Номер провадження № 22-ц/785/7817/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Виноградової Л.Є.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Жус І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановила:

09 червня 2010 позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив стягнути з останньої на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 100 000 доларів США, що еквівалентно 792 100 грн. за курсом НБУ станом на 08.06.2010р., а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1700 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи, у розмірі 120 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 14 травня 2007 року відповідач взяла у нього суму у розмірі 100 000 доларів США строком до 27 червня 2009 року, написавши розписку, та зобовязалась повернути борг.

Посилаючись на те, що до теперішнього часу свої зобовязання вона не виконала, на неодноразові вимоги повернути борг не реагує, просив його вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій позов визнала, просила розглянути справу у її відсутність (а.с. 16).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені у повному обсязі (а.с. 20).

20.08.2013 року від ОСОБА_3 до апеляційного суду Одеської області надійшла апеляційна скарга, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів суду їх обґрунтованість, які, крім того, були повістю визнані відповідачкою, а тому дійшов правильного і обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно до заяви, яку відповідачка ОСОБА_3 надала суду 22.09.2010 року, вона в повному обсязі визнала позовні вимоги (а.с.16).

Таким чином, у суду не було правових підстав піддавати сумніву обставини отримання відповідачкою грошових коштів в борг від відповідача та факту їх неповернення в строк до 27 червня 2009 року.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що заяву до суду про визнання позовних вимог вона писала під психологічним тиском відносно неї та її сімї, є безпідставними і не підтверджуються жодним доказом, який є в матеріалах справи, або будь-яким іншим чином.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що грошові кошти нею не отримувались, а були отримані її чоловіком ОСОБА_5, та були витрачені на спільну із позивачем ОСОБА_4 діяльність, то зазначені доводи жодним чином не підтверджені матеріалами справи та повністю спростовуються текстом розписки про отримання в борг грошових коштів саме відповідачкою ОСОБА_3 При цьому в розписці ОСОБА_3 власноруч написала, що гроші отримала у повному обсязі до моменту написання даної розписки (а.с.7).

Заявник апеляційної скарги зазначених обставин також не спростував.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Разом з тим, слушними є доводи заявника апеляційної скарги з приводу того, що суд при ухваленні рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права щодо визначення суми грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Так, у відповідності до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Однак, оскаржуване рішення суду не містить таких розрахунків, у звязку з чим із мотивувальної частини рішення не вбачається, із яких підстав суд виходив, визначивши суму боргу а розмірі 791 000 грн., що на думку суду еквівалентно 100 000 доларам США.

Як вбачається із довідки ПАТ КБ «Приватбанк» № Г-31.0.0.0/1-40 від 03.12.2013 року, офіційний курс НБУ на 22.09.2010 року складав 7,91920000 грн. за один долар США (а.с.167).

Виходячи з цього, борг відповідачки у сумі 100 000 доларів США є еквівалентом 791 920 грн. (100 000 х 7,91920000).

Таким чином, саме із зазначеної суми мав виходити суд, ухвалюючи судове рішення, яка між тим не виходить за межі суми, заявленої в позовній заяві (792 100 грн.).

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалене судове рішення є частково законним і обґрунтованим, доводи заявника апеляційної скарги його частково спростовують, у звязку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржуване рішення суду змінити, в частині суми, що підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_4, із суми 191 000 грн. на суму 791 920 грн. В іншій частині рішення є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2010 року змінити.

Абзац другий резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції :

„Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг у сумі 791 920 грн. (сімсот девяносто одну тисячу девятсот двадцять гривень), що еквівалентно 100 000 (сто тисяч) доларів США на час ухвалення рішення.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_6

ОСОБА_2