АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М.,Слюсар Т.А.

При секретарі Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 червня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу , мотивуючи тим, що спільне життя у них з відповідачкою не склалося, у зв'язку з тим , що між ними відсутнє порозуміння і з 02.04.2013 року вони припинили підтримувати шлюбні відносини , а тому просив задовольнити його вимоги та розірвати шлюб.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 червня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, зареєстрований 22.02.2011 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з Державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом №272.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволені позову , оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити , вказуючи на те , що вони з відповідачем помирилися і проживають однією сім'єю, відповідач не заперечував проти задоволення апеляційної скарги , підтверджуючи обставини викладені позивачкою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №11 від 21.12.2007 року " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК) . Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Задовольняючи позов та розриваючи шлюб між сторонами , суд виходив з того , що збереження сім'ї сторін буде носити формальний характер, а відтак вважав , що є всі підстави до задоволення позову .

Проте з таким висновком суду погодитися не можна , оскільки він не грунтується на обставинах справи та вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається , що 26 квітня 2013 року позивач звернувся з позовом до суду про розірвання шлюбу з ОСОБА_1

У позовній заяві позивач зазначав , що у зв'язку з тим , що між ними відсутнє порозуміння з 02 квітня 2013 року кожен із них живе своїм життям та своїми інтересами,

З наведеного випливає, що сторони не підтримують подружніх стосунків всього 24 дні, тобто зовсім короткий час, мають на утриманні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

У позовній заяві позивач не навів вагомих доказів , які б свідчили проте , що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

У судове засідання сторони не з'явилися і подали заяву про розірвання шлюбу у їх відсутності.

Виходячи з наведених обставин, суд не відклав розгляд справи для примирення подружжя , а розірвав шлюб. На хибність такого висновку суду вказує і так обставина , що сторони помирилися і в даний час проживають однією сім'єю.

За таких обставин , рішення суду законним і обґрунтованим назвати не можна , а тому таке рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволені позову з наведених підстав.

Керуючись ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 червня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення , яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: