РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.12.2013 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

з участю представниа позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_2,

до ОСОБА_3,

АДРЕСА_1,

про визнання дійсним договору купівлі - продажу від 01.07.2013 р.

та визнання за позивачем право власності на 185/600 ідеальних частин

будинку НОМЕР_2, що розташований по АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Богунського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить: визнати дійсним договір купівлі-продажу 85/300 ід. частин та 5/200 ід. частин домоволодіння АДРЕСА_1, що в цілому складає 185/600 ідеальних частин вказаного будинку, укладений 1 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнати за ОСОБА_2 право власності на 85/300 ід. частин та 5/200 ід. частин домоволодіння АДРЕСА_1, що в цілому складає 185/600 ідеальних частин вказаного будинку.

Свої вимоги мотивує тим, що з власником 185/600 ідеальних частин вказаного будинку укладений договір купівлі-продажу майна від 01.07.2013 р., передані грошові кошти в сумі 40000 доларів США, разом з тим, у зв'язку із відсутністю у ОСОБА_3 грошових коштів станом на момент розгляду справи так і не відбулося нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 01.07.2013 р.

Зазначена обставина перешкоджає та обмежує позивача у розпорядженні придбаним майном.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги.

Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доводи представника позивача, дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Спірне майно згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.12.2013 р. та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 06.12.2013 р. належало батькам ОСОБА_3, а саме батьку ОСОБА_4 85/300 ід. частин та ОСОБА_5 5/200 ід. частин домоволодіння АДРЕСА_1 і під заставою або іншим обтяженням не перебуває.

Зазначені особи померли ІНФОРМАЦІЯ_1. та ІНФОРМАЦІЯ_2.

За життя ОСОБА_4 залишив заповіт від 08.02.1984 р., згідно якого належну йому на праві власності 1/3 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 залишив своєму сину ОСОБА_3.

Відповідач на день смерті своїх батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був зареєстрований у домоволодінні АДРЕСА_1, що підтверджується довідками КВРЖЕП №15 за №№876,877 від 12.12.2013 р.

Згідно довідок Житомирського обласного державного нотаріального архіву за №1941 від 22.11.2013 р. та Другої Житомирської державної нотаріальної контори за №2262-01-16 від 21.11.2013 р. спадкові справи відносно майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заводились.

У відповідності із ст. 529, 534, 548, 549 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також

державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти

спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень ч. ч. 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 як єдиний спадкоємець за заповітом і законом фактично прийняв спадщину після своїх батьків та вступив в управління і володіння спадковим майном, але не оформив своє право власності на нього.

Отже, зазначене майно в силу положень цивільного законодавства належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини і він може на власний розсуд розпоряджатися ним.

1 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було досягнуто домовленості про купівлю-продаж 185/600 ідеальних частин домоволодіння АДРЕСА_1.

При укладенні угоди в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (синів відповідача) було погоджено всі істотні умови купівлі-продажу вказаного жилого приміщення. Зокрема, щодо ціни, передачі цих об'єктів у власність, оформлення договору в нотаріальній конторі в строк до 1 серпня 2013 року.

На підтвердження укладеної угоди цього самого дня ОСОБА_2 сплачено ОСОБА_3 обумовлену умовами договору ціну нерухомого майна - 40 000,00 доларів США (Сорок тисяч доларів США 00 центів), що підтверджується розпискою від 01.07.2013 р.

Після виконання ОСОБА_2 зобов'язань покупця ОСОБА_3 передав правовстановлюючі документи на вказані об'єкти.

Проте, станом на день звернення до суду досягнуті з відповідачем домовленості щодо нотаріального переоформлення вказаного вище майна не виконані.

Хоча відповідач не проти того, що зазначені вище події мали місце, однак ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, мотивуючи це відсутністю коштів на його нотаріальне посвідчення та відсутністю вільного часу.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч. 1 ст. 16, ст. 316 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності із ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частиною 2 ст. 220 ЦК України передбачено, що, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Враховуючи, що нотаріальне посвідчення договору не відбулося з незалежних від позивача причин, разом з тим, відбулося повне виконання договору (оплата та передача в користування майна), але відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, з метою захисту інтересів позивача, які в позасудовому порядку захистити не представляється можливим, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 01.07.2013 р. та визнання права власності на 185/600 домоволодіння АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст.212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати дійсним укладений 01.07.2013 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу 85/300 ід. частин та 5/200 ід. частин домоволодіння АДРЕСА_1, що в цілому складає 185/600 ідеальних частин вказаного будинку.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 85/300 ід. частин та 5/200 ід. частин домоволодіння АДРЕСА_1, що в цілому складає 185/600 ідеальних частин вказаного будинку.

Заочне рішення може бути переглянуто Богунським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання ним копії цього рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Корицька