У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2013 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів - Рожин Ю.М., Оніпко О.В., Григоренко М.П.,

секретар судового засідання Панас Б.В.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2, розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1. на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції про визнання права власності, виключення майна з акту опису та звільнення з-під арешту.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що зявились у судове засідання, перевіривши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, на підставі доказів, наданих сторонами, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сарненського районного суду від 30 жовтня 2012 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на крісло вартістю 1600 грн., стіл компютерний вартістю 600 грн., виключення із акту опису та арешту майна від 22 червня 2012 року та зняття арешту з крісла, стягнення з ОСОБА_5 понесених судових витрат відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Позивачка у апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується із рішенням з огляду на невідповідність висновків суд обставинам справи, неповному зясуванні обставин, що мають значення, неправильній оцінці доказів, порушенням норм процесуального права. Свої доводи обґрунтовує тим, що за накладними надані позивачкою крісло та компютерний стіл не належать відповідачці, а тому державним виконавцем безпідставно вони включені в акт опису та накладено на них арешт. Ухвала суду про залишення без розгляду позовних вимог щодо компютерного столу не оскаржується. Вона, як власниця майна, внесеного в акт опису державним виконавцем, має право вимагати про його виключення та зняття арешту. За викладених обставин просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_5 на апеляційну скаргу подав заперечення, вважає, що доводи являються безпідставними та такими, що не можуть бути задоволеними. Докази подані позивачкою, що нібито описані та арештовані предмети належать їй не відповідають дійсності. Документи подані позивачкою до суду є недійсними та підробленими. Він звертався в правоохоронні органи з даного приводу. За повідомленням прокурора Сарненського району в даний час проводиться досудове розслідування обставин видачі документів на ці предмети. Рішення суду вважає обгрунтованим та правильним, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду залишити в силі.

Матеріали справи свідчать про те, що 22 червня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, проведено опис належного боржнику майна, в яке включено шкіряне крісло на колесах та компютерний стіл. Дана дія проводилась у присутності стягувача ОСОБА_5 та боржника ОСОБА_4, про що свідчать їх підписи. При цьому зауважень, заперечень зі сторони боржника викладених у письмовій та усній формі не поступило, що засвідчено актом опису й арешту майна та посвідчено представником відділу ДВС у судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, а за вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ч.1 ст.60 Закону України „Про виконавче провадження, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Колегія суддів виходить з того, що відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна з них повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що позивачка подала до суду накладну №82 від 16 жовтня 2003 року на своє прізвище, яке вона змінила в 2005 році, що не можу бути доказом придбання товару у вказаний період.

Представник позивача у судовому засіданні не надав інших доказів набуття позивачем права власності на вказані предмети, не спростовано ним розбіжності у накладних.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що права та інтереси позивачки не порушені, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції, прийнятий з дотриманням норм матеріального та процесуального права та викладений у рішенні суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сарненського районного суду від 30 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Судді: