Справа № 428/292/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2013 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі

головуючого судді - Александрової Н.В.,

при секретарі - Голуб Т.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представників третіх осіб - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради Луганської області про встановлення факту проживання та визнання права користування житловим приміщенням, за участю третіх осіб Комунального підприємства «Житлосервіс «Світанок», служби у справах дітей ОСОБА_7 міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду в інтересах малолітньої ОСОБА_6 з позовною заявою до ОСОБА_7 міської ради Луганської області про встановлення факту проживання та визнання права користування житловим приміщенням, за участю третіх осіб Комунального підприємства «Житлосервіс «Світанок», служби у справах дітей ОСОБА_7 міської ради, посилаючись на те, що малолітня ОСОБА_6, батьками якої є вона та ОСОБА_8, який помер 01.09.2012 року, проживала разом з останнім за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3, і тому вважає, що малолітня ОСОБА_6 також має всі права на житло, квартиру, розташовану за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3.

У звязку із викладеним, із урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд встановити факт проживання малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком ОСОБА_8, який помер 01 вересня 2012 року, за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3, а також визнати за малолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали доводи, викладенні в уточненій позовній заяві, просили суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 міської ради Луганської області ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити, так як будь-яких доказів щодо проживання малолітньої разом з померлим позивачем не надано, а постанова про відмову в порушенні кримінальної справи свідчить про те, що померлий мешкав в квартирі самостійно, що зокрема підтверджується довідкою від 26.11.2012 року, яка видана КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», актом перевірки санітарно-технічного стану квартири АДРЕСА_1 від 18.09.2012 року, листом головного лікаря КУ СМБЛ від 20.08.2013 року та поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Представник третьої особи Комунального підприємства «Житлосервіс «Світанок» ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримав пояснення представника відповідача у судовому засіданні.

Представник третьої особи служби у справах дітей ОСОБА_7 міської ради ОСОБА_4 в судовому засіданні просила позов задовольнити, оскільки малолітня дитина має право проживати з будь-яким з батьків, тому відмовою в задоволенні позову може бути порушено її право.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що після смерті ОСОБА_8 комісія у складі її, майстрів Цикваса та Костенка вийшли за адресою проживання померлого для складення акту санітарно-технічного стану квартири. Запросили жителів квартири № 2, перевірили наявність усіх побутових приборів, в квартирі не бачили дитячих іграшок, речей, всередину шафи не дивилися. Сусіди казали, що колишня дружина влаштувала похорон померлого, у звязку із чим зробили висновок про те, що ОСОБА_8 проживав один.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 був її сусідом, з ним проживала дівчинка ОСОБА_4, бачила як ОСОБА_8 постійно гуляв із дівчинкою, водив її в цирк, в магазин, чекав її повернення із школи на вулиці. В квартирі була 2 рази, бачила портфель та дитячі куртки, у ванній дитячі речі, дівчинка рідко була відсутньою, іноді ходила жити до мами.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що він перебував у добрих відносинах із ОСОБА_8, який познайомив його з донькою, в квартирі перебував 5-7 разів, був свідком розмови ОСОБА_8 із донькою про уроки, часто бачив дівчинку із підручниками, а також бачив підручники на столі в квартирі ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що знайома із ОСОБА_8 з 1989 року та є хресною матірю його доньки, яка часто жила у батька на канікулах та у вихідні дні. В квартирі ОСОБА_8 знаходилися як його речі, так і речі доньки, яка періодично жила як з батьком, так і з матірю.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_8 знала з 1987 року, в останній час його донька часто перебувала в його квартирі, поводилася як вдома, в шкільний час в основному проживала з батьком.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_8 з 1992 року, який спочатку проживав з дружиною, а після розлучення проживав з донькою, яка бажала проживати з батьком. Донька ОСОБА_8 проживала з ним, але не переривала спілкування з матірю, факт проживання доньки може підтвердити тим, що бачила доньку в квартирі ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що знав ОСОБА_8 та його дружину в молодості, останні три роки не спілкувався із ним внаслідок хвороби.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що приблизно раз на тиждень бачила чоловіка із квартири АДРЕСА_2, дитину не бачила, до квартири не заходила.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що він є судово-медичним експертом, на місці смерті ОСОБА_8 не був, постанову про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.09.2012 року за фактом смерті ОСОБА_8 виніс на підставі наявних матеріалів, запис у постанові про самостійне проживання ОСОБА_8 нічим не підтверджений та зроблений виключно з метою встановлення факту насильницької чи ненасильницької смерті.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що він є оперуповноваженим Сєвєродоенцького МВ УМВС України в Луганській області. Приблизно на початку вересня 2012 року він приїхав зафіксувати смерть за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3, при цьому факту наявності дитячих речей в квартирі не памятає, ящиків та шаф не перевіряв. Встановлення кола осіб, з якими мешкав померлий, не відносилось до його компетенції, тому ці обставини ним не перевірялись.

Вислухавши позивача, представника відповідача, представників третіх осіб, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків та відповідних їм правовідносин.

У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії ЕД № 140607 видно, ОСОБА_6 народилась 27.06.2000 року у м. Сєвєродонецьку Луганської області, її батьком є ОСОБА_8, матірю є ОСОБА_19. При цьому, копіями свідоцтва про одруження від 25.12.1998 року, свідоцтва про розірвання шлюбу від 03.07.2003 року, свідоцтва про шлюб від 24.04.2009 року підтверджується, що ОСОБА_8 та ОСОБА_19 (дошлюбне прізвище Коваленко) одружилися 25.12.1998 року, а 03.07.2003 року шлюб між ними було розірвано і 24.04.2009 року ОСОБА_19 зареєструвала шлюб із ОСОБА_20, змінивши своє прізвище на «Балакіна».

01 вересня 2012 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 344840.

Відповідно до копії довідки, виданої КП «Житлосервіс «Світанок» 05.03.2012 року, ОСОБА_8 проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2, а згідно пояснень сторін, дана квартира є не приватизованою та знаходиться на балансі КП «Житлосервіс «Світанок», засновником якого є ОСОБА_7 міська рада Луганської області.

Позивач, звертаючись до суду в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що малолітня ОСОБА_6, батьками якої є вона та ОСОБА_8, який помер 01.09.2012 року, проживала разом з останнім за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3, у звязку з чим вважає, що малолітня ОСОБА_6 має право користування квартирою, розташованою за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3.

Представник відповідача ОСОБА_7 міської ради Луганської області ОСОБА_3 та представник третьої особи Комунального підприємства «Житлосервіс «Світанок» ОСОБА_5 у судовому засіданні вимоги позивача не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність будь-яких доказів щодо проживання малолітньої разом з померлим, так як в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи зроблено висновок, що померлий мешкав в квартирі самостійно, що зокрема підтверджується довідкою від 26.11.2012 року, яка видана КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», актом перевірки санітарно-технічного стану квартири АДРЕСА_1 від 18.09.2012 року, листом головного лікаря КУ СМБЛ від 20.08.2013 року та поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, а тому підстав задоволення позову немає. Однак суд не може погодитись з даними ствердженнями представників відповідача та третьої особи.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 61 Житлового кодексу УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на імя якого видано ордер.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 64 Житлового кодексу УРСР члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно із ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Отже, на думку суду, під правом дитини на місце проживання слід розуміти юридичну можливість дитини у віці до 14 років через законних представників, а у віці від 14 до 18 років особисто (але за їхньою згодою) визначати місце проживання в межах України, тобто можливість обирати місце проживання, облаштуватися за місцем проживання, стати на облік осіб, які потребують покращення житлових умов (якщо є підстави), змінити місце проживання, вимагати від інших осіб не порушувати право на місце проживання, звернутися за захистом до правомочного органу держави у разі порушення цього права тощо, що зокрема закріплено і в Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року.

Так, з пояснень свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 у судовому засіданні видно, що малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом із батьком ОСОБА_8, який помер 01 вересня 2012 року, за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3. При цьому, згідно пояснень свідка ОСОБА_13 у судовому засіданні, який проводив судово-медичну експертизу, запис у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.09.2012 року за фактом смерті ОСОБА_8 щодо самостійного проживання ОСОБА_8, на який, як на доказ, посилається представник відповідача, нічим не підтверджений та зроблений виключно з метою встановлення факту насильницької чи ненасильницької смерті, що також підтвердив і свідок ОСОБА_12, який виїжджав на місце смерті ОСОБА_8 та складав відповідний протокол огляду місця події.

При цьому суд не може взяти до уваги пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 у звязку з тим, що вказані свідки не змогли дати пояснень щодо фактів, які стосуються справи, а свідок ОСОБА_11 зробила висновок про проживання ОСОБА_8 у квартирі самостійно на підставі огляду квартири після смерті ОСОБА_8, в той час як предметом розгляду по справі є факт проживання ОСОБА_8 разом із донькою до моменту його смерті.

Довідка від 26.11.2012 року, яка видана КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», та акт перевірки санітарно-технічного стану квартири АДРЕСА_1 від 18.09.2012 року, в яких зазначено, що ОСОБА_8 проживав та був зареєстрований один до дня смерті, і лист головного лікаря КУ СМБЛ від 20.08.2013 року, в якому вказано, що ОСОБА_6 мешкає за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр-т Радянський, 61/24, суд не може взяти до уваги, так як дані документи при їх складанні не мали на меті встановлення будь-яких фактів в якості підтвердження обставин, які є предметом доказування у даній цивільній справі та повністю спростовуються наданими поясненнями свідків у судовому засіданні, які в своїй сукупності повністю відповідають наданим поясненням позивача в якості обґрунтування вимог та не викликають у суду сумнівів щодо їх правдивості.

З копій заяв про зняття з реєстрації місця проживання від 15.12.2011 року, заяв про реєстрацію місця проживання від 15.12.2011 року видно, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 було вчинено необхідні дії, спрямовані на зняття ОСОБА_6 з реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, та реєстрацію її за його місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_4.

Тобто, на думку суду, ОСОБА_8 вчинив дії, спрямовані на реєстрацію своєї доньки, як члена своєї сімї, в квартирі, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3, але не закінчив їх підстав, що не залежали від його волі, а саме через його смерть 01 вересня 2012 року. При цьому факт їх спільного проживання також вбачається з фотографій, зроблених в 2009- 2011 роках, які були оглянуті у судовому засіданні.

Таким чином, із урахуванням письмових доказів та показань свідків, суд приходить до висновку про те, що малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом із батьком ОСОБА_8, який помер 01 вересня 2012 року, за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3, а також про необхідність захисту її прав та задоволення вимог позивача в цій частині.

Враховуючи викладене, а також враховуючи встановлений судом факт проживання малолітньої ОСОБА_6 разом з батьком ОСОБА_8, який помер 01 вересня 2012 року, за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3, суд приходить до висновку про необхідність також захисту прав малолітньої дитини на користування житловим приміщенням, розташованим за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3, шляхом визнання за малолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, права користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3, так як її право є похідним від права померлого батька, який був належним наймачем вказаної квартири та мав законне право на користування нею, а малолітня ОСОБА_6 була членом його сімї, і отже мала законне право на користування спірним житлом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_7 міської ради Луганської області про встановлення факту проживання та визнання права користування житловим приміщенням задовольнити.

Встановити факт, що малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала разом із батьком ОСОБА_8, який помер 01 вересня 2012 року, за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3.

Визнати за малолітньою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, право користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 21/3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова