АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6768/2013 Головуючий у 1-ій інстанції - Бобровник О.В.
Доповідач - Шахова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

9 жовтня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі Пашиніну О.А. та Охневській Т.В.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 3 квітня 2013 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві - про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та виключення з акту опису й арешту майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому посилається на те, що про судове рішення від 14 листопада 2001 року,який зобов'язано його до сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, йому не було нічого відомо і з часу розлучення з відповідачкою він сплачував кошти на утримання сина добровільно. В жовтні 2012 року працівниками ДАЇ було вилучено його автомобіль НОМЕР_1, після чого йому стало відомо про існування заборгованості по аліментах та про те, що за постановою державного виконавця від 7 липня 2012 року проведено опис та арешт автомобіля. Посилаючись на те, що він весь час матеріально допомагав сину та у зв'язку з тим, що він не працює та хворіє позивач просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментах з травня 2005 по вересень 2012 року та виключити з акту опису та арешту майна належний йому на праві власності автомобіль НОМЕР_2.

В грудні 2012 року ОСОБА_2, заперечуючи проти позову ОСОБА_3 подала зустрічний позов про стягнення з ОСОБА_3 неустойки за прострочення аліментів в сумі 59 698,62 грн., з посиланням на те, що останній з травня 2001 року ухиляється від сплати аліментів на утримання сина.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 3 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Звільнено ОСОБА_3 від сплати заборгованості по аліментам з травня 2005 року по вересень 2012 року на користь ОСОБА_2 в сумі 65 437,44 грн.

Виключено з акту опису і арешту майна від 07.07.2012 року, складеного державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві ОСОБА_5 транспортний засіб Nissan PRIMERA чорного кольору, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення, як незаконне та необґрунтоване скасувати та ухвалити нове яким стягнути з ОСОБА_3 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 59 698, 62 грн., та заборгованість по аліментам в період з 30 травня 2001 року по травень 2011 рік в розмірі 73 702 грн. 11 коп.

На думку апелянта, судом не взято до уваги обставин справи, неповно досліджені надані докази, неправильно застосовано норми матеріального процесуального права, що призвело до винесення незаконного рішення. Суд без належних підстав не прийняв до уваги її доводи про те, що відповідач, батько дитини ОСОБА_3, не приймає участі у вихованні дитини та ухиляється від надання матеріальної допомоги на його утримання і домовленості між ними (договору) про сплату аліментів між ними не існує. Суд надав неналежну оцінку доводам відповідача про його хворобу та не звернув увагу на те, що він захворів у жовтні 2011 року і лише в листопаді 2012 року,коли за борги по аліментах у нього було вилучено автомобіль,він став надсилати кошти на утримання дитини, в той час як дитина має тяжке захворювання пов,язане з зором та потребує постійних витрат на лікування.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник доводи своєї апеляційної скарги підтримали.

ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував,просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Представник ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві просив прийняти рішення на розсуд колегії суддів.

Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_3 суд виходив з їх доведеності та того, що він на даний час не працює, має ряд тяжких захворювань, проходить лікування. що потребує значних витрат та не в змозі погасити заборгованість по аліментах.

Однак погодитися з такими висновками суду не можна.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З роз'яснень викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що передбачена статтею 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист виданий 14.06.2001 року Жовтневим районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 на користь матері ОСОБА_2, до досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість ОСОБА_3 по аліментам за період з 30.05.2001 року по 01.10.2012 року станом на 01.10.2012 року становить 73 702 грн. 11 коп., підтверджується копією довідки-розрахунку заборгованості (а.с. 47-50).

7 липня 2012 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що підтверджується копією постанови ВП 3522108 (а.с. 51).

Згідно зазначеної постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві, працівниками ДАІ було вилучено автомобіль НОМЕР_5., що належить позивачу на праві власності.

Як вбачається з наданої ОСОБА_3 медичної документації, в травні 2011 року у останнього встановлено цукровий діабет тип 2, середньої важкості, діабетична периферична сенсорно - моторна полінейропатія з вираженим больовим синдромом, міопатія, неалкогольна дистрофія печінки, вірусний гепатит. З зазначеного часу ОСОБА_3 неодноразово перебував на лікуванні, що підтверджується копією медичної картки амбулаторного хворого № 2В5154, копією витягу з медичної картки стаціонарного хворого № 1913/638, копією виписки із історії хвороби амбулаторного (стаціонарного) хворого № б/н від 24.10.2011 року, копією виписки із історії хвороби амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.04.2012 року, копією виписки із історії хвороби (стаціонарного) хворого № 2049, копією результатів лабораторного дослідження від 07.11.2011 року, копією результатів лабораторного дослідження від 05.09.2011 року (а.с. 10-17).

На підтвердження своїх доводів про надання матеріальної допомоги на утримання сина добровільно ОСОБА_3 надані квитанції про направлення на адресу матері дитини коштів,починаючи з вересня 2012 року (а.с.24).

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що з травня 2001 року до травня 2011 року у позивача ОСОБА_3 відсутні підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах і лише з часу встановлення у нього тяжких захворювань в травні 2011 року, що підтверджено належними доказами, заборгованість утворилась не з його вини і цю обставину колегія суддів відповідно до ст. 197 СК України визнає істотною,а з урахуванням того, що з жовтня 2012 року ОСОБА_3 добровільно сплачував кошти на утримання дитини, вважає за правильне задовольнити його вимоги частково та звільнити його від сплати заборгованості по аліментах саме з травня по вересень 2011 року, що складає згідно розрахунків 18 120 грн.90 коп.

Поряд з цим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про виключення автомобіля з акту опису та арешту, оскільки постанова про вчинення зазначеної дії виконана державним виконавцем з урахуванням факту заборгованості та відповідає вимогам закону,а крім цього за повідомленням в судовому засіданні представника ВДВС арештований автомобіль Ніссан Прімера, який на праві власності належить ОСОБА_3 реалізовано на виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 в задоволені яких ОСОБА_2 судом першої інстанції відмовлено оскільки суд вважав, що заборгованість по аліментах утворилася з поважних причин,а саме у зв'язку з хворобою боржника - позивача ОСОБА_3, колегія суддів також не погоджується з такими висновками та вважає, що вимоги ОСОБА_2 є доведеними та такими, що підлягають частковому задоволенню, у відповідності до вимог ст.ст. 196, 197 СМ України, в межах основного розміру заборгованості - 55 582 грн.21 коп.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах за період з 30 травня 2001 року по травень 2011 рік в розмірі 73 702 грн. 11 коп. не підлягають задоволенню оскільки дана вимога не була предметом розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313,314, 316,317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 3 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_3 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 з травня по вересень 2011 року, що становить 18 120грн.90 коп. (вісімнадцять тис. сто двадцять грн. 90 коп.).

В позові ОСОБА_3 про виключення з акту опису і арешту майна відмовити.

Позов ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 55 582 грн.21 коп. (п'ятдесят п,ять тис. п,ятсот вісімдесят дві грн. 21 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді