Цивільна справа №2-4375/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2013 року Соломянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Зінченко С.В.

при секретарі Гайдайчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення без надання іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и в :

Позивач НТУУ «КПІ» звернувся з вказаним з позовом до суду про виселення відповідачів з усіма залежними від них особами (дітьми) з кімнати АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в студентському сімейному гуртожитку №22 НТУУ «Київський політехнічний інститут», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, без відповідних правових підстав проживають відповідачі ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_3 та їх дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Власником (балансоутримувачем) вказаного гуртожитку є НТУУ «КПІ» на підставі листа МОН України від 03.10.2010 року. Гуртожиток №22 має статус студентського гуртожитку для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів НТУУ "КПІ", що підтверджується наказом ректора НТУУ «КПІ» від 03.09.2001 року №4-85.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася із заявою про надання кімнати в студентському гуртожитку сімейного типу на період навчання та вселення її чоловіка - відповідача ОСОБА_3

На підставі вищевикладеного адміністрація НТУУ «КПІ» задовольнила прохання відповідача та надала на період навчання приміщення (кімнату) у гуртожитку АДРЕСА_1.

Згідно наказу №669/2с від 30.08.2010 року ОСОБА_1 була зарахована на навчання за державним замовленням із терміном навчання до 30.06.2011 року.

В силу ст. 132 ЖК України, п. 40 Примірного положення про гуртожитки особи, які вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з навчанням.

Відповідно до п.43 Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу при відрахуванні з навчального закладу студенти, які проживали у гуртожитку, залишають його в установленому порядку в двотижневий термін з дня видачі відповідного наказу.

Після закінчення вказаного строку адміністрація НТУУ «КПІ» неодноразово зверталася до відповідача ОСОБА_1 із попередженням про необхідність виселення із гуртожитку, які були отримані нею особисто, однак відповідачі до цього часу без достатніх правових підстав продовжують проживати та користуватись відповідним приміщення у гуртожитку позивача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляду справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення, посилаючись на обставини та підставі вказані в позові. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення засідання повідомлялись належним чином за адресою проживання, а тому суд з урахуванням згоди представника позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що будівля №6 по вул. Металістів в м. Києві знаходиться на балансі НТУУ «КПІ» і має статус студентського гуртожитку для проживання сімейних студентів, аспірантів, що підтверджується наказом ректора НТУУ «КПІ» від 03.09.2011 року №4-85 та листом Міністерства освіти і науки України від 03.12.2010 року № 1/11-11028. (а.с. 14-18).

Приписами п. 2 розділу 1 Примірного положення про гуртожитки №208 від 03.06.1986 року встановлено, що гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в м. Києві Ради народних депутатів.

Згідно до Примірного Положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого Наказом Міністерства освіти та науки від 13.11.2007 року № 1004 студентські гуртожитки вищих навчальних закладів призначені для проживання на період навчання іногородніх студентів, слухачів, курсантів, асистентів-стажистів, інтернів, клінічних ординаторів, аспірантів, ад'юнктів, докторантів тощо (далі - Студенти), а також студентів з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, за умови відсутності в них іншого місця проживання. Житлова площа та місця загального користування в гуртожитку не підлягають приватизації, обміну, закладанню, бронюванню і здаванню для проживання сторонніх осіб чи наймання з іншою метою. Поселення Студентів до студентських гуртожитків здійснюється рішенням керівника вищого навчального закладу за погодженням з органами студентського самоврядування та первинною профспілковою організацією студентів на підставі ордерів відповідно до Житлового кодексу України. При поселенні укладається угода (контракт) на проживання. При відрахуванні з навчального закладу (у тому числі при його закінченні), розірванні угоди на проживання Студенти, які проживали в гуртожитку, залишають його в установленому порядку в двотижневий термін від дня видачі відповідного наказу.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернулась із заявою про надання кімнати в студентському гуртожитку сімейного типу на період навчання та вселення відповідача ОСОБА_3, який є її чоловіком (а.с. 6-12).

На підставі вказаної заяви адміністрація НТУУ «КПІ» задовольнила прохання відповідача та надала на період навчання приміщення (кімнату №9-24) у гуртожитку АДРЕСА_1.

На поселення відповідачів в гуртожиток №22, адміністрацією НТУУ "КПІ" було видано ордер, копія якого є в матеріалах справи.

Згідно наказу №669/2с від 30.08.2010 року ОСОБА_1 була зарахована на навчання за державним замовленням із терміном навчання до 30.06.2011 року..

Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом.

Норми ст. 132 ЖК України, а також п. 40 Примірного положення про гуртожитки встановлюють, що особи, які вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з навчання.

Крім того, адміністрація НТУУ «КПІ» неодноразово зверталася до відповідачів із попередженням про необхідність виселення із гуртожитку, які були отримані відповідачем особисто, проте відповідачі до цього часу без достатніх правових підстав продовжують проживати та користуватись відповідним приміщення у гуртожитку позивача

Враховуючи, що відповідачі без законних на те підстав проживають в кімнаті гуртожитку НТУУ «КПІ», що надавалась на час навчання відповідачу ОСОБА_1, тим самим позбавляючи можливості проживати у ній нових студентів університету та членів їх сімей, відповідачі разом з усіма залежними від них особами з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача в рівних частках суму сплаченого судового збору 114,70 грн.

Керуючись ст.ст. 109, 127, 129, 132 ЖК України, Примірним положенням про студентський гуртожиток, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення без надання іншого жилого приміщення задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з усіма залежними від них особами з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: