Справа № 2-4583/2011p.
№ 2/202/86/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2013 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Грищенко В.М., при секретарі Шульга Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2012 року до участі у розгляді справи залучено у якості третьої особи приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3

В позовній заяві та у судовому засіданні позивачка посилається на те, що вона є донькою померлого 02 травня 2011 року ОСОБА_4, якому належало 1/3 частина квартири АДРЕСА_1. Також 1/3 частина вказаної квартири належить їй, ОСОБА_1, та її доньки ОСОБА_5 Батько мав онкологічне захворювання, часто перебував у лікарні. В червні 2010 року сестра ОСОБА_2 забрала батька на деякий час до себе. В цей період часу вона підбурила батька, щоб він заповідав свою частину квартири їй. Згодом зясувалось, що батько навіть не знав, що він підписує, оскільки він був похилого віку, хворим, німим і не міг вільно висловлювати свою думку. Батько склав заповіт, відповідно до якого 1/3 частину вказаної квартири він заповідав відповідачці. Хоча ще в 2003 році сестрі віддав гараж, а свою частину квартири хотів віддати позивачці. Просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 16 липня 2010 року, посвідчений державним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Представник позивачки у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2. у судове засідання зявилась. Позовні вимоги не визнала суду пояснила, що немає підстав для визнання заповіту від 16.07.2010 року недійсним, оскільки він був складений із додержанням вимог законодавства, був власноруч підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом, відбувалося у присутності свідків. Посилання позивачки на той факт, що в 2003 році батьком було повідомлено, що частина квартири відходить позивачці, нічим не підтверджено. Просила у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник позивачки у судове засідання зявилась. У задоволені позову просила відмовити, оскільки відсутні підстави для визнання заповіту недійсним.

Представник третьої особи, Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, до суду надали заяву № 1481 від 19.11.2012 року про розгляд справи без їх участі.

ОСОБА_4 особа приватний нотаріус дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове засідання зявилась. Суду пояснила, що заповіт було складено згідно вимог діючого законодавства. ОСОБА_4 особисто підписував заповіт, він ставив розпис не тільки в заповіті, але й в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Заповіт був прочитаний ОСОБА_4 На питання, чи розуміє він значення цих дій, він відповідав кивком голови. Заповіт було підписано в присутності свідків, розписи яких є в заповіті і в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Суд заслухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_5, померлому ОСОБА_4 належало по 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 (а.с.9-12). Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер 02 травня 2011 року (а.с.42). 16 липня 2010 року ОСОБА_4, в присутності двох свідків, було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, згідно якого усе належне йому майно він заповідав ОСОБА_2 (а.с.43). Тобто 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 В.В. заповідав своїй доньці ОСОБА_2

Допитані у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 суду пояснили, що вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, і є сусідами померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Стосунки у позивачки з батьком і сестрою завжди були добрими. Позивачка забезпечувала батька. Розмов про складання заповіту він з ними не вів.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду пояснили, що вони були присутніми у якості свідків 16 липня 2010 року, під час складання ОСОБА_4 свого заповіту. При цьому заповідача ніхто не примушував його складати, він підписав заповіт при вільному волевиявленні. На запитання нотаріуса, який посвідчував заповіт, відповідав кивком. Він розумів зміст документи, який підписував.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є донькою позивачки ОСОБА_1 і проживала з нею і з дідом ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3. Конфліктів з померлим дідом у них ніколи не було. Ним завжди опікувались як і її мати, так і ОСОБА_2 Про те, що він хоче заповідати свою частину квартири ОСОБА_2 він не казав.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він знаходився з померлим ОСОБА_4 на лікування в одній палаті. За весь час його перебування там, його донька ОСОБА_1 завжди його провідувала, опікувалась ним.

При цьому суд не може прийняти у якості доказів, наданих позивачкою ОСОБА_1, письмові записки, що нібито належать померлому ОСОБА_4, оскільки по-перше, інформація, що є в них не має суттєвості для справи, по-друге, суду достеменно не відомо, хто складав ці записки.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб.

Згідно зі ст.1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом.

Згідно ст.1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту, має відбуватися при свідках.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу, зокрема: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вище викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_4 від 16 липня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, оскільки заповіт було складено з додержанням вимог чинного законодавства, що підтверджено у судовому засіданні показаннями свідків, приватного нотаріуса, який посвідчував вказаний заповіт. Позивачкою не було надано суду доказів того, що складення заповіту відбувалося не за вільним волевиявленням заповідача, тобто не було доведено обставин, на які вона спирається у своїй позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 215,1233-1235, 1248, 1257 ЦК України, ст. ст. 10,15, 30, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М.Грищенко