 року в сумі 14 345 грн. на загальну суму 1 001 513 грн., чим завдав шкоди державі у вигляді несплати податків. Так ОСОБА_1 впродовж квітня 2009 року було проведено господарські операції з придбання обєктів нерухомого майна згідно договору купівлі продажу від 10 квітня 2009 року, договору дарування від 14 квітня 2009 року нежитлового приміщення, договору міни від 17 квітня 2009 року, що не були відображені в складі податкових зобовязань за квітень 2009 року та операції по відчуженню нерухомого майна за травень 2009 року на підставі договору купівлі-продажу від 05 травня 2009 року. За постановою Олександрійського міськрайонного суду від 22 серпня 2011 року до ОСОБА_1 застосовано амністію. Завдана державі шкода не відшкодована, а тому відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України просить суд стягнути з ОСОБА_1 завдану державі в повному обсязі шкоду, заподіяну злочином, в сумі 1 001 513 грн.

В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини, пояснивши суду, що раніше не зверталися до відповідача із метою добровільного врегулювання спору, оскільки підприємство було ліквідовано в липні 2009 року, а після вирішення кримінальної справи і виникли підстави для звернення до суду із позовом.

Інтереси позивача в суді по довіреності представляла ОСОБА_3

Відповідач в судові засідання не зявлявся, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях. Стверджує, що податковий борг, про який зазначає податкова інспекція відсутній взагалі, що підтверджується відповідними документами, оскільки підприємство ліквідоване в липні 2009 року, борг вважається погашеним, доказів наявності цього боргу позивачем не надано. ОСОБА_1 в серпні 2011 року прийняв рішення подати клопотання до суду про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію», але вини своєї у спричиненні державі шкоди не визнав та не визнає. В судовому засіданні представник відповідача пояснила суду, що в липні 2009 року була перевірка ТОВ «Інтер ОСОБА_2 ЛТД» Олександрійською ОДПІ, якою не було виявлено порушень, та була видана довідка про відсутність податкового боргу.

Інтереси відповідача в суді по довіреності представляла ОСОБА_4

Заслухавши пояснення представника позивача, та представника відповідача, показання свідка, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи № 1/279/2011 та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11, 15, 16, 22, 1166, 1172 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, обєктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести перед судом ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За загальним правилом відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. При вирішенні питання про відшкодування шкоди підлягають зясуванню такі питання: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача вини та вини останнього в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 займав посаду директора ТОВ «Інтер ОСОБА_2 ЛТД» з 17 квітня 2009 року до ліквідації юридичної особи, тобто до липня 2009 року. До нього обіймав посаду керівника ТОВ «Інтер ОСОБА_2 ЛТД» директор і засновник ОСОБА_5 з 04.11.2008 року по 17.04.2009 року. 21 квітня 2009 року було прийнято рішення засновників про ліквідацію товариства, а 14 липня 2009 року проведена державна реєстрація припинення юридичної особи ТОВ «Інтер ОСОБА_2 ЛТД» в результаті її ліквідації за рішенням засновників. В ході розгляду справи не було встановлено чи внесені записи про трудову діяльність ОСОБА_1 до його трудової книжки, такі докази до суду не були надані.

Суд також приймає до уваги, що внаслідок позапланової виїзної перевірки ТОВ «Інтер ОСОБА_2 ЛТД» з питань дотримання податкового та валютного законодавства за період з 04 листопада 2008 року по 06 липня 2009 року суттєвих порушень не було виявлено, про що видана довідка № 8994 від 14.07.2009 року про відсутність заборгованості по податках, зборах, обовязкових платежах. Вказана довідка була видана для проведення державної реєстрації припинення платника податків. Ця довідка містить підпис печатку, має реєстрацію, тобто дату її видачі (том 11 крим. справи, а.с. 89).

Судом враховано, що згідно наданої до суду довідки від 19 лютого 2013 року ОСОБА_1 на податковому обліку в Олександрійській ОДПІ як фізична особа підприємець в період з 01.01.2008 року по 19.02.2013 року не знаходився.

Згідно постанови Олександрійського міськрайонного суду від 22 серпня 2011 року на підставі Закону України «Про амністію в 2011 році» ОСОБА_1 був звільнений від кримінальної відповідальності, кримінальна справа провадженням закрита. Цивільний позов у кримінальній справі не був заявлений. Суд приймає до уваги, що довідки, чи акти звірки, чи облікові картки, які є документами, які підтверджують податковий борг, чи повідомлення рішення по актам перевірок у матеріалах кримінальної справи відсутні.

Як убачається з матеріалів справи, позов предявлений у порядку ст. 1166 ЦК України, тобто норми, яка встановлює загальні правила відшкодування завданої шкоди. Однак, суд дійшов висновку що в даних правовідносинах необхідно застосовувати спеціальні норми. Склад злочину, передбачений ст. 212 КК України, має спеціальний суб'єкт, яким можуть бути, зокрема, посадові особи підприємства, установи, організації. Тобто працівники юридичних осіб під час виконання ними своїх посадових обовязків, повязаних з веденням бухгалтерського та податкового обліку. Відповідно шкода державі у вигляді фактичного ненадходження коштів у бюджет внаслідок ухилення від сплати податків завдається посадовою особою підприємства під час виконання нею своїх службових обовязків.

Згідно з розясненнями, викладеними в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК УРСР суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 440 ЦК УРСР (аналогічна ст. 1166 ЦК України), відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Відповідно п. 58.4. ст. 58 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли судом за результатами розгляду кримінальної справи про злочини, предметом якої є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінальної справи за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобовязаний визначити податкові зобовязання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобовязань за якими встановлена рішенням суду, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобовязань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Тобто, суд вважає, що податкові зобовязання по операціях відчуження ТОВ «Інтер ОСОБА_2 ЛТД» нерухомого майна на підставі договорів купівлі продажу, міни, дарування в сумі 1 001 513 грн., яке є предметом позову, не являється матеріальною шкодою, заподіяною злочином в розумінні ст. 1166 ЦК України, як вказує позивач.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивачем не доведено самого факту податкового боргу відповідачем по справі та відсутні підстави про стягнення з фізичної особи збитків, завданих державі у вигляді несплати податків юридичною особою в розмірі 1 001 513 грн., тому у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Крім того, судом враховано, за матеріалами кримінальної справи була призначена та проведена судово-економічна експертиза у кримінальній справі № 3/1 від 04 лютого 2011 року щодо розміру податкових зобовязань перед бюджетом згідно якої підтверджено заниження податкового зобовязання по проведених фінансово-господарських операціях з нерухомим майном згідно договору дарування від 14.04.2009 року і договору міни від 17.04.2009 року укладених в особі директора і засновника ТОВ «Інтер ОСОБА_2 ЛТД» ОСОБА_6 та договору купівлі продажу від 05.05.2009 року укладеного в особі директора ТОВ «Інтер ОСОБА_2 ЛТД» ОСОБА_1 на загальну суму 1 001 513 грн. по податку на прибуток за 11 квартал 2009 року на суму 723 923 грн. та по податку на додану вартість за 11 квартал 2009 року на 277 590 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що стягнення коштів, які не надійшли до бюджету в результаті скоєння злочину, передбаченого ст. 212 КК України, відбувається не з особи, винної у скоєнні цього злочину, а винятково з платника податків, податкові зобовязання якого не були сплачені, а таким платником податків було товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер ОСОБА_2 ЛТД».

Суд приймає до уваги, що представник позивача не може пояснити суду, чому вона вважає, що саме ОСОБА_1 як колишній керівник підприємства, виключеного 14 липня 2009 року з Державного реєстру установ, підприємств через стільки років має відшкодувати кошти, які своєчасно не були сплачені до бюджету підприємством як податок на прибуток за 11 квартал 2009 року та ПДВ за 11 квартал 2009 в загальній сумі 1 001 513 грн.

Виходячи з характеру правовідносин, доведеності своїх вимог, а також керуючись засадами розумності, виваженості та справедливості суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки доводи позивача не ґрунтуються на спеціальному законі.

Судові витрати можливо віднести на рахунок держави.

Враховуючи викладені обставини та керуючись ст.ст. 4-11, 15, 16, 19, 20, 22, 1166, 1172 ЦК України, ст. 58 Податкового кодексу України та ст.ст. 3, 4-11, 15, 57- 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Олександрійської обєднаної державної податкової інспекції до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної злочином в сумі 1 001 513 грн. відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду ОСОБА_7