АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадж. №22ц-774/8087/2013 Голов.1-ї ОСОБА_1
Категорія 33 Доповідач Колодяжна Н.Є.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2013 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді- Колодяжної Н.Є.

суддів Осіяна О.М., Глущенко Н.Г.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, третя особа: Красногвардійський районний відділ міліції Дніпропетровського управління УМВСУ в Дніпропетровській області, зацікавлена особа: Дніпропетровське міське управління УМВСУ в Дніпропетровській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями правоохоронних органів, -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Красногвардійського райсуду м.Дніпропетровськ від 22 березня 2013р., посилаючись на неврахування судом, що Казначейство не відповідає за зобов*язаннями інших юридичних осіб, а також за зобов*язаннями Держави; недоведеність позовних вимог.

У позові ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача матеріальну (упущену вигоду) та моральну шкоду, яку він зазнав в результаті незаконного порушення відносно нього кримінальної справи, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, припинення справи за недоведеністю вчинення ним злочину.

Рішенням суду з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету на користь позивача стягнуто шляхом списання моральну шкоду в сумі 48 174грн. В задоволенні решти вимог- відмовлено. Позивач рішення не оскаржує.

Ухвалою Красногвардійського райсуду від 13 червня 2013р. виправлена описка в рішенні суду та вказано вважати належним відповідачем по справі Державну казначейську службу України».

Апеляційний суд вважає, що скарга Казначейської служби не підлягає задоволенню, а рішення є законним на підставі слідуючого.

Постановою слідчого Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України від 29 вересня 2004 року відносно ОСОБА_2 порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та обрано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Згодом кримінальне провадження неодноразово припинялося.

Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 року, право на відшкодування такого виду шкоди виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

У наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються майно, в тому числі, гроші, прибуток, який він не отримав, моральна шкода.

Відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дніпропетровського міського управління УМВС України в Дніпропетровській області 28 серпня 2007 року було відмовлено позивачу у видачі закордонного паспорту з підстав порушення кримінальної справи щодо нього (т.1 а.с.25). Остаточно кримінальне провадження у відношенні позивача було припинено постановою слідчого Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 19 березня 2008 року за недоведеністю на підставі ст. 213 ч. 2 КПК України; міру запобіжного заходу підписку про невиїзд скасовано, справу за його обвинуваченням закрито за недоведеністю обвинуваченого у вчинені злочину.

Таким чином, райсуд обгрунтовано вважав, що позивач зазнав певних душевних переживань, обмежень та незручностей, в результаті порушення кримінальної справи та застосування щодо нього підписки про невиїзд.

Установивши, що позивач ОСОБА_2 має право на відшкодування моральної шкоди, і що він звернувся за таким відшкодуванням у порядку, передбаченому Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», суд прийшов до вірного висновку про те, що завдана позивачу моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4, ч. 3 ст. 13 Закону, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом за рахунок коштів державного бюджету.

Період, який суд взяв до уваги, почався з порушення кримінальної справи проти позивача, а саме 29 вересня 2004 року, та тривав до припинення кримінальної справи, а саме 19 березня 2008 року, тобто 42 повних календарних місяці.

Суд при вирішенні цього питання виходив з розміру мінімальної заробітної плати що діяв на час розгляду справи (з 01 січня 2013 року до 01 грудня 2013 року) 1147 грн. 00 коп. та враховував, що Бюджетним Кодексом України ( перехідними положенням) встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, рішення суду про стягнення коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Державною казначейською службою України. Зазначені рішення передаються до Державної казначейської служби України для виконання.

Згідно підпункту 1 пункту 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 у редакції від 30 січня 2013 року № 45 - Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету, зокрема, для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Отже, стягнення шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, провадиться з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.

За таких обставин, з врахуванням наведеного, районний суд на законних підставах стягнув з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 48 174 грн. 00 коп.

Доводи скарги про те, що право на відшкодування шкоди дає лише встановлена незаконність дій посадових осіб органу дізнання, а таке не встановлено, - є такими, що протирічать вимогам Закону «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», яким саме і передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку, що є предметом розгляду.

Посилання на невірно зазначене судом у рішенні найменування відповідача на даний час не має значення, оскільки суд своєю ухвалою виправив допущену помилку у його назві.

Розмір моральної шкоди судом визначався, виходячи із положень Закону, про що суд детально виклав у рішенні.

Апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про стягнення витрат на правову допомогу по веденню справи в апеляційній інстанції, оскільки належний розрахунок витрат у відповідності до вимог закону ним не наданий.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 22 березня 2013р. - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку у 20-денний строк.

С У Д Д І