Придніпровський районний суд м.Черкас
номер справи 711/2247/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2013 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Степаненко О.М.

при секретарі Матяш К.С.,

представника прокуратури м. Черкаси ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання дітей, -

в с т а н о в и в:

До суду звернулась ОСОБА_3 із позовними вимогами до ОСОБА_2А, третя особа орган опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, орган опіки та піклування Черкаської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2, скориставшись правом передбаченим ст. 31, 123 ЦПК України звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, орган опіки та піклування Черкаської міської ради, про визначення місця проживання дітей.

21.10.2013 року за заявою представника позивача ОСОБА_3 її заява про позбавлення батьківських прав в порядку п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України залишена без розгляду.

Позовні вимоги про визначення місця проживання дітей ОСОБА_2 обґрунтовує наступним, з 14.02.2002 року по 23.11.2009 року він перебував із відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, після чого почали жити окремо.

Від шлюбу мають двох синів - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу залишились жити разом із відповідачем. Під час шлюбних відносин в їхній родині були створені умови для гарного і всебічного розвитку дітей. Але з 2009 року відповідач ОСОБА_3 захопилась незаконною сектою «Анастасія» і втратила будь-який інтерес до виховання дітей, і, взагалі, до їхнього сімейного життя, що стало причиною розлучення.

З моменту переїзду відповідача в іншу область дітям спричиняються перешкоди в розвитку, відповідач не приділяє достатньої уваги в навчанні, обмежує доступ до культурних закладів.

Він (позивач) має власний бізнес та стабільний самостійних дохід. Робочий день триває з 9-00 до 15-00, тому має час відводити дітей до школи, займатись з ними вечорами, гуляти та іншим чином піклуватись про них. Відповідач, в свою чергу, не має стабільного доходу, мешкає в квартирі, яка не облаштована всім необхідним для розвитку дітей. Він же проживає в комфортабельній двокімнатній квартирі на восьмому поверсі, де обладнана кімната для дітей.

На протязі всього часу з моменту розірвання шлюбу діти постійно вказують на своє бажання жити разом з ним. Спиртними напоями він не вживає, не палить, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно, добре відноситься до синів.

Вважає, що перебування синів в сімї відповідача негативно впливає на їхнє виховання та здоровя.

Просить визначити місця проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із ним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, визначених у його заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснила, що діти забезпеченні нею всім необхідним для нормального та здорового розвитку. Вона належним чином піклується за синів, вони завжди одягнені по сезону, фізично здорові, з відзнакою навчаються в школі. Заперечує проти визначення місця проживання дітей разом із позивачем, вказуючи, що діти самі не бажають цього. Крім того, ОСОБА_2 має заборгованість по виплаті аліментів. Не надав доказів щодо самостійного доходу та власного житла. Просить відмовити у задоволенні його заяви.

Представник органу опіки та піклування та прокуратури м. Черкаси при розгляді заяви поклались на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та надавши оцінку поданим ними докази, вважає, що вимоги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №360 від 08.09.2010 року.

Під час шлюбу народились діти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розлучення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 їхні малолітні діти залишились проживати з матір'ю.

З батька ОСОБА_2 згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.12.2010 року стягнуто аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу).

Розпорядженням голови Липовецької районної державної адміністрації Винницької області від 28.03.2013 року №102 органом опіки та піклування вирішено питання про надання права ОСОБА_2 спілкуватися з малолітніми синами ОСОБА_2 Нікітою та ОСОБА_5.

Твердження позивача ОСОБА_2 про, начебто, не забезпечення з боку відповідача ОСОБА_3 задовільних умов для проживання та розвитку дітей, спростовуються комісійним актом б/д обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_3, згідно якого діти проживають разом із матірю та зареєстровані в селище Липовець, Липовецького району Вінницької області, вул. Привокзальна, 45, відвідують Росошанську загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів. Діти знаходяться на утриманні матері, яка і займається їх вихованням.

Факт задовільних умов проживання підтверджується також актом від 18.03.2013 року, відповідно до якого стосунки у сімї, де проживають діти, дружні, довірливі. Всі дорослі члени сімї турбуються про дітей. Діти люблять і поважають дорослих. Діти відвідують розважальні заклади: аквапарк, цирк, заходи в с. Росаша. Мати забезпечує належні умови проживання дітей. Звертає належну увагу на їх утримання, забезпечує всім необхідним відповідно до потреб і сезону.

Посилання позивача на відсутність контролю з боку відповідача щодо розумового розвитку дітей, спростовуються довідкою Росошанською загальноосвітньої школи від 12.04.2013 року №8, відповідно до якої діти ОСОБА_5 і ОСОБА_5 Нікіта, які навчаються в школі з 01.09.2011 року, проявили себе здібними учнями. На високому рівні засвоюють навчальний матеріал, мають бали високого рівня.

У свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Суд належно оцінює позитивні характеристики на позивача ОСОБА_2, але не може залишити поза увагою його заборгованість по аліментах на користь ОСОБА_3, яка станом на 01.09.2013 року становить 28427,17 грн. (довідка-розрахунок Центрального відділу державної виконавчої служби від 18.09.2013 року №44141).

Крім того, позивачем не надано доказів щодо наявності у нього на праві власності нерухомого майна, зокрема квартири, де, на його думку, він планував проживати разом із дітьми.

Не надано доказів позивачем щодо отримання ним стабільного самостійного доходу.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами (ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини», ст. 171 СК України) до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Так, судом взято до уваги небажання дітей ОСОБА_2 Нікіти, ОСОБА_5 проживати разом із батьком ОСОБА_2, зясоване під час їхнього допиту в суді.

Не доведено позивачем ОСОБА_2 і перебування ОСОБА_3 у релігійному русі (секті) «Анастасія».

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

На рівні національного законодавства встановлено перелік обставин, за наявності яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матір'ю. Такими є: відсутність у матері самостійного доходу; зловживання матір'ю спиртними напоями або наркотичними речовинами; аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвиткові дитини.

Будь-яких із вказаних обставин, судом не встановлено.

Керуючись ст. 160, 161 СК України, Декларації прав дитини, постановою Пленум Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», ст. ст. 3, 10, 11, 12, 58, 59, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 154, 209, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області, орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із ОСОБА_2 Анатолієвичем, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6