Провадження № 2/641/289/2013 Справа № 2020/7838/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря Бєлової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства «Завод ім.. ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

ДП «Завод ім. В.О. Малишева» звернулось до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_2 на користь підприємства заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг та квартирної плати в сумі 1006,95 грн. та відшкодувати судовий збір в розмірі 214,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ДП «Завод ім. Малишева» є балансоутримувачем будинку по вул.. Соїча,1 в м. Харкові. З 01.05.2013 зазначений будинок переданий у комунальну власність територіальної громади м. Харкова, перебуває на балансі КП «Жилкомсервіс». ОСОБА_2 як колишньому працівнику надано квартиру № 220 у сімейному гуртожитку по вул.. Соїча,1 в м. Харкові, в якій вона зареєстрована та мешкає до теперішнього часу, однак за надані житлово-комунальні послуги та квартирну плату сплачує не в повному обсязі, внаслідок чого в період з 01.08.2009 по 01.05.2013 виникла заборгованість в сумі 1006,95 грн.

У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, додатково пояснивши, що ОСОБА_2 виділялась кімната площею 17,0 м2, однак вона також має сплачувати за місця загального користування, внаслідок чого до 2011 року оплата за комунальні послуги нараховувалась ОСОБА_2 на площу 27,2 м2, однак у 2011 році КП «ХМБТІ» виготовлено новий технічний паспорт, відповідно до якого ОСОБА_2 припадає площа 28,6 м2, з яких 17,1 м2 житлова кімната, 3,3 м2 - площа місць спільного користування, 8,2 м2 площа місць загального користування.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неналежне надання послуг з утримання та ремонту будинку. Так, відповідач зазначила, що її кімната № 220 зявилась після перепланування нежитлових приміщень другого поверху з обладнанням перегородок під житлові кімнати, проведення необхідних ремонтно-будівельних робіт. Однак, ДП «Завод ім.. ОСОБА_1», посилаючись на важкий фінансовий стан, тривалий час не виконувало належних робіт, були відсутні необхідні для проживання санітарно-технічні прилади, внаслідок чого саме ОСОБА_2 приводила у належний стан виділену їй кімнату встановила умивальник, кран для подачі води, замінила зламане вікно тощо. При цьому підприємство на її неодноразові звернення не зарахувало її витрати в рахунок оплати за житло-комунальні послуги. Також, ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» як балансоутримувач будинку, відповідно до законодавства має вести бухгалтерську, статистичну та іншу звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію. Однак підприємство не здійснює ані поточних, ані капітальних ремонтів належним чином, тобто надає неякісні послуги та не в повному обсязі. На її неодноразові звернення підприємство частково виконує ремонті роботи, при цьому перерахунок не проводиться. ОСОБА_2 також неодноразово зверталась до ЖЕК ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» з питанням щодо розяснення тарифів, до яких включено і оплату за користування ліфтом, яким вона не користується, оскільки мешкає на другому поверсі, а перша зупинка ліфта розташована між першим та другим поверхами, а тому цією послугою вона не користується з технічних причин, оплата нараховується не на площу, яку вона фактично займає, а на площу, яку розраховано за невизначеною формулою.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_2 надано кімнату № 220 в сімейному гуртожитку по вул.. Соїча,1 в м. Харкові як колишньому працівнику на підставі протоколу № 61 засідання адміністрації та профкому ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» від 22.11.2005 (а.с. 8).

Відповідно до довідки ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» від 18.05.2012 ОСОБА_2 зареєстрована та мешкає в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.06.2011, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради, кімнати, в тому числі і кімната № 220, з місцями спільного користування в житловому будинку готельного типу № 1 по вул.. Соїча в м. Харкові, належать ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» на праві господарського відання.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.05.2008 за № 187 «Про виключення приміщень у будинку по вул.. Соїча,1 в м. Харкові з числа гуртожитків ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» було виключено кімнати, в тому числі і кімнату № 220, із числа гуртожитків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 за № 560, передбачає, що розмір тарифів (нормативних витрат, повязаних з утриманням будинків і споруд та прибудинкової території) визначається по кожному будинку окремо залежно від кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкової території згідно з типовим переліком послуг.

Представником позивача ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» надано розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті за житлово-комунальні послуги за адресою: м. Харків, вул.. Соїча,1 по площі 27,2 м2, яка за період з 01.08.2009 по 01.05.2013 становить 1006,95 грн. (а.с. 151-153).

Водночас представником позивача ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» надано інший розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 по площі 28,6 м2, яка за період з 01.01.2013 по 01.04.2013 становить 925,18 грн. (а.с. 125).

При цьому надані розрахунки заборгованості свідчать про те, що ОСОБА_2 регулярно сплачує за житлово-комунальні послуги, однак не в тому обсязі, який нараховується.

Однак, відповідачем ОСОБА_2 суду надано підтвердження її неодноразових звернень до ЖЕК та адміністрації ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» щодо неналежного виконання своїх зобовязань як балансоутримувача будинку.

Представником ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання послуг, які включені до тарифу по оплаті за житлово-комунальні послуги.

Досліджуючи наявні у справі письмові докази, суд не може дійти однозначного висновку щодо обґрунтованості нарахованої ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» заборгованості ОСОБА_2 по сплаті за житлово-комунальні послуги, оскільки відповідачем в ході розгляду справи надавались пояснення, підтверджені допустимими доказами, щодо неналежного надання ДП «Завод ім. Малишева» житлово-комунальні послуг, які включені до тарифу, а також ігнорування підприємством її звернень щодо можливості перерахунку заборгованості у звязку із їх неотриманням. Представником позивача не доведено, що включені до тарифу послуги, в тому числі за користування ліфтом, нарахування електроенергії за місця загального користування при наявності у відповідача встановленого лічильника в її кімнаті, а також спільного лічильника у квартирі, споживач отримує, а тому має їх сплачувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин суд доходить висновку, що заявлені ДП «Завод ім.. ОСОБА_1» не обґрунтовані, а тому з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державного підприємства «Завод ім.. ОСОБА_1» залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 10-ти денний термін з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_3