Справа № 265/1358/13-ц
Провадження № 2/265/849/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2013 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

при секретарі Хайтуловій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

25 лютого 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 2007 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають разом із нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до отримання дітьми повної вищої освіти.

У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з уточненням позовних вимог в якій просила суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, уточненні позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, зясувавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО №079867, виданого 10 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новоазовського райуправління юстиції Донецької області, шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано, про що 10 липня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за №72. Після розірвання шлюбу прізвище дружини не змінено (а.с.7).

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №102206, виданого 19 жовтня 2007 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб 19 жовтня 2007 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №244. Після реєстрацію шлюбу дружині присвоєно прізвище «Конюченко» (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО №370993, виданого повторно 11 червня 2004 року виконкомом Приморської сільської ради Новоазовського району Донецької області, ОСОБА_3 народилась 04 січня 1996 року, актовий запис №1, в графі «батько» зазначено ОСОБА_2, в графі «мати» ОСОБА_4 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-НО №370994, виданого повторно 11 червня 2004 року виконкомом Приморської сільської ради Новоазовського району Донецької області, ОСОБА_6 народився 15 вересня 1997 року, актовий запис №25, в графі «батько» зазначено ОСОБА_2, в графі «мати» ОСОБА_4 (а.с.5).

З довідки з місця мешкання №52 від 25 лютого 2013 року, виданої ТОВ «Житло-Гарант», позивачка мешкає за адресою: АДРЕСА_1, разом з дітьми: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.6).

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів.

Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Таким чином судом встановлено, відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, має працездатний вік, регулярний дохід та не має непрацездатних членів сімї чи родичів, яких він зобовязаний утримувати, тому з урахуванням конкретних обставин справи, керуючись принципом справедливості та розумності, з урахуванням потреб неповнолітніх дітей, можливостей відповідача та визнання останнім позову, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, що не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Аналізуючи вищенаведені норми закону, у сукупності з даними обставинами справи, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229 гривень 40 копійок.

На підставі ст.ст. 180-182 СК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 81, 84, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, мешкає за адресою: Донецька область, Новоазовський район, вулиця Гагаріна, будинок 12, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, починаючи з 25 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 229 (двісті двадцять девять) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Суддя______________________________Т.С.Адамова