Справа № 467/180/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2013 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Торби А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

відділу Державної виконавчої служби

Арбузинського районного управління юстиції

про

визнання права власності на майно та зняття арешту з майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу Державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.

Свої вимоги мотивує тим, що він проживає в АДРЕСА_1, який на праві власності належить його батьку ОСОБА_2

07.12.2012 року представники відділу ДВС Арбузинського районного управління юстиції склали акт опису і арешту майна на огорожу бетонну сірого кольору розміром 2.0 м х 0.5м - 144 штуки ( секції), ворота металеві з профнастилу, темно-вишневого кольору з хвірткою, розміром 3.0м х 2.0м, ворота металеві з профнастилу, темно-вишневого кольору, розміром 3.0м х 2.0м.

Оскільки позивач придбав будматеріали та особисто сам із придбаного виготовляв описане й арештоване майно, вважає, що описане й арештоване майно є його власністю. Тому просив суд визнати за ним право власності на вказане вище майно та зняти із даного майна арешт.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, батько позивача позов визнав повністю та просив суд його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки вважає, що наданими позивачем доказами не може бути підтверджено право власності на спірне майно.

Представник відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову, оскільки його вимоги є недоведеними.

Начальник відділу Державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважав, що позивач не довів беззаперечність своїх вимог.

Представник Відділу Державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Щуцький С.О. заперечував проти задоволення позову, оскільки такий є необґрунтований, вважав вимоги позивача такими, що є способом уникнути виконання судового рішення.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.12.2012 року державним виконавцем відділу ДВС Арбузинського РУЮ Щуцьким С.О., при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 228/5 за виконавчими листами № 2-178, № 2-995, та постанови б/н, виданих Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_3 та держави, було проведено опис й арешт майна, що належить боржнику, а саме: огорожу бетонну сірого кольору розміром 2.0 м х 0.5м - 144 штуки ( секції), ворота металеві з профнастилу, темно-вишневого кольору з хвірткою, розміром 3.0м х 2.0м, ворота металеві з профнастилу, темно-вишневого кольору, розміром 3.0м х 2.0м. (а.с. 11-12).

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч.1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року № 6 з наступними змінами і доповненнями "Про судову практику в справах про виключення майна з опису"роз'яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справ суд притягує боржника, особу в інтересах якої накладено арешт на майно і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізовано

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В матеріалах справи знаходяться копії накладних про придбання ОСОБА_1 стовпа бетонного 38 шт. та забору білого -144 шт. від 17 травня 2009 року ( а.с.13) та придбання ОСОБА_1 15 січня 2010 року профілю Т-10 з пок/3005 14,4 м.кв., проф. труби 30х30 42 м.п., проф. труби 20х20 20 м.п. ( а.с.14)

Суд критично оцінює надані позивачем докази щодо придбання ним даного товару, оскільки в даних документах відсутній підпис особи, що отримала вказаний товар, не підтверджено факт оплати позивачем спірного майна. Крім того, в акті опису та арешту майна від 07.12.2012 року було описано майно, яке є відмінним від майна, зазначеного в накладних. Тому вказані документи не підтверджують право власності позивача на описане та арештоване майно.

Посилання позивача на те, що він самостійно будував огорожу із придбаних будівельних матеріалів, зазначених у накладних (а.с. 13-14) не заслуговують на увагу, оскільки в судовому засіданні таке не доведено.

Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 29 грудня 2000 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_7 житловий будинок АДРЕСА_1 із будівлями та спорудами, в тому числі із огорожею. Даний договір зареєстровано за ОСОБА_2 в кн.. № 1 р.№ 158 05 січня 2001 року. Як видно із договору, огорожа до вказаного будинку є невід"ємною його частиною.

В судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що огорожа біля будинку встановлена та експлуатується.

Оскільки дійсно огорожа є складовою нерухомого майна, не може експлуатуватись окремо від житлового будинку, тому не може бути визнане окремо на нього право власності за позивачем.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не наведено доказів того, що описане та арештоване майно належить йому на праві власності.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 60,209,213,215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу Державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції, про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна відмовити

Повний текст рішення виготовлено 15 лютого 2013 року

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова