№ провадження 2/521/1321/13
25 лютого 2013 року Малиновський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держкомзему у місті ОСОБА_2, ОСОБА_2 Регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Держкомзему у місті ОСОБА_2, ОСОБА_2 Регіональної філії ДП «Центр ДЗК», в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку , розташовану за адресою: місто Одеса, вул. Брестська, 7 в порядку спадкування за заповітом на ? частини після смерті ОСОБА_3, яка померла 27 січня 2012 року. При цьому позивач посилається на те, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді 3/4 частини земельної ділянки за адресою: місто Одеса, вул. Брестська, 7. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом. Нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частину зазначеної земельної ділянки, однак відмовився видати свідоцтво про право на спадщину на ? частину земельної ділянки, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду.
Представник позивача та позивач в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити.
Представники відповідачів у судове засідання не зявились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином. Заяв, клопотань про порядок розгляду справи до суду не надходило.
У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Як встановлено у судовому засіданні, 05 травня 2005 року на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради від 26 квітня 2005 року № 4166 - IV дідусь позивача ОСОБА_4 отримав державний акт Серія ЯА № 360872 на земельну ділянку площею 0,0695 га, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Брестська, 7.
17 травня 2006 року ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений Першою одеською державною нотаріальною конторою № 10-872, на і'мя ОСОБА_1 згідно якого ОСОБА_1 є спадкоємцем 1 /4 частки земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Брестська, 7. Спадкоємцем другої частини спадщини, а саме 3/4 частин земельної ділянки є дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_3.
15 лютого 2011 року ОСОБА_4 помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_2 міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 308. Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися з заявами про прийняття спадщини до П'ятої одеської нотаріальної контори (спадкова справа № 161/2011).
19 вересня 2011 року держаним нотаріусом П'ятої одеської нотаріальної контори ОСОБА_5 посвідчено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу, Серії І-ЖД № 382534, виданого 25 березня 1977 року Іллічівським ВДГС м. Одеси, є пережившою дружиною ОСОБА_4 і їй належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу про що надано свідоцтво про право на спадщину за законом, що міститься в матеріалах справи.
19 вересня 2011 року ОСОБА_1 на підставі заповіту, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою, 17.05.2006 року за реєстровим № 10-872 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з 1/4 частки земельної ділянки під № 7 (сьомим) ), площею 0,0695 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1 : 24:004:0003, розташованої в місті Одесі по вулиці Брестській.
27 січня 2012 року ОСОБА_3 померла про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті ОСОБА_2 міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 989.
Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 126 ЗК України, в редакції, що діяла на момент відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням його цільового призначення.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Відповідно до п. «г» ч.1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, а однією з підстав виникнення права приватної власності, на майно, є одержання майна внаслідок спадкування.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).
Дослідивши усі встановлені обставини та докази, суд вважає, що позивач на підставі ст. 1268 ЦК України, яка встановлює право спадкоємця прийняти спадщину, правомірно звернувся до суду, та його вимоги підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 15, 1225, 1233, 1268,1270 ЦК України, ст. 81 ЗК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Держкомзему у місті ОСОБА_2, ОСОБА_2 Регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом задовольнити у повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку розташовану за адресою: місто Одеса, вул. Брестська, 7 в порядку спадкування за заповітом на ? частини після смерті ОСОБА_3, яка померла 27 січня 2012 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ