Справа № 212/978/13- ц
У Х В А Л А

про повернення заяви про забезпечення позову

31 січня 2013 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 ОСОБА_2 розглянувши заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В;

Позивачка ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна.

Одночасно до канцелярії суду 31 січня 2013 року надійшло клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача ОСОБА_4, шляхом заборони відчужувати його у будь-якій спосіб.

Заяву мотивовано тим, що накладення арешту на вищевказане майно, стало необхідним у звязку з тим, що позивачеві стало відомо про намір відповідача продати набуте під час шлюбу майно.

Розглянувши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Як роз'яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини 2 статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_3, зазначила в своїй заяві відповідні причини для забезпечення позову та вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, проте позивачкою не зазначені інші відомості, потрібні для забезпечення позову, а саме: докази реєстрації за відповідачем права власності на спірне майно, докази наміру відповідача здійснити його відчуження, а також відсутність вказівки - яким чином продаж цього майна чи зміна його власника унеможливить виконання рішення суду.

Заява представника позивача також не містить даних про вартість майна на яке необхідно накласти арешт, що унеможливлює визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимоги. Відсутність зазначених відомостей у заяві позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заява про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 цього Кодексу, повертає її заявнику.

Усунувши вказані недоліки заяви заявник може повторно звернутись до суду.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна повернути заявнику.

Копію ухвали направити позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: І. Б. Чайкін