Єдиний унікальний номер № 237/4347/13-ц
Провадження № 2-о/237/132/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А. С.,

при секретарі: Харьковій Л.М.,

за участю:

заявника: ОСОБА_1,

представника заявника: ОСОБА_2,

зацікавленої особи: ОСОБА_3,

представника зацікавленої особи: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Марїнського району Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту укладення договору на будівництво житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною заявою, в якій просить вставновити юридичний факт укладання 27 липня 2007 року між ним та ОСОБА_3 договору на будівництво індивідуального житлового будинку № 14-а по вулиці Горького в м. Мар'їнка Мар'їнського району Донецької області загальною площею 415 квадратних метри, з розрахунку вартості одного квадратного метра 964,54 гривень та загальною вартістю виконаних робіт в сумі 389276 гривень.

Заявлені вимоги обгрунтовані наступним. 27 липня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 досягнуто угоди на виконання останнім будівництва індивідуального будинку № 14а по вулиці Горького в м. Мар'їнка Донецької області, при цьому обговорено питання про загальну площу домоволодіння, яка повина була дорівнювати 415 квадратних метри та про вартість будівельних матеріалів, робіт, яка склала 389276 гривень, з розрахунку таких витрат за один квадратний метр 964,54 гривень. ОСОБА_3 підготовив проект домоволодіння, план його будівництва та виконав обсяг робіт з спорудження нового об'єкта в три етапи в період часу з вересня 2007 року по вересень 2008 року, - при цьому ОСОБА_1 провів повний розрахунок обумовлених коштів. Наразі ОСОБА_1 виявив, що ОСОБА_3, виступаючи в якості підрядчика, шляхом штучного заниження площаді будівництва на 69,4 квадратних метри, в спосіб невиконання певного виду будівельних робіт та використання належних заявнику будматеріалів, заволодів грошовими коштами в сумі 186619,08 гривень. Вимоги заявника щодо повернення вказаних спірних сум у розмірі 186619,08 гривень залишені без задоволення за посиланням ОСОБА_3 на відсутність між ними письмового договору. Вказані обставини зумовили необхідність звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про встановлення факту, маючого юридичне значення, а саме підтвердження укладання 27 липня 2007 року договору на будівництво домоволодіння.

ОСОБА_1 у судове засідання з'явився, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві, зокрема зазначив наступне. Так, заявник вказує, що 27 липня 2007 року уклав з ОСОБА_3 договір на будівництво домоволодіння площею 145 квадратних метри за адресою: Донецька область, м. Мар'їнка, вул. Горького, 14а в вигляді сформованного ОСОБА_3 проекту будинку та плану його будівництва. В період часу з вересня 2007 року по вересень 2008 рік ОСОБА_3 та його будівельна бригада провели будівельні роботи, повністю оплачені заявником ОСОБА_1 За перевіркою заявником проведеного ОСОБА_3 будівництва виявлено, що будинок зведено не «під ключ», як було оговорено, а лише зведено «коробку» домобудівництва, навіть без віком на дверей. Крім того, за посиланням ОСОБА_1 площа будинку є меншою, ніж та на яку ним надано кошти, а саме - 345,60 квадратних метри. Різницю грошових коштів у сумі 186619,08 гривень (розрахунки вичеслення заявником не надано) ОСОБА_3 не повертає, тому ОСОБА_1 розпочав захист своїх прав в спосіб встановлення в судовому порядку факту укладання договору будівництва для можливості висування матеріальних претензій.

Представник заявника ОСОБА_2 (діючий на підставі довіреності від 10 червня 2011 року) у судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя В.М., юридично обгрунтував вимоги з посиланням на норми ст.ст. 638, 639, 640 ЦК України.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 у судовому засіданні з вимогами ОСОБА_1 не погодився, пояснивши, що в договірні відносини з заявником ніколи не вступав, письмових угод не підписував. ОСОБА_3 не оспорював обставини ведення з ОСОБА_1 перемов стосовно допомоги в зведенні будівництва за адресою: м. Мар'їнка, вул. Горького, 14а, однак лише в спосіб надання та роз'яснення приблизного очерку плану домоволодіння, вартості будівельних матеріалів та проведених робіт з спорудження житлового будинку. ОСОБА_3 вказує, що дійсно допоміг ОСОБА_1 знайти бригаду будівельників, та на його прохання здійснював контроль за виконанням ними робіт, більш того отримав від заявника грошову суму у розмірі 389276 гривень, які йшли на придбання будматеріалів та оплату заробітної плати будівельникам. В вересні 2008 року оговорені етапи будівництва було закінчено, а в жовтні 2008 року ОСОБА_1 почав висувати претензії щодо невідмовідності площі домоволодіння оговореної при розмові з ОСОБА_3 в липні 2007 року, а саме замість 415 квадратних метри, площа в реальності дорівнює 345,6 квадратних метри. ОСОБА_3 відмітив, що площа домоволодіння розміром 345,6 квадратних метри надана за характеристикою бюро технічної інвентаризації внутрішніх розмірів, при цьому за визначенням зовнішнього периметру площа житлового будинку й буде дорівнювати 415 квадратних метри.

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 (діюча на підставі договору правових послуг від 12 вересня 2013 року) у судовому засіданні пояснила, що вимоги ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту укладання договору будівництва є не безспірними, тому не можуть бути розглянуті в окремому провадженні. ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 вже неодноразово приймав спроби висування вимог ОСОБА_3 стосовно побудованого домоволодіння № 14-а по вулиці Горького в м. Мар'їнка Донецької області. Так, в жовтні 2009 року ОСОБА_1 написав заяву до міліції про викрадення ОСОБА_3 будівельних матеріалів на загальну суму 126733,00 гривень, в 2012 році пред'явив позов до суду м. Донецька про стягнення матеріальних та моральних збитків. За неотриманням бажанного результату ОСОБА_1, на думку ОСОБА_4, порушив питання встановлення факту укладання договору на будівництво будинку з викладених в заяві обставин. Крім того, ОСОБА_4 просить застосувати до спірних відносин наслідки пропуску строку позовної давності в порядку ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Свідок ОСОБА_5 (допитана за клопотанням заявника) в судовому засіданні надала покази, які повністю відповідають викладеним в заяві обставинам, оскільки вона, будучи дружиною ОСОБА_1 була присутньою 27 липня 2007 року при зустрічі чоловіка з ОСОБА_3

Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, маючого юридичне значення, а саме підтвердження укладання 27 липня 2007 року з ОСОБА_3 договору будівництва домоволодіння за адресою: Донецька область, Мар'їнський район, м. Мар'їнка, вул. Горького, 14-а. На підтвердження своїх вимог покликається на досягнення з ОСОБА_3 всіх істотних умов договору будівництва та вчинення дій на його виконання. Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 власноручно письмово визначено, за погодженням з ОСОБА_1, три етапи будівництва домоволодіння в період часу з вересня 2007 року по вересень 2008 року та винаймана будівельна пригади провела будівельні роботи. Витрати на придбання будівельних матеріалів, оплату заробітної плати будівельникам ОСОБА_1 проведено на загальну суму у розмірі 389276,00 гривень, які підлягали цільовому використанню в спосіб передачі ОСОБА_3 під розписку. Вказані обставини визнаються сторонами та підтверджені матеріалами справи, а саме складеними від руки планом будівельних робіт, розрахунком вартості будівництва, кошторисами, звітами, розписками на отримання грошових сум, довідкою експерта щодо проведеного почеркознавчого дослідження № 46 від 27 липня 2009 року.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Отже, за змістом цієї статті суд вправі розглядати справи про встановлення юридичного факту, якщо підтвердження такого факту безпосередньо породжує правові наслідки, а не з метою підтвердити в наступному своє майнове чи не майнове право. Статтею 256 ч. 1 ЦПК України передбачено які факти, що мають юридичне значення може встановлювати суд. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Аналогічне вказано і в роз'ясненнях, викладених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановленняфактів, що мають юридичне значення".

З урахуванням вказаного, для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Із матеріалів справи вбачається, що ні в своїй заяві, ні в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 не вказав мету встановлення юридичного факту, і без цього неможливо зробити висновок чи дійсно цей факт є юридичним, і чи тягне він правові наслідки. В заяві ОСОБА_1 викладає обставини виниклих з ОСОБА_3 правовідносин, які фактично не оспорює зацікавлена особа, - однак не вказано яким чином ці правовідносини впливають чи можуть впливати на виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника. Більш того, в матеріалах справи відсутні докази того, що немає іншої можливості встановити факт, що має юридичне значення. Крім того, ОСОБА_1 не довів, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення юридичного факту.

На підставі наведенного, суд вважає, що законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, укладення договору на будівництво житлового будинку не має.

Надавши висновок про необгрунтованість вимог заявника, суд вказує, що заява ОСОБА_3 про застосування наслідків строку трирічної позовної давності за аналогією закону не підлягає задоволенню. Так, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що право ОСОБА_1 порушено, підстав для відмови в заяві в зв'язку зі спливом позовної давності не має.

На підставі ст. ст. 205, 206, 207, 208 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 209 ч. 2, ст. 212-215, 218, 256 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту укладення договору на будівництво житлового будинку відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя Дата документу 11.12.2013