Номер справи137/1264/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" грудня 2013 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

при секретарі Байнак В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів згідно договору позики,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про повернення коштів згідно договору позики, в якому зазначає, що він згідно договору позики від 07.07.2008 року передав відповідачці грошову позику в розмірі 15600 гривень, зі строком повернення до 07.07.2010 року, який був підписаний особисто ОСОБА_2 та двома свідками. Грошові кошти були передані у момент підписання договору позики. Однак в визначений договором строк відповідачка йому коштів не повернула, на його неодноразові звернення аби повернути борг вона не реагує. Розповсюджує різноманітні чутки, що боргу повертати вона не буде і її нічого за це ніхто не зробить. Внаслідок таких дій відповідачки, позивач відчув незручності у своєму житті і роботі. Крім того він переніс моральні переживання, що негативно позначилося на його здоровї, і 22.02.2010 році він потрапив до лікарні з діагнозом інфаркт міокарда. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 15600 гривень суми боргу згідно договору позики, 3292,38 гривень процентів, 1365 гривень процентів річних, моральну шкоду в розмірі 6000 гривень та витрати понесені по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що відповідачка в нього працювала в магазині продавцем і 07.07.2008 року звернулася до нього, щоб він позичив її гроші. На її прохання він погодився і в присутності свідків передав її 15600 гривень, на підтвердження цього факту уклавши договір позики. За період роботи відповідачки в нього вона не сплатила жодної копійки. Він вчасно сплачував її заробітну плату. Були випадки недостачі в магазині, тоді він повідомляючи про це ОСОБА_2 відраховував певні суми з її заробітної плати. Так, в визначений термін вона коштів йому не повернула, на його вимоги повернути не реагує, уникає телефонних дзвінків та зустрічей з ним. Внаслідок таких дій, він сильно хвилювався, оскільки надіявся, що ОСОБА_2 поверне йому кошти вчасно. В лютому 2010 році він переніс інфаркт міокарда, на лікування та покупку ліків були витрачені великі кошти, які він змушений був позичати в інших людей. Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнала, суду пояснила, шо вона дійсно працювала у ОСОБА_1 в магазині продавцем і 07.07.2008 року вона позичила в нього 10000 гривень, однак при укладенні договору позики була зазначена сума 15600 гривень, так як 5600 гривень це були заложені відсотки за користування. Під час роботи в нього по 2010 рік, позивач відраховував кожного місяця з її заробітної плати гроші на погашення позики. Вона лише розписувалася в відомості про отримання заробітної плати, однак грошей на руки він її не давав. Коли з ОСОБА_1 вона повністю розрахувалася, вона 01.08.2010 року звільнилася з роботи. Однак, ОСОБА_1 не відав її укладеного договору. Вважає, дії ОСОБА_1 шахрайськими і просить відмовити в задоволенні позову.

Із показань свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні встановлено, що вона є знайомою ОСОБА_2 і періодично приходила до неї на роботу, коли вона працювала в магазині ОСОБА_1 Так 07.072008 року вона там також була і була присутня при укладенні договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вона його також підписувала. Бачила як ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 2000 доларів США, що на той час було еквіваленто 10000 гривням. Вона також одного разу була присутня коли ОСОБА_2 отримувала заробітну плату. ОСОБА_1 давав її відомість розписатися, грошей не давав, а говорив що визначена сума йде в погашення недостачі. Вона також була присутня того дня, коли ОСОБА_1 віддавав трудову книжку ОСОБА_2 та виплатив їй 50 грн. зарплати та сказав, що вони розрахувалися.

Із показань свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено, що вона зі слів своєї знайомої ОСОБА_2 знає, що та позичила гроші у ОСОБА_1 і що з ним розрахувалася.

Із копії договору позики від 07.07.2008 року (а.с.6) судом встановлено, що ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 гроші в сумі 15600 гривень і зобов'язалася повернути до 07.07.2010 року. Із копії виписки з хвороби (а.с.7) видно, що 22.02.2010 року ОСОБА_1 поступив на лікування з діагнозом інфаркт міокарда задньої стінки лівого шлуночка. Із копії трудової книжки (а.с.28-29) судом встановлено, що ОСОБА_2 з 01.08.20007 року по 01.08.2010 року працювала у відповідача продавцем непродовольчих товарів в ТОВ «АПС ПОДІЛЛЯ». Із копії платіжних відомостей на виплату заробітної плати (а.с.41-51) судом встановлено, що ОСОБА_2 нараховувалася заробітна плата і стоїть її підпис про отримання.

Суд не бере до уваги показання свідків, оскільки вони не бачили коли відповідач повертала борг позивачу, а знають це лише з її слів.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 дійсно позичила 7 липня 2008року 15600 гривень зі строком повернення до 7 липня 2010 року. Відповідачка не надала суду жодного доказу щодо повернення боргу. Враховуючи, що відповідачка борг не повернула у визначений договором строк тому борг підлягає до стягнення. Також необхідно стягнути проценти на рівні облікової ставки Національного Банку України, що складає 3292.38 грн. та три проценти річних в сумі 1365 грн.

Позов в частині стягнення моральної до задоволення не підлягає так як в судовому засіданні не доведено, що хвороба позивача пов'язана з неповернення відповідачем боргу, оскільки він хворів ще до закінчення строку повернення коштів. Вирішуючи питання судових витрат суд вважає, що їх необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст.3, 15,16, 30,60,214,215 ЦПК, 11, 23, 202, 208, 530, 625, 1046, 1047, 1048 Цк України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15600 гривень боргу згідно договору позики, 3292,38 гривень процентів, 1365 гривень , 3% річних від просроченої суми, а всього 20257,38 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 262,30 гривень по відшкодуванню витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд протягом 10-ти днів з дня його оголошення.

Суддя : Желіховський В. М.