Цивільна справа №2-4851/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2013 року Солом'янський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зінченко С.В.

при секретарі Гайдайчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві, про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з даним позовом, в якому просили визнати їх право власності на майно: стінку меблеву, диван «Американка», мікрохвильову піч «Еленберг», кухонний гарнітур, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1, та виключити вказане майно з акта опису та арешту майна від 04.05.2012 року, складеного державним виконавцем Солом'янського РУЮ у м. Києві.

В обґрунтування вимог позивачі вказують, що на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження по стягненню з їхнього сина ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 51719,42 гривень відшкодування матеріальної шкоди, у зв'язку з чим державним виконавцем було описане та арештоване вищевказане майно у квартирі АДРЕСА_1.

Позивачі зазначають, що у вказаній квартирі ОСОБА_5 не приживає, а лише зареєстрований, фактично проживає в м. Суми, а отже описане та арештоване виконавцем майно є власністю виключно позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та просили про задоволення позову, посилаючись на обставини та підстави, викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Відповідач Відділ державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивачів, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2011 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 43068,74 гривень матеріальної шкоди, 5000,00 гривень моральної шкоди, 3100 гривень витрат на правову допомогу та 570,68 гривень судових витрат, у зв'язку з чим на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебуває виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 51719,42 гривень відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

У зв'язку з невиконанням в добровільному порядку боржником вказаного рішення суду державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві було описане та арештоване майно, що знаходилось у квартирі АДРЕСА_1, де зареєстрований боржник ОСОБА_5.

На підставі вказаного акту державним виконавцем було описане та арештовано наступне майно: стінку меблеву, оцінена в 2000,00 грн., диван «Американка» - 1900,00 грн., мікрохвильову піч «Еленберг» - 380,00 грн., кухонний гарнітур - 1200,00 гривень.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Проте позивачами не подано суду жодного доказу на підтвердження того, що дійсно майно, описане та арештоване державним виконавцем, належить не боржнику ОСОБА_5, а позивачами у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Твердження позивачів про те, що єдиним власником квартири є ОСОБА_1, а ОСОБА_5 в квартирі тільки зареєстрований, не можуть бути достатнім підтвердженням права власності ОСОБА_1 на предмети, що знаходяться в квартирі.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що обставини, на які позивачі посилаються як на підставу позовних вимог щодо їх права власності на описане та арештоване майно, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а отже позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі вказаного та керуючись ст.ст. 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 11, 33, 57, 60, 61, 88, 130, 174, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Відділу державної виконавчої служби Солом'янського РУЮ у м. Києві, про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: