АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц-774/7881/13 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: 34 Доповідач - Колодяжна Н.Є.

УХВАЛА

Іменем України

06 листопада 2013 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого Колодяжної Н.Є.

суддів - Осіяна О.М., Глущенко Н.Г.

при секретарі - Надтока А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» - про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою -

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2013р., яким з нього стягнута сума матеріальної шкоди, посилаючись на недоведеність позову в частині розміру такої шкоди.

Апеляційний суд вважає рішення законним, а доводи скарги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що 01.01.2011 року, відповідач ОСОБА_4В, який керував автомобілем НОМЕР_1 на вул..Степова в с.Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 В результаті зазначеної ДТП автомобілю ЗАЗ були спричинені механічні пошкодження.

При зверненні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 до Страхової компанії із заявами про настання страхового випадку у виплаті страхового відшкодування з вини ОСОБА_4 було відмовлено, у звязку з тим, що останнім не було надано документів щодо правомірності керування транспортним засобом ВАЗ як це передбачено умовами договору.

Встановлено, що власником автомобіля ЗАЗ, якому спричинена шкода, є ОСОБА_3 Посилання ОСОБА_2, що зазначений автомобіль належав йому, суд правильно не прийняв до уваги, оскільки довіреність на право керування та розпорядження транспортним засобом, яка мається у нього, не є правовстановлюючим документом і не свідчить про його право власності..

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1188 ЦК України - Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до роз*ясень, що містяться в п. 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

У відповідності до наведеного, районним судом вірно встановлено, що особою, яка повинна нести відповідальність за завдання шкоди, спричиненої в результаті ДТП є ОСОБА_4, який під час ДТП керував автомобілем ВАЗ, мав посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, тобто який на законній підставі використовував цей транспортний засіб з дозволу власника.

Відповідно до звіту про проведення оцінки вартості матеріальної шкоди, спричиненої в результаті зазначеної ДТП автомобілю ЗАЗ від 17.01.2011 року розмір шкоди складає 21917,16 грн.

Оскільки під час судового розгляду справи ОСОБА_2 було зазначено, що автомобіль ЗАЗ був ним проданий після проведеної оцінки у звязку з неможливістю його експлуатування та за відсутності можливості забезпечення його збереження, суд обгрунтовано вважав проведення експертизи для встановлення розміру шкоди неможливим. При цьому судом розяснювалося відповідачам право на проведення за їхнім клопотанням відповідної експертизи з визначення шкоди на підставі письмових доказів, однак таким правом вони не скористалися. Законних підстав, за яких можна вважати, що звіт, складений за результатами проведеного дослідження страховою компанією, не може бути доказом у справі по причині, що він проведений за відсутності відповідачів, - не малось..

З врахуванням наведеного, суд обгрунтовано визначився із сумою матеріальної шкоди в розмірі 21917,16 грн. та у відповідності до вимог ст.ст.1166, 1188 ЦК (в рішенні помилково зазначена стаття 1187 ЦК) обгрунтовано задовольнив частково позовні вимоги, стягнувши з винуватця ДТП ОСОБА_4 зазначену суму на користь власника пошкодженого автомобілю ОСОБА_3, відмовивши у задоволенні інших вимог.

Прохання ОСОБА_6 про стягнення на його користь моральної шкоди з відповідачів суд не задовольнив, виходячи з того, що він не є .власником автомобіля ЗАЗ, якому були спричинені механічні пошкодження.

Позивачами рішення не оскаржене.

Доводи скарги про нікчемність звіту та недоведеність суми шкоди не заслуговують на увагу, оскільки кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на доказ, однак жодного спростування невірності наданого позивачами звіту, розміру шкоди відповідачами суду не надано. Причина, з якої судом не була проведена відповідна експертиза, а саме, відсутність пошкодженого автомобілю,- є поважною, на такі ж поважні причини продажу цього авто посилався і ОСОБА_2. Підстав вважати, що автомобіль ним був проданий навмисно- не встановлено, а тому суд не мав підстав робити висновок про недоведеність позивачами своїх вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2013р. залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту проголошення, може бути оскаржена у 20-денний строк у касаційному порядку.

С У Д Д І