АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9639/13 Справа № 203/3945/13 Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Ф.Ф. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кіктенко Л.М., Калиновського А.Б.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и л а:

29 липня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ПАТ "ОТП Банк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, а саме визнати виконавчий напис про задоволення вимог кредитора за договором іпотеки № ML-300/1860/2006 за рахунок заставленого майна: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою за кредитною угодою № ML-300/1860/2006 від 03.08.2006 р., укладеною з АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», отримано кредит в сумі 51850 доларів США. 03.02.2009 р. та 03.09.2009 р. до вказаного договору укладено додаткові договори № 1 та № 2. В забезпечення обов'язків по поверненню кредиту, між позивачкою та банком укладено договір іпотеки № PCL 300/1860/2006 від 03.08.2006 р., за яким в іпотеку передано квартиру 32, що розташована в будинку 36, по вул. Плеханова, м. Дніпропетровська. Через невиконання обов'язків за кредитним договором за позивачкою утворилась заборгованість 45658 доларів США.

03.10.2009 р. банком на адресу позивачки наплавлена вимога про виконання кредитного договору, з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.77-79). 11.05.2010 р. приватним нотаріусом вчинено виконавчий надпис про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру 32, що розташована в будинку 36, по вул. Плеханова, м. Дніпропетровська.

Суд першої інстанції встановивши обставини справи, надав правильну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами та застосував відповідні норми ЦК України, Закону України «Про нотаріат», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», «Про іпотеку».

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 590 ЦК передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і на підставі ст. ст. 12, 33, 39, 40 вказаного Закону.

Застосувавши ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів того, що заборгованість позивачки перед банком є сумнівною, чи стосовно неї існує спір, що в свою чергу можу бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивачка, в супереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК, таких доказів не надала.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі не спростовують вказаних висновків, а зводяться до намагання апелянта затягти виконання рішення суду. З наведених підстав, колегія судді вважає за необхідне відмовити у задоволені апеляційної карги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4- відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: