АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/2847/2013 Головуючий у 1-ій інстанції - Васильченко О.В.
Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Кравець В.А., Семенюк Т.А.,

при секретарі: Чайці І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м.Києва від 29 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції у м.Києві, Четверта київська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, -

в с т а н о в и л а:

В серпні 2012 ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернувся до Подільського районного суду м.Києва із позовом до ОСОБА_2, треті особи: ГУЮ у м.Києві, Четверта КДНК, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним.

Позовні вимоги мотивує тим, що комунальна квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_3 та ОСОБА_6

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належить 74/100 частин квартири, що відповідає 46,7 кв.м. загальної площі квартири та підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Подільської РДА в м.Києві від 17.03.1997 року та договором купівлі-продажу квартири від 14.09.2010 року.

26/100 частин квартири, що відповідає 16,1 кв.м. загальної площі квартири, належала ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Подільської РДА в м.Києві від 30.08.1996 року, і після його смерті в порядку спадкування перейшла до його брата - ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.12.2009 за №1-2577. Проте, при оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус збільшив на 0,26 кв.м. розмір площі квартири, яка відповідала успадкованому майну.

З урахуванням уточнень, позивачі просили суд визнати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.12.2009 за р.№1-2577 недійсним в частині, що 26/100 частини квартири складаються з однієї жилої кімнати загальною площею 16,36 кв.м.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 29.11.2012 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Вказує, суд безпідставно застосував до вказаних правовідносин ст.1301 ЦК України, за якою свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним, якщо особа не мала права на спадкування. Також зазначає, суд дійшов помилкового висновку про застосування положень ст.388 ЦК України, які регулюють відносини безвідплатного відчуження та не можуть застосуватися у спадкових відносинах.

Вказує також, суд першої інстанції, помилково послався у своєму рішенні на рішення Подільського районного суду м.Києва від 19.04.2012, та не дослідив його зміст, зазначивши, що вказаним рішенням встановлено той факт, що позивачі правомірно заявляють про порушення їх права власності на частку квартири. Так, позовними вимогами у справі по якій 19.04.2012 було прийнято рішення Подільським районним судом м.Києва були: визнання неправомірними дій нотаріуса та зобов'язання виправити помилку, а факт порушення права позивачів у зв'язку з отриманням свідоцтва про право на спадщину судовим рішенням не був встановлений.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник позивачів проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, осіб які приймали участь в cyдовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст.ст. 387, 1218 ЦК України та виходив з того, що у свідоцтві про право на спадщину вказана спадкова площа частки квартири, якою порушено право власності позивачів.

Судова колегія не погоджується з висновком суду з огляду на таке.

Судом встановлено, що квартира за номером АДРЕСА_1 до 10.12.09 належала на праві приватної власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Подільською райдержадміністрацією від 17.03.97, запис у реєстровій книзі за № 323 від 24.03.97 та Договору купівлі-продажу частини квартири від 14.09.10, належить на праві спільної сумісної власності 46,7 кв.м. загальної площі квартири, що становить 74/100 її частин (а.с. 7-1 1).

Інша частина квартири - 16,1 кв.м. загальної площі, що становить 26/100 частин, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Подільською райдержадміністрацією від 30.08.96, запис у реєстровій книзі за № 323 від 19.09.96 належала ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_6 його частину квартири успадкував його брат - ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за законом видано 10.12.09 нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Бірюк О.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1-2577 (а.с. 6).

При оформленні, нотаріусом у Свідоцтві про право на спадщину була вказана інша площа частки квартири Спадкодавця, ніж його у Свідоцтві про право власності на житло, а саме: «26/100 частин квартири складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 16,36 кв.м., жилою площею 10,20 кв.м.».

Дані обставини встановлені рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.04.12, що було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.06.12, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають (а.с. 13-18).

Ст. 1301 ЦК України визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.08 роз'яснено, що: «Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину права інших осіб тощо.»

Як слідує з матеріалів технічного паспорту спірної квартири, її загальна площа складає 62,9 кв.м. Позивачамна праві спільної сумісної власності належить 46,7 кв.м. загальної площі квартири, що становить 74/100 її частин. У свідоцтві про право на спадщину зазначено, що відповідач успадкував 26/100частин квартири, що складається з однієї жилої кімнати, загальною площею 16,36 кв.м., жилою площею 10,20 кв.м.».

Таким чином, 62, 9 кв.м. (загальна площа квартири) - 46, 7 кв. м. (загальна площа квартири, що належить позивачам) = 16,2 кв.м. При цьому, різниця успадкованого відповідачем майна становить 16,36 - 16, 2 = 0,06 кв.м. Така різниця є не суттєвою, внаслідок чого, не може бути визнано судом підставою для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з порушенням прав позивачів.

На зазначені обставини, суд першої інстанції уваги не звернув, чим допустив неповне з`ясування обставин у справі, тому у відповідності до ч.1 п. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 29 листопада 2012 року - скасувати . Ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції у м.Києві, Четверта київська державна нотаріальна контора, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: