Справа № 357/9310/13-ц
У Х В А Л А

01 липня 2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло подання головного державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження права виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1 в якому зазначено, що на примусовому виконанні в міському відділі ДВС Білоцерківського МРУЮ знаходиться наказ Господарського суду Київської області за № 20/063-11 від 16.08.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Національного банку України Фабрики банкнотного паперу боргу в сумі 63044 грн. 82 коп.

24.01.2013 року державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського МРУЮ відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого документа та копії направлено сторонам. Боржникові було надано строк для добровільного виконання даної вимоги, однак ОСОБА_1 самостійно не сплатив борг. На неодноразові виклики державного виконавця боржник не зявлявся.

25.02.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника.

24.04.2013 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках ОСОБА_1 в Київському ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», однак згідно повідомлення банківської установи, кошти на рахунках відсутні.

Враховуючи наведене, просять суд розглянути подання та винести ухвалу, якою встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон країни громадянина України ОСОБА_1.

Представник міського відділу Державної виконавчої служби Білоцер ківського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не зявилася, просила справу слухати у її відсутність.

Суд, розглянувши подання, дослідивши надані додатки, дійшов висновку, що подання до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» надано право державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань покладених на нього рішенням, звертатись до суду з таким поданням.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 та ч.2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року, громадянинові, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суду не надано доказів про наявність у боржника закордонного паспорту та доказів про ухилення боржника від виконання зобовязань і наміру виїхати за кордон з метою ухилення від виконання рішення суду.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України свободу пересування та право вільно залишати територію України. Суд вважає, що обмеження даного конституційного права є крайньою мірою, яка може бути використана лише тоді, коли всі передбачені законом виконавчі дії не дали позитивного результату щодо стягнення з боржника суми боргу. Суду не надано інформації щодо наміру боржником покинути територію держави Україна, його місце перебування, наявність закордонного паспорту та інше.

З аналізу цих правових норм вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за межі України, та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням, органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, ухиляється від виконання зобовязань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

При зверненні до суду з зазначеним поданням державний виконавець не навів жодних з перелічених обставин, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження особі, тільки на наявність боргових зобовязань.

Виходячи з вищезазначеного, використовуючи принцип справедливості, визначений ст. 1 ЦПК України, суд не вбачає підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року, ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 1, 60, 377-1 ЦПК, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу постановлено без участи особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3