справа № 691/1509/13-ц
провадження № 2/691/581/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2013 рокуГородищенський районний суд Черкаської області
В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю:

позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_2

представника позивачки ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

прокурора Лозовової К.В.

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_5 Олегівни до ОСОБА_4, за участю третьої особи служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, прокуратури Городищенського району Черкаської області про надання дозволу на виготовлення дитині проїзних документів та тимчасовий виїзд за кордон без згоди другого з батьків, -

встановив :

ОСОБА_5 ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, за участю третьої особи служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, прокуратури Городищенського району Черкаської області про надання дозволу на виготовлення дитині проїзних документів та тимчасовий виїзд за кордон без згоди другого з батьків.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву позивачка посилається на те, що 01 жовтня 2011 року між нею та відповідачем ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Мліївською сільською радою Городищенського району Черкаської області за актовим записом №11. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею.23 березня 2012 року шлюб між ними було розірвано, про що свідчить актовий запис №78, виконаний відділом актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві. Причиною розірвання шлюбу була аморальна поведінка відповідача, який ще під час її вагітності неодноразово повторював про небажання народження їх доньки та звертався до неї з проханням перервати вагітність. Наразі свою малолітню доньку відповідач бачив лише декілька разів. Рідні відповідача взагалі не проявляють ніякого бажання бачити дитину. Відповідач є безробітним, власного житла не має, зловживає спиртними напоями, палінням цигарок та антибіотиками широкого спектру дії. Неодноразово застосовував фізичну силу до неї та її матері, що було підставою до звернення до правоохоронних органів. ОСОБА_7 через таку аморальну поведінку відповідача та його небажання підтримувати не тільки шлюбні відносини з нею, а і батьківські стосунки із малолітньою донькою, небажання піклуватися та виконувати свій батьківський обов»язок по відношенню до доньки, вона змушена була розірвати шлюбні відносини. 14 травня 2013 року вона вдруге уклала шлюб з підданим Королівства ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_9, про що складено відповідний актовий запис №797 центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві. ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_9 підтримував її та піклувався про неї, після того, як відповідач покинув її вагітною. Також він взяв на себе всі матеріальні витрати по народженню її доньки. Донька, ОСОБА_6, постійно проживає з нею за адресою м.Київ вул.Г.Родимцева, №1, кімната №721 та знаходиться на повному утриманні її та її чоловіка ОСОБА_2 ОСОБА_9. Відповідач не приймає участь у вихованні дитини, ухиляється від надання матеріальної допомоги. Незважаючи на те, що біологічним батьком ОСОБА_6 є відповідач, фактично від її народження всі батьківські обов»язки по утриманню, розвитку та піклуванню про дитину здійснює вона та ОСОБА_2 ОСОБА_9. На сьогодні єдиними батьками, яких знає малолітня ОСОБА_6 є вона та її другий чоловік. Певний період часу ОСОБА_2 ОСОБА_9 мешкав на Україні разом з нею та її донькою, проте на даний час проживає на території Королівства ОСОБА_8. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд разом з дитиною за кордон до свого чоловіка у Королівство ОСОБА_8, але отримати згоду на виготовлення дитині дитячих проїзних документів для виїзду за кордон від відповідача не може, так як він від надання такої згоди ухиляється. Вважає, що така позиція відповідача є незаконною, шкодить здоров»ю доньки і не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на спілкування з єдиним батьком якого вона знає - ОСОБА_2 ОСОБА_9 і якого вона завжди зустрічає з посмішкою, з радістю. В Королівстві ОСОБА_8 проживають батьки ОСОБА_2 ОСОБА_9, фактично бабуся та дідусь дівчинки, спілкування з якими позитивно впливає на дитину, сприяє її розвитку та духовному становленню. Відповідач ставить свої інтереси вище за інтереси дитини, таким чином намагаючись помститися їй, як колишній дружині за свою неспроможність у всіх відношеннях та незрозумілу образу на всіх і на все. За умов добросовісності й розумності дій відповідача, він би не перешкоджав здійсненню немайнового права своєї дитини на виїзд за межі України, на її спілкування з людьми до яких вона прихильна, на оздоровлення та розширення кругозору. Не працюючи та не утримуючи свою доньку, відповідач не має фінансової можливості забезпечити своїй дитині відпочинок чи подорож за кордон, а забороняючи їй від»їздити за кордон з дитиною, обмежує останню в її розвитку, позбавляє нових вражень та оздоровлення. Діючи в інтересах малолітньої дитини, звернулася до суду за захистом своїх прав та дитини.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та уточнила позовні вимоги щодо строку надання дозволу малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на багаторазові тимчасові виїзди за межі України зазначивши, що просить надати дозвіл на такі виїзди на протязі одного року, рахуючи строк з дня набрання рішенням суду законної сили із зазначенням напрямку спрямування до Королівства ОСОБА_8.

Представник позивачки позовні вимоги позивачки підтримала та просила їх задоволити в повному обсязі виключно в інтересах гармонійного розвитку новоутвореної сім»ї, оздоровлення дитини та знайомства з новою родиною.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, що заперечує проти багаторазових тимчасових виїздів доньки за межі України на протязі одного року без його згоди та, відповідно, заперечив проти виготовлення проїзних документів на право багаторазових виїздів, погодившись лише на одноразовий виїзд, при цьому жодних вагомих та обґрунтованих причин не наводить, мотивуючи свою позицію малолітнім віком дитини, відсутністю потреби у такому віці від»їжджати за кордон та можливими намірами позивачки продати дитину громадянину іншої держави.

Представник третьої особи служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, в судове засідання не з»явився, але надав суду пояснення від 22.10.2013 року №5207 в якому просив прийняти рішення на підставі зібраних доказів, відповідно до вимог чинного законодавства, з врахуванням найвищих інтересів та забезпечення прав малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив.

Прокурор позовні вимоги позивачки підтримав та зазначив, що перешкоди, які виникають у позивачки в зв'язку з неможливістю надання дозволу малолітній ОСОБА_6 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України на протязі одного року порушують права її доньки та її самої, остільки в ході розгляду справи обґрунтовано встановлено потребу дитини у знайомстві з родиною, яка проживає за кордоном, оздоровленні, та підтриманні бажання матері створити повну сім»ю, в якій участь у вихованні та розвитку дитини буде брати як батько, так і мати.

Неявка третьої особи не перешкоджає розглядові справи по суті, так як сторона повідомлена вчасно та належним чином про розгляд справи. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду справи і слухає справу у відсутності сторони.

Суд, вислухавши пояснення позивачки; представника позивачки; відповідача; розглянувши пояснення служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації; думку прокурора, який зазначив, що позиція відповідача шкодить інтересам малолітньої дитини і не сприяє її всебічному, гармонійному, духовному, моральному розвитку та оздоровленню; свідка ОСОБА_10, яка посвідчила, що позивачка по справі є її донькою, яка перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 ОСОБА_9, від першого шлюбу у доньки є малолітня дитина ОСОБА_6, біологічним батьком якої є відповідач по справі і який з дня народження дитини майже з нею не бачиться і не приймає участі у її вихованні та утриманні, новостворена сім»я доньки, навпаки, піклується та матеріально утримує її онуку, проявляє турботу та забезпечує належні умови для її виховання та оздоровлення; вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову.

Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу.

Предметом вимоги позивачки щодо предмета спору є надання дозволу на виготовлення дитині проїзних документів та тимчасовий виїзд за кордон без згоди другого з батьків, що узгоджується з положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення».

Згідно із Конвецією про права дитини ( ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення , судами , адміністративними чи законодавчими органами , першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.313 ЦК України , фізична особа , яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

За змістом ст.ст.2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини , їх тимчасового затримання та вилучення».

Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян , які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред»явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно ст.141 Сімейного Кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини.

Відповідно до ч.2 ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як вбачається з матеріалів справи, малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою позивачки ОСОБА_5 Олегівни. Батьком в свідоцтві про її народження записано відповідача ОСОБА_4. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано 23 березня 2012 року, тобто до народження дитини. Розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації «Про порядок зустрічей з малолітньою ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2» №895 від 14.12.2012 року визначено порядок зустрічей батька з малолітньою дочкою .

14 травня 2013 року позивачка вдруге зареєструвала шлюб і одружилася з підданим Королівства ОСОБА_8 ОСОБА_2 ОСОБА_9, зареєструвавши його за актовим записом №797 у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві. Малолітня ОСОБА_6 має вік 1 рік 3 місяці і перебуває на повному утриманні матері та її нового чоловіка, який в нотаріальному порядку письмово вчинив Заяву про визнання від 11 березня 2013 року за змістом якої «готовий прийняти і визнати вказану дитину і тому між ним і дитиною виникають сімейні відносини». Відповідно до наданих позивачкою доказів у вигляді виписки із карткового рахунку у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що ОСОБА_2 ОСОБА_9 дійсно дбає про новостворену сім»ю, про її утримання. Остільки, місцем його проживання є Королівства ОСОБА_8, то обґрунтовано виникла потреба у тимчасових виїздах новоствореної сім»ї за кордон для знайомства з родиною, оздоровлення, розвитку ОСОБА_7 з таких міркувань, як пояснила позивачка, ним було надіслано на адресу її проживання запрошення про приїзд до Королівства ОСОБА_8 та повідомлено про створення побутових умов для перебування дитини, облаштування кімнати, придбання іграшок.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка має намір виїжджати періодично протягом року з донькою за межі України, як на відпочинок так і на оздоровлення. Між позивачкою і відповідачем не існує ніяких стосунків та відсутні будь-які домовленості з приводу виховання і утримання дитини. При наявності розпорядження про зустрічі з донькою, відповідач, з дня народження дитини, лише п»ять разів відвідав її, аліментів не сплачує, лише чотири рази надсилав кошти, як пояснив відповідач для потреб дитини.

10 жовтня 2013 року позивачка звернулася із телеграмою до відповідача про надання дозволу на виготовлення дитині проїзних документів та тимчасовий виїзд дитини за кордон до прийомного батька строком на один рік для об»єднання сім»ї та розвитку кругозору дитини і просила в термін до 15.10.2013 року надати дозвіл.Відповідач відмовив у дозволі. До теперішнього часу позивачка не має нотаріально посвідченої згоди батька дитини на виготовлення проїзних документів та на виїзд доньки за кордон.

Обставин, які б перешкоджали виїзду ОСОБА_6 за межі України в ході судового розгляду справи встановлено не було. Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, не заперечив проти виготовлення проїзних документів ОСОБА_6 та проти її виїзду за межі України. Позивачкою доведено перед судом необхідність виїзду дитини за кордон із зазначенням держави спрямування, відповідного часового проміжку перебування у цій державі, вказано мету виїздів та обґрунтовано їх багаторазовість протягом року. Із наданих позивачкою доказів слід вбачати, що вона працює і навчається в Національному університеті біоресурсів і природокористування України в м.Києві та у вільний від навчання час, має можливість вивезти доньку ОСОБА_6 на відпочинок та оздоровлення за кордон, зокрема до Королівства ОСОБА_8 з метою навіть і просто відвідати чоловіка, з яким перебуває у шлюбі, та його родичів. Більше того, суд, бере до уваги ті обставини у справі, що позивачка дбає про повноцінну сім»ю і виховання дитини в умовах сім»ї та не погоджується із пропозицією відповідача відвідати самостійно без доньки чоловіка, що вказує на її бажання бути саме з дитиною, що відповідає її найвищим інтересам.

Оцінюючи пояснення відповідача, суд, приходить до висновку, що він невмотивовано не надає згоди позивачці на виїзд дитини за кордон і виготовлення проїзних документів, не надаючи при цьому жодних доказів, в той час, як згідно до ч.3ст.10 та ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всі пояснення відповідача ґрунтуються на припущеннях про можливу шкоду здоров»ю дитини, її продаж громадянину іншої держави, що є не доведеним перед судом і спростовується наданими позивачкою доказами. Крім цього, згідно висновку органу опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 18.11.2013 року №748/0101-26, Комісія з питань захисту прав дитини, вважає за доцільним, виключно в інтересах малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, позбавити батьківських прав ОСОБА_4, по причині невиконання ним батьківських обов»язків.

Судом розглянуто питання про стан здоров»я малолітньої ОСОБА_6, для виключення сумніву відповідача щодо незадовільного стану здоров»я дитини та встановлено, що згідно довідки Центральної районної дитячої поліклініки Голосіївського району м.Києва від 26.11.2013 року, малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває під спостереженням лікаря невролога з приводу афективно-распіраторних приступів, лікаря ортопеда з приводу лівосторонньої кривошиї, проте стан її здоров»я дозволяє перельоти в літаку.

Статтею 33 Конституції України від 28 червня 1996 року передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом, що вказує на відсутність обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлює певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітній ОСОБА_6 за кордон без згоди батька ОСОБА_11..

Позов підтверджується: копією паспорта ОСОБА_8 ОСОБА_2, копією свідоцтва про шлюб, копією довідки Національного університету біоресурсів і природокористування України від 10.05.2013 року за №47, копією довідки про склад сім»ї від 17.06.2013 року за №50, копією свідоцтва про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження, копією паспорта ОСОБА_2 ОСОБА_9, копією заяви ОСОБА_12 від 11.01.2013 року, копією Акту обстеження житлових умов заявника від 04.12.2012, копією Акту обстеження житлових умов заявника від 17 червня 2013 року за №49, фотознімками.

Керуючись ст.33 Конституцією України, Конвенцією про права дитини, ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.313 ЦК України, ст.ст.7,141,150,155 Сімейного кодексу України, ст.ст.ст.2,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231, суд -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_5 Олегівни до ОСОБА_4, за участю служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, прокуратури Городищенського району про надання дозволу на виготовлення дитині проїзних документів та тимчасовий виїзд за кордон без згоди другого з батьків задоволити.

Надати дозвіл малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на багаторазові тимчасові виїзди за межі України на протязі одного року, рахуючи строк з дня набрання рішенням суду законної сили до Королівства ОСОБА_8 у супроводі матері ОСОБА_5 Олегівни, без згоди та супроводу батька ОСОБА_4.

Надати дозвіл ОСОБА_5 Олегівні на оформлення та виготовлення проїзних документів на право на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до Королівства ОСОБА_8 її малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_5 Олегівни, без згоди та супроводу батька ОСОБА_4.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/ ОСОБА_13

Копія вірна. Рішення суду набрало законної сили « ___ » ____________ 2013 року. Оригінал рішення знаходиться в архіві Городищенського районного суду Черкаської області у матеріалах цивільної справи № 691/1509/13-ц провадження №2/691/581/13 за 2013 рік.

Суддя : О.М.Савенко

Секретар : В.М. Дирда

Суддя ОСОБА_13