Провадження № 22ц/790/659/2013
Справа № 2/2008/428/12 Головуючий 1-ї інст. Уханьова І.С.
Категорія: житлові Суддя доповідач Солодков А.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2013 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Солодкова А.А.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Левшиній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 29 листопада 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації про розірвання договору найму та виселення з квартири, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив виселити відповідачку з належної йому квартири, зняти її з реєстрації та стягнути на його користь понесені судові витрати. Обґрунтовуючи позов посилався на те, що 20 серпня 1994 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. З травня 1998 року вони переїхали на проживання та зареєструвались в квартирі АДРЕСА_1, яка на праві власності належала матері позивача. Після народження другою доньки мати позивача вирішила подарувати свою квартиру ОСОБА_5 У 2008 році сімя розпалась. Враховуючи, що діти залишились проживати з відповідачкою, ОСОБА_5 надав їй дозвіл на правах наймача житлової площі залишитися проживати в його квартирі.

З 2009 року старша донька ОСОБА_6 стала проживати з батьком, оскільки в неї не склалися стосунки з матірю. Під час зясування причин конфлікту, ОСОБА_5 стало відомо, що відповідачка не займається дітьми, недбало ставиться до утримання квартири, яку було надано їй для користування, не сплачує належні комунальні платежі за тепло- і водо- постачання. У звязку з чим позивач запропонував ОСОБА_3 звільнити його квартиру, оскільки мав намір сам поселитися в ній разом з дітьми, але відповідачка відмовилася на добровільних засадах звільнити квартиру. Позивач 22 грудня 2009 року письмово попередив відповідачку про розірвання договору найму та виселення її з його квартири в тримісячний термін. Після попередження ОСОБА_3 запевнила позивача, що погасить заборгованість по оплаті комунальних послуг та просила надати час для того щоб вона знайшла собі житло, але своїх обіцянок не виконала, у звязку з чим, позивач був змушений звернутись до суду.

ОСОБА_3 позов не визнала, проти його задоволення заперечувала.

Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 29 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволені. Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2, без надання іншого приміщення та знято з реєстраційного обліку за даною адресою. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати 2000 грн. за послуги адвоката, 107 грн. 30 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідачки просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і порядку встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Положенями ст. 391 даного Кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Задовольняючи позов та виселяючи ОСОБА_3 зі спірної квартири без надання іншого приміщення та зняття з реєстраційного обліку за адресою розташування квартири, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин вказаних у позові.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Матеріали справи свідчать, що на підставі договору дарування квартири від 01 листопада 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вовчанського районного нотаріального округу, ОСОБА_8, ОСОБА_5 належить на праві приватної власності квартира №52, розташованої в м. Вовчанську, Харківської області по вул. О. Досвітнього буд. 5.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №66 від 22 травня 2009 року.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4

Зареєстровані в спірній квартирі сторони та їх діти.

Судом першої інстанції встановлено, що в даній квартирі мешкають ОСОБА_3 та їх донька ОСОБА_7, а ОСОБА_5 з їх донькою ОСОБА_6 тривалий час не проживають за вказаною адресою спірної квартири.

Між ОСОБА_5, як власником квартири та колишнім членом його сім'ї ОСОБА_3 угоди про оплатне користування жилим приміщенням не укладалось.

З пояснень позивача та відповідача ОСОБА_3 в суді першої інстанції вбачається, що вони на підставі усної домовленості досягли згоди щодо користування та оплати житлової площі та комунальних послуг.

Факт перешкоджання здійснення права користування та розпорядження майном ОСОБА_5, недбалого ставлення до утримання його квартири, не сплати комунальних платежів за неї з боку відповідача, підтверджується матеріалами справи, яким судом першої інстанції надано належну оцінку.

Наведене свідчить, що ОСОБА_3 було порушено права позивача, як власника на вільне користування та розпорядження своїм житлом.

Судом першої інстанції правильно застосовано норми ЦК України, оскільки дані правовідносини сторін регулюються даним Кодексом.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими та такими, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 29 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -