ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-7308/12
провадження № 2/753/969/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"27" лютого 2013 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Семенченко Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних та моральної шкоди,

встановив:

У серпні 2012 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних та моральної шкоди. В позовних вимогах, підчас розгляду справи їх уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь інфляцію за період з 01.02.2010 року по 31.12.2012 року в розмірі 2 957,05 грн., 3% річних за період з 01.02.2010 року по 31.12.2012 року в розмірі 1 672,05 грн., моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн. та судові витрати.

Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі, у звязку з чим суд проводить заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи (а.с. 38, 42).

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2009 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 15 081,00 грн., моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн. та витрати в сумі 1 996 грн., а всього 19077,50 грн. (а.с. 7).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2010 року рішення Дарницького районного суду м. Києва залишено без змін (а.с. 8-10).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до пятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

22.022012 року державний виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження (а.с. 12).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість за неможливість виконання грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник не сплатив заборгованість в розмірі 19 077,50 грн, та відповідно йому було нараховано інфляцію за період з 01.02.2010 року по 31.12.2012 року в розмірі 2 957,05 грн. та 3% річних в розмірі 1 672,05 грн. за період з 01.02.2010 року по 31.12.2012 року (розрахунок, а.с.37).

Таким чином, винними діями відповідача завдано майнову шкоду.

Станом на день прийняття рішення майнова шкода позивачеві відповідачем не відшкодована.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення з відповідача ) інфляцію та 3% річних за період з 01.02.2010 року по 31.12.2012 року в розмірі 2 957,05 грн. та 1 672,05 грн. відповідно є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2 000,00грн.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обовязковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність моральної шкоди. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди позивач не надав.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позов задовольняється з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого збору в розмірі 330,00 грн. (а.с. 1, 2).

Керуючись ст.ст. ст.ст. 23, 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212- 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування інфляційних втрат та трьох процентів річних та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) інфляцію за період з 01.02.2010 року по 31.12.2012 року в розмірі 2 957,05 (дві тисячі девятсот пятдесят сім) гривень 05 копійок та 3% річних за період з 01.02.2010 року по 31.12.2012 року в розмірі 1 672,05 (одна тисяча шістсот сімдесят дві) гривні 05 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 330,00 (триста тридцять) гривень 00 копійок.

За письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

Суддя: