Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2013 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПП «ТФК«Європейський кредит» про стягнення грошових коштів за нікчемним правочином згідно ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ПП «ТФК«Європейський кредит» про стягнення грошових коштів за нікчемним правочином згідно ст.. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 10.04.2013 року між нею та ПП «Б.А.Н.К. Народний» в особі ОСОБА_2, яке в подальшому було перейменоване на ПП «ТФК«Європейський кредит», був укладений договір № 103980, предметом якого є надання відповідачем, системи послуг, спрямованих на придбання клієнтом товару. Підписуючи цей договір позивач мав на меті отримати швидкий кредит на придбання будівельних матеріалів, працівники ПП «Б.А.Н.К. Народний», яке в подальшому було перейменоване на ПП «ТФК«Європейський кредит» запевнили її, що підписавши даний договір вона отримає швидкий кредит в сумі 40 000 грн., на строк 10 років та пояснили їй наступні умови: позивачу необхідно було сплатити на банківський рахунок відповідача перший гарантійний платіж в сумі 3 500,00 грн. та кожен місяць 975,56 грн.

Взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, кредит йому не видали. На його звернення представник відповідача пояснив про неможливість на даний момент видачі йому кредиту в сумі 40 000 грн., оскільки у ПП «Б.А.Н.К. Народний», яке в подальшому було перейменоване на ПП «ТФК«Європейський кредит» дуже велика кількість клієнтів, бажаючих отримати кредит, які знаходяться в черзі та які сплатили на багато більше чистих внесків на рахунок відповідача, у зв'язку з цим, мають першочергове право на отримання кредитних коштів. Натомість, їй повідомили про обовязкову сплату гарантійного платежу в розмірі 3 500,00 грн., та щомісячного платежу в сумі 975,56 грн., завіривши про обов'язкову видачу їй швидкого кредиту при виконанні цих умов. Таким чином позивачем було сплачено гарантійний платіж в сумі 3 500,00 грн., але кредиту так і не отримала.

Позивач вважає, що Договір № 103980 від 10.04.2013 р., був укладений шляхом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, у звязку з чим просить стягнути з відповідача 3 500,00 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв, а тому в порядку ст. 169 ч.4 ЦПК України, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 10.04.2013 року між ПП «Б.А.Н.К. Народний», яке в подальшому було перейменоване на ПП «ТФК«Європейський кредит» та ОСОБА_1В був укладений договір № 103980, предметом якого є надання Компанією, яка діє від його імені в інтересах і за рахунок клієнта, системи послуг, спрямованих на придбання клієнтом товару.

За умовами договору та додатків до нього Компанія зобовязалась надати Клієнту товар грошові кошти в сумі 40 000 грн. для придбання будівельних матеріалів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що зазвичай ставляться.

З досліджених судом матеріалів слідує, що в момент підписання договору, позивач ОСОБА_1, товар грошові кошти в сумі 40 000 грн. не отримала, при цьому остання сплатила на банківський рахунок ПП «Б.А.Н.К. Народний», яке в подальшому було перейменоване на ПП «ТФК«Європейський кредит», перший гарантійний платіж в сумі 3 500,00 грн. В подальшому позивачу було запропоновано сплачувати загальний платіж щомісяця Компанії в сумі 975,56 грн., завіривши її про обов'язкову видачу швидкого кредиту при виконанні цих умов.

Позивачем було сплачено на банківський рахунок ПП «Б.А.Н.К. Народний», яке в подальшому було перейменоване на ПП «ТФК«Європейський кредит» вартість гарантійного платежу на суму 3 500,00 грн., однак кредитні кошти так і не отримала.

Згідно розяснень, що містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. №9 р. правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Частиною 2 статті 627 ЦК України передбачено, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Це будь-яка діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або така, що спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, очікувані результати споживання тощо.

Судом встановлено, що в момент укладення договору представником ПП «ТФК Актив» позивачу ОСОБА_3 була надана неправдива, нечітка інформація стосовно підписаного договору, на протязі дії договору, відповідачем свої зобовязання щодо надання коштів не виконано, дії працівників «Компанії» є забороненими, які підпадають під норму ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», де вказано що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору, а також, якщо підприємницька практика спонукає, або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б.

Згідно ч.1 ст.18 цього Закону виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача за ч.2 ст.18 вказаного Закону.

Враховуючи положення п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняються дії як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Ці ознаки відслідковуються в діях ПП «ТФК Актив», які відображені в п.1.3.ст. 1 загальних умов програми «ТФК Актив» (надалі Умов): послуги, які є предметом договору,

надаються шляхом формуванням спілки клієнтів Загальних умов програми «ТФК Актив», метою яких є придбання товару, а також п.п. 4.1.- 4.15., де зазначено, що Компанія організовує видачу коштів, коли їх буде достатньо. Термін «достатньо» не визначений даним договором. Видача коштів проводиться раз на місяць, позика видається на підставі поданих заяв клієнтів, це право надається клієнту, який сплатив найбільшу кількість платежів, а термін «позика» розтлумачується як документ, який дає право на отримання коштів, а не самі кошти, і видача навіть цього документа не забезпечує клієнту права отримати кредитні кошти. Програма даного підприємства «ТФК Актив» являється пірамідальною схемою, яка заборонена законодавством.

Окрім того, п. 7 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює значення поняття «несправедливих умов» - це є надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника). Саме таке право надається ПП «Б.А.Н.К. Народний», яке в подальшому було перейменоване на ПП «ТФК«Європейський кредит» у п.8.2. ст. 8 Загальних Умов програми, які додаються до договору № 103980 - «при розірванні Договору Компанія не відшкодовує клієнту сплачені ним гарантійний платіж, Внесок, 3 (три) чистих внески та адміністративні витрати ні за яких умов, що є порушенням норм законодавства.

Підписуючи вказаний договір, ОСОБА_1 довірилась працівнику відповідача, з яким укладалася угода, як фахівцю у відповідній галузі правовідносин, і який не роз'яснив позивачу всіх умов договору, положень та наслідків підписання угоди, набуття права на отримання кредиту та порядок його видачі, чим створив неправильне сприйняття умов договору № 103980. У разі правильного роз'яснення умов та наслідків підписання договору, позивач ні в якому б разі не погодився на підписання такої угоди та сплату коштів відповідачу. Таким чином, було порушено право ОСОБА_1, як споживача послуг, після того, як відповідач відмовився від своєчасної та повної виплати коштів.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодуванні.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ПП «Б.А.Н.К. Народний», яке в подальшому було перейменоване на ПП «ТФК«Європейський кредит» на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 3 500,00 гривень підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.215, 216, 229, 230, 526 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208, 209, 212-215, 224-226, 232, 233, 294 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПП «ТФК«Європейський кредит» про стягнення грошових коштів за нікчемним правочином згідно ст.. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» задовольнити.

Стягнути з ПП «ТФК«Європейський кредит» на користь ОСОБА_1, 3 500,00 (три тисячі пятсот гривень) грн.

Стягнути з ПП «ТФК«Європейський кредит» на користь держави, 229,40 (двісті двадцять девять гривень, 40 коп.) грн. судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: Леміш О.М.