НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0427/6222/2012
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.04.2013 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:головуючого судді Дубовенко І.Г., при секретареві Гончаровій С.Є., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садового товариства Університет про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Садового товариства Університет, в якому проси визнати дії товариства незаконними; зобовязати товариство: списати з нього незаконно нараховану заборгованість видати копії протоколів загальних зборів рішення правління з 2008 року; виконати рішення загальних зборів щодо подачі води, створення комісії з перевірки подачі води, створення комісії з перевірки наявності придбаних пластикових труб для поливу; стягнути на його користь матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн.
В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що він з 1991 року є членом СТ Університет, а з 1996 р. по 2007 р. також був головою його правління. У звязку з тим, що різниця рівня верхніх та нижніх ділянок становить 12 м., було прийнято рішення про подачу поливальної води на верхні земельні ділянки раніше на 1 годину, ніж на нижні. З 2008 року вода стала подаватись одночасно на всі земельні ділянки, у звязку чим на верхніх земельних ділянках поливальної води практично не було. 30.08.2009 році він разом з іншими членами СТ подали заяву голові правління в якій зазначили про необхідність подачі води на верхні земельні ділянки раніше ніж на нижні, однак відповіді на звернення так і не отримали. 12.05.2012 року він особисто звернувся до голови правління з аналогічною заявою, однак відповіді на звернення так і не отримав. У 2009 році він висадив біля 250 селекційних сіянців винограду, з яких залишилося близько 20 із-за відсутності поливу, які погибають і зараз. Більше того, на підставі договору про наукову співпрацю йому у 2009 році ИВиВ Магарач передало йому 6 нових сортів винограду, з яких залишилося тільки 2. Також страждають і інші насадження на його земельні ділянці, що знаходиться у зазначеному СТ Університет в с.Марянвка Новомосковського району Дніпропетровської області. Тому він вимушений звернутися до суду із зазначеним позовом.
Позивач в судове засідання не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача повторно в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена судом, про причини неявки суд не повідомила.
У звязку з неявкою сторін фіксування судового розгляду справи за допомогою технічних засобів не проводилось.
Судом встановлено заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вважає, що в задоволенні позовних вимог позивача належить відмовити з наступних підстав, а саме:
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
На підставі поданих позивачем документів не встановлено, що він є членом СТ Універститет, тому як документом, що підтверджує його членство у зазначеному товаристві, як це передбачено п. 2 Статуту суду не надано (а.с. 6).
Статтею 60 ЦПК України на позивача покладений обов'язок щодо доведення тих обставин, на які він посилається.
В супереч зазначеній нормі позивачем доведений факт вказаних в позові порушень його прав, завдання як матеріальної шкоди, так і моральної, відповідні підтверджуючі документи до матеріалів даної справи позивачем не надані. В порушення норм ст.ст. 57, 60, 61 ЦПК України позивачем не надано відповідних доказів про визнання неправомірними (незаконними) дій чи бездіяльності відповідача. Будь-які дії чи бездіяльність відповідача, на яких наполягає позивач, не визнанні неправомірними. Як наслідок, відсутні й підстави щодо задоволення вимог про стягнення матеріальної шкоди (збитків) та моральної шкоди.
Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин.
Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що позивач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено в повній мірі не було.
Суду не надано доказів того, що неправомірними, злочинними діями відповідача, повязаними з неналежним виконанням взятих на себе обовязків або не виконання покладених на них обовязків позивачу було завдано ушкодження здоровя, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.
В позовній заяві та під час судового розгляду позивачем не було надано належних доказів наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань, він не довів вину відповідача, не надав доказів причинно-наслідкового звязку між діями (винними, а не будь-якими) третіх осіб, відповідача та начебто завданою шкодою.
Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного звязку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди).
Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.
Також суд звертає увагу на те, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди посилається на те, що на виконання договору на наукову діяльність з провідним інститутом України ІВиВ Магарач у 2009 році ним були висаджені саджанці… Однак до матеріалів справи долучений договір із зазначеним інститутом датований лише 02.08.2011 року з позивачем (а.с. 15-16).
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.
Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню, а ні повністю, а ні частково.
Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії і стягнення матеріальної та моральної шкоди та витрат в такому вигляді не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Садового товариства Університет про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.Г.Дубовенко