Справа №812/5408/12
№2/812/2764/12
12 жовтня 2012 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Холода Р.С.,
при секретарі Жанжаровій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, -
21.06.2012 року ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
В обґрунтування позову вказано, що 09.11.1990 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 РАЦС Шевченківського райвиконкому м. Запоріжжя за актовим записом №979 зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу сторони дітей не мають. ОСОБА_1 вказала, що на теперішній час спільне життя з відповідачем не склалося, родина існує формально, будь-яких інтересів між сторонами немає, спільне господарство не ведуть. Відповідач не має місця роботи, не бере участі в матеріальному забезпеченні сімї, часто не зявляється вдома не пояснюючи причини своєї відсутності. При цьому, чоловік зловживає спиртними напоями та в нетверезому стані вчиняє сварки та скандали, що робить спільне життя нестерпним, постійно проявляє до позивача неповагу. Фактичні шлюбні відносини припинені, втрачені всі фізичні та духовні звязки між сторонами. Збереження сімї неможливо і суперечить їхнім інтересам. При розірванні шлюбу, позивач бажає залишити своє прізвище «Петрина».
Позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею та відповідачем право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір.
Позивач у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка про отримання нею судової повістки про виклик до суду, про причину неявки суд не повідомила, надала заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про отримання ним судової повістки про виклик до суду, про причину неявки суд не повідомив, заяви про відкладення слухання справи суду не надав. На підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 169, 224-233 ЦПК України, суд вважає можливим, за згодою позивача, розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони 09.11.1990 року зареєстрували шлюб, про що ОСОБА_3 РАЦС Шевченківського райвиконкому було видано Свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС №490022 та складено актовий запис №979 (4).
Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на даний час припинені, взаємини подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть. Бажання до примирення у сторін відсутнє. Подальше спільне подружжя і збереження шлюбу неможливо.
Згідно ст. 111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати її прийняти заходи до примирення.
Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.
За таких обставин, суд приходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені у справі, свідчать про те, що він фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення.
В частині поділу майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, суд встановив наступне.
Відповідно до ст.22 КпШС України (до правовідносин між сторонами застосовується чинне на той час законодавство) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Отже, оскільки спірну квартиру АДРЕСА_1, було придбано сторонами по справі (договір купівлі-продажу від 30.04.1996 року) в період шлюбу, то, відповідно до ст. 22 КпШС України, вказана квартира є спільною сумісною власністю сторін по справі.
Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Відповідно до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
При цьому статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п.25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.
За таких обставин, враховуючи заявлені позовні вимоги щодо поділу спільного майна подружжя, виходячи з принципу рівності часток у спільному майні подружжя, суд вважає можливим поділити квартиру, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину квартири.
Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 130, 169, 212, 214, 215, 224-223 ЦПК України, ст.ст.60, 68-70, 112, 115 СК України, ст.372 ЦК України, ст.22 КпШС, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя - задовольнити.
Розірвати шлюб, зареєстрований 09 листопада 1990 року, ОСОБА_3 РАЦС Шевченківського райвиконкому, про що було видано Свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС №490022 (актовий запис №979).
ОСОБА_1 залишити прізвище «Петрина», на яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу між сторонами.
Поділити квартиру АДРЕСА_2, як майно нажите подружжям Петриних за час шлюбу.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1 391 грн. (триста девяносто одну гривню) 90 коп. (девяносто копійок). судового збору.
Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.С. Холод