Дата документу 05.12.2013
Справа № 334/3473/13-ц
Провадження № 2/334/1791/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого - судді Савченко Г.В.,

при секретарі Каравайко В.В.,

за участю прокурора Красуля Н.В.,

представника відділу по Ленінському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_1

представника відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 і прокурора Ленінського району м. Запоріжжя до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_3 . звернулась в Ленінський районний суд м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав

Позивач ОСОБА_3 . є матір'ю колишнього чоловіка відповідачки. ОСОБА_4 01.02.1997 року зареєструвала шлюб з сином позивача - ОСОБА_5. Від даного шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась дочка - ОСОБА_6..

26 травня 2005 року шлюб між батьками неповнолітньої ОСОБА_6 був розірваний, відповідачка ОСОБА_4 виїхала на постійне місце проживання до іншого чоловіка, залишивши дитину на батька та бабусю - ОСОБА_3, які виховували і повністю утримували дитину, аліментів від відповідачки не вимагали і не отримували.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року батько дитини ОСОБА_5 помер. Неповнолітня ОСОБА_6 залишилась проживати з позивачем.

З 2004 року ОСОБА_6 навчається в Запорізькому класичному ліцеї, позивач та її син приймали активну участь у житті класу та ліцею, активно цікавились учбовим та позаучбовим життям дитини, відвідували всі позакласні заходи, збори, оплачували навчання, екскурсії, працювали в батьківському комітеті.

Відповідач фактично з 2004 року фактично не опікувалась дитиною, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та забезпеченню своєї неповнолітньої дочки. Після смерті батька дитини ОСОБА_4 не звертала уваги на моральні страждання дочки, не намагалась зблизитись з нею, не підтримувала матеріально - нечисленні придбання предметів одежі та взуття оплачувались з пенсії дитини по втраті годувальника.

В кінці 2012 року, за пропозицією відповідачки ОСОБА_6 погодилась проживати разом з нею, сподіваючись налагодити нормальні стосунки з матір'ю, але спроба виявилась невдалою, оскільки у неповнолітньої виникли проблеми в стосунках з вітчимом, поведінку якого вона розцінювала як сексуальні домагання. Відповідачка не бажала допомогти дочці в розв'язанні виниклих проблем, не знайшла з дитиною спільної мови, виявивши байдужість і відсутність материнських почуттів.

Неповнолітня ОСОБА_6 за власним бажанням повернулась проживати до ОСОБА_3 і висловила прохання, щоб позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав.

У зв'язку з вищевикладеним позивач ОСОБА_3 просить позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги, з тих же підстав.

Неодноразово допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_6 наполягала на позбавленні відповідачки батьківських прав і ці вимоги були підтримані прокурором, який вступив у справу на боці неповнолітньої ОСОБА_6 і просив позбавити відповідача батьківських справ.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, пояснила, що заперечує проти позбавлення батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснивши, що вона ніколи не ухилялась від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, зокрема передавала позивачці всю пенсію, яку вона отримувала на дочку в зв'язку з втратою годувальника, за рахунок цих коштів купувала дочці одежу та взуття. Деякий час дочка за власним бажанням проживала з нею, але нормальні стосунки з вітчимом у неї не склалися, крім того ОСОБА_6 негативно сприйняла спробу відповідача зменшити її спілкування з приятелем - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, який відволікав її від занять. Разом з тим відповідач не заперечувала, що не відвідувала позашкільні заходи (ранки, концерти), де приймала участь її донька, не підтримувала зв'язок з викладачами в ліцеїю, не оплачувала навчання та відпочинок дочки, оскільки позивачка та колишній чоловік про допомогу не просили.

Представник відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей ЗМР ОСОБА_2 позов підтримала, вважає, що є підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, оскільки вона не виконує батьківських обов'язків по відношенню до дитини.

Представник відділу по Ленінському району служби (управління) у справах дітей ЗМР ОСОБА_1 вирішення позову залишив на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав. вважає, що є достатньо підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, оскільки вона протягом тривалого часу не виконує батьківських обов'язків по відношенню до дитини, внаслідок чого не може знайти з дочкою спільну мову. Дитина вкрай негативно ставиться до матері, наполягає на позбавлення останньої батьківських прав і, відповідно до Конвенції про права дитини, думка неповнолітньої ОСОБА_6 повинна бути врахована, інакше ситуація, що склалася може негативно відбитися на дитині.

Ст.164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не виявляють щодо своєї дитини батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по її вихованню.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, висновки органів опіки та піклування, вислухавши думку представника відділів по Заводському і Ленінському районам служби (управління) у справах дітей ЗМР та прокурора, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, так як його вимоги відповідають інтересам неповнолітньої дитини та направлені на захист її прав та інтересів.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст.8).

У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не виконує належним чином більшості батьківських обов'язків щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_8. Дитина проживає з бабусею, яка не отримує матеріальної допомоги на дитину від матері. Відповідач на має психологічного контакту з дочкою. Тривалий час не підтримуючи духовних зв'язків з дитиною, не розуміючи і не враховуючи її інтереси та плани на майбутнє, відповідач власною поведінкою створила умови, за яких дочка бачить в ній ворога і рішуче блокує спроби спілкування. З учбових характеристик ОСОБА_6 вбачається, що відповідачка протягом тривалого часу не спілкувалася з дочкою, не цікавилась її успіхами і інтересами, не надавала психологічної підтримки після смерті батька дитини. Ці ж факти підтвердили і свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Неповнолітня ОСОБА_6 настійливо просила суд задовольнити позов і позбавити її матір батьківських прав. Поведінка дитини підтвердила, що в неї склалися вкрай негативні стосунки з матір'ю. Спроби відповідачки змінити ситуацію, які вона зробила майже через півроку після звернення позивача з вказаним позовом, навіть за допомогою психологів виявились безрезультатними на час розгляду справи. В майбутньому це не позбавляє відповідачку можливості звернення до суду з заявою про поновлення в батьківських правах, якщо це буде відповідати інтересам дитини і не матиме негативних наслідків для її фізичного та психічного здоров'я

Відповідач ОСОБА_4. не заперечувала, що матеріально дочку не утримувала, вважаючи достатнім для утримання дитини розмір пенсії по втраті годувальника, подарунків не дарувала, жодного разу не відвідувала шкільних святкових заходів, позакласних заходів в ліцеї, де навчається її дочка, не спілкувалась з вчителями, не організовувала відпочинок дочки на час шкільних канікул. Про байдужість відповідачки до інтересів і бажань дитини свідчить також той визнаний нею факт, що під час знаходження дочки у лікарні ОСОБА_4 прийшла її навідати разом зі своїм співмешканцем, добре знаючи, що ОСОБА_6 вкрай вороже ставиться до співмешканця матері. В результаті таких дій відповідачки, дівчина сховалася від матері, не бажаючи спілкування з відвідувачами, отримала моральну травму.

При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав суд повинен перед усім керуватись інтересами дитини, можливістю забезпечення для неї психологічного комфорту в сім'ї, можливістю реалізації творчих і навчальних планів, розвитку її як особистості.

Виходячи з інтересів дитини, в ситуації, коли кожна спроба спілкування відповідачки з дочкою викликає у дитини психологічну травму, суд вважає необхідним і корисним для подальшого нормального розвитку неповнолітньої ОСОБА_6 позбавити відповідачку батьківських прав.

При цьому суд не бере до уваги пояснення відповідача ОСОБА_4, що вона була позбавлена можливості займатися вихованням неповнолітньої дочки внаслідок дій позивача, вважає їх голослівними, оскільки жодних доказів на підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 в судовому засіданні не надала.

На підставі ст. ст. 19, 150, ч.І п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215,224 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 і прокурора Ленінського району м. Запоріжжя до ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 , батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження .

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 10 грудня 2013 року.

Суддя: Савченко Г. В.