Справа № 357/5268/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубановська І. Д. ,

при секретарі Бродацька А. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Іванівська сільська Рада про встановлення факту прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з заявою за участю заінтересованої особи: Іванівської сільської Ради про встановлення факту прийняття спадщини, свої вимоги мотивувала тим, що 11 квітня 1993 року померла ОСОБА_2, яка до дня смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку №29 по вулиці Жовтневій в селі Іванівка, Білоцерківського району. Спадкоємцем за заповітом, який був посвідчений 09 лютого 1989 року в Іванівській сільській Раді за реєстром №7 є заявник ОСОБА_1. Заявник фактично прийняла спадкове майно після смерті померлої ОСОБА_2, так як робила поточний ремонт будинку, сплачувала комунальні платежі, але юридично не оформила та не звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 квітня 2013 року, згідно якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої 11 квітня 1993 року ОСОБА_2, в звязку з тим, що в шестимісячний строк вона не подала заяву про прийняття спадщини. Просить суд встановити факт прийняття спадщини, буд.29 по вул. Жовтневій, с. Іванівка, Білоцерківського району, Київської області, нею ОСОБА_1 від померлої ОСОБА_2.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, надала суду пояснення аналогічні зазначеним у заяві, просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

В судове засідання представник заінтересованої особи Іванівської сільської ради не з»явився, до суду надав листа із проханням розглянути справу без участі заінтересованої особи, заперечень та зауважень не мають, про день, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, проти задоволення заяви не заперечують.

Свідок ОСОБА_3 надала суду пояснення з які підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після померлої ОСОБА_2.

Суд, заслухавши заявницю, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги покази свідка вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 11 квітня 1993 року померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с.4), при житті вона уклала на ім»я ОСОБА_1 заповіт на все майно, яке належить їй на день смерті, що підтверджено копією заповіту від 09 лютого 1989 року(а.с.6).

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССР № 167520 та дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 0082589(а.с.7) за ОСОБА_2 на підставі права приватної власності зареєстровано будинок №29, по вул. Жовтневій, с. Іванівка, Білоцерківського району, Київської області.

ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину від померлої ОСОБА_2 у вигляді будинку № 29, по вул. Жовтневій, с. Іванівка. Білоцерківського району, Київської області, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні та підтверджено показами свідка ОСОБА_3

Нотаріусом Узинської державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 квітня 2013 року, згідно якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої 11 квітня 1993 року ОСОБА_2, в звязку з тим, що в шестимісячний строк вона не подала заяву про прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови від 04 квітня 2013 року(а.с.9).

Пунктом 1 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачений розгляд справ в судовому порядку про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Встановлення даного факту для заявниці ОСОБА_1 має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, від яких залежить виникнення у неї права на отримання спадкового майна, а саме будинок №29, по вул. Жовтневій, с. Іванівка, Білоцерківського району, Київської області.

Встановлення зазначеного юридичного факту іншим способом окрім судового неможливо, аналіз зібраних по справі доказів та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, що передбачено ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Враховуючи той факт, що на час відкриття спадщини після померлої ОСОБА_2 діяв Цивільний кодекс Україської РСР в редакції 1963 року, суд застосовує його положення.

Відповідно до ст.524 ЦК Української РСР Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст.534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що заявниця ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину, а тому заява обґрунтована.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 524,534,549 ст. ст. 235,256-259 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

В И Р І Ш И В :

Заявлені вимоги ОСОБА_1, заінтересована особа: Іванівська сільська Рада про встановлення факту прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після померлої ОСОБА_2 у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Іванівка, вул. Жовтнева, буд.29.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, або у той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

СуддяОСОБА_4