Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2013 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 у складі :

Головуючого, судді : ВОДОП*ЯНОВА С. М.

при секретарі : Комарчук С.М.

розглянувши за участі позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка представляє інтереси неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, відповідачки ОСОБА_6, третьої особи - представника служби у справах дітей Виконкому Жовтневої районної у місті Ради міста Кривого Рогу ОСОБА_7, у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом;

ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка представляє інтереси неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про вселення в житлове приміщення, а також за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - служба у справах дітей Виконкому Жовтневої районної у місті Ради міста Кривого Рогу , КП « ЖЕО № 31» міста ОСОБА_1, КМУ УМВС України в Дніпропетровській області про визнання такими що втратили право на користування житлом,

В С Т А Н О В И В ;

Позивачі в справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка представляє інтереси неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_6 про вселення в житлове приміщення .

В обгрунтування позову, позивачі в справі суду зазначили, що вони - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - є рідня - батько та дочка.

Позивачка ОСОБА_3 матірю двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 17.02. ІНФОРМАЦІЯ_2, інтереси яких вона представляє у судовому засіданні.

Відповідачка по справі - ОСОБА_6 є колишньою дружиною позивача ОСОБА_6 та рідною матірю позивачки - ОСОБА_3.

Вони, позивачі в справі, та неповнолітні діти позивачки ОСОБА_3, а також відповідачка ОСОБА_6, зареєстровані у неприватизованій трикімнатній квартирі № 18 будинку № 27 на 4-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_1, розміром житлових кімнат - 36.6 метра квадратних.

На цей час в квартирі проживає відповідачка, а вони, - позивачі та двоє дітей позивачки змушені тимчасово проживати в ІНФОРМАЦІЯ_3, яку знімають за договором піднайму.

У спірній квартирі № 18 будинку № 27 на 4-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_1 вони не мають змоги проживати так як відповідачка ОСОБА_6 чинить їм перешкоди в користуванні житлом, а саме; вона змінила в квартирі замки , ключів від замка вона їм не надає, квартири не відчиняє і не бажає , щоб вони заселилися в квартиру в якій мають право мешкати.

Хоча, відповідачка є наймачем цієї квартири, але вони, позивачі в справы, мають таке ж право на проживання в спірній квартирі згідно ст. 64 Житлового кодексу України .

Вона, позивачка по справі ОСОБА_3, після заміжжя, деякий час проживала в квартирі її чоловіка, а після розлучення вона повернулася жити в спірну квартиру, але відповідачка чомусь вороже стала відноситися до її дітей, діти не могли спокійно жити у квартирі, робити уроки. Вона намагалась вести розмови з матірю з приводу її проживання у квартирі, але всі розмови з матірю не привели до позитивного відношення відповідачки до її дітей.

А тому , вона в інтересах дітей, їй прийшлося забрати дітей , найняти квартиру і проживати в ній. В цій квартирі не має таких хороших умов для проживання як у спірній квартирі, тому вона ОСОБА_3, вирішила повернутися з дітьми в спірну квартиру, але відповідачка в справі їй заявила, що в квартиру її не пустить и тому вона змушена звернутись до суду з цим позовом. Хоча вона, та її батько позивач ОСОБА_6, тривалий час не мешкали в спірній квартирі, її батько весь цей час, сплачував у повному обсязі за комунальні послуги спірної квартирі, аж поки він сильно захворів і тому змушений був витрачати зароблені ним кошти на лікування, а не на комунальні послуги.

Вона неодноразово зверталась до матері з проханням пустити її до квартирі у якій має право мешкати, і останній раз вона говорила з відповідачкою 15.11.2012 року, але мати не дозволила їй заселитися в квартиру, що можуть підтвердити свідки.

Позивач по справі - ОСОБА_6, підтвердив суду пояснення його дочки ОСОБА_3, викладені вище. Він суду вказав, що змушений був піди з спірної квартири до найманої квартири, так як його дружина відповідачка в справі, постійно вчиняла сварки з ним, та створювала в сімї атмосферу, при якій не можливо було нормально мешкати у квартирі.

Деякий час він проживав з другою жінкою, але постійно сплачував комунальні послуги за спірну квартиру, а потім, він став проживати у найманій квартирі разом з дочкою ОСОБА_8 та онуками.

Таким чином, він вважає несправедливим те, що він та його дочка, дорослі люди змушені мешкати разом з неповнолітніми дітьми у найманій квартирі, а відповідачка в справі сама проживає в трьохкімнатній квартирі.

Хоча вони не проживають в спірній квартирі більше як шість місяців , але цьому є поважна причина , так як відповідачка створила у сімї атмосферу при якій сумісно з нею проживати у квартирі було не можливо. Вона змінила замки на вхідних дверях квартири, чим чинить їм перешкоди, а тому вони не можуть вільно війти до квартири та вселитися у неї.

Тому позивачі в справі просять суд вселити їх та дітей ОСОБА_4, та ОСОБА_5 до спірної квартири.

Відповідачка в справі, позовні вимоги не визнала та звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання такими, що втратили право на користування житлом. Однак під час розгляду цієї цивільної справи вона позовні вимоги визнала частково, заявивши суду, що вона згодна з тим, щоб її дочка з онуками були вселені у квартиру, при умові, що дочка буде сплачувати комунальні послуги.

Але відповідачка ОСОБА_6 наполягала на задоволені її позову відносно визнання її колишнього чоловіка ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом. В обґрунтування свого зустрічного позову, вона вказала, що її дочка та чоловік тривалий час не сплачують комунальні послуги за спірну квартиру і тому утворилась велика заборгованість з цього приводу.

Її колишній чоловік ОСОБА_6 не бажав нормально проживати у квартирі та створювати добробут у сімї, а напроти, він все тільки ламав та трощив. Він пиячив, вчиняв в сімї скандали та бійки, порушував подружню вірність, і тому в 1994 році їх сімя розпалася і шлюб між нею та відповідачем був розірваний у встановленому законом порядку. Нічого ремонтувати ОСОБА_6 у квартирі не бажав.

Разом з тим, відповідачка у справі не заперечувала проти того, що її колишній чоловік, частково, тривалий час, сплачував комунальні послуги за квартиру.

Представник третьої особи у справі, - служби у справах дітей Виконкому Жовтневої районної у місті Ради міста Кривого Рогу ОСОБА_7, суду зазначила, що на її погляд відповідачка в справі ОСОБА_6 порушує права неповнолітніх дітей позивачки в справі, не даючи їм можливості проживати у спірній квартирі. Тому вона підтримала позовні вимоги ОСОБА_3, щодо вселення її у спірну квартиру разом з її дітьми, та вважала, що зустрічний позов ОСОБА_6 щодо визнання ОСОБА_3 та її дітей, такими що втратили право на житло, не може бути задоволеним.

Інші треті особи у справі до суду не зявились, хоча були повідомлені судом про час та місце розгляду цієї справи, та своїх відгуків на позовні вимоги сторін суду не надали.

Заслухавши сторони, свідків та дослідивши письмові докази долучені до цієї цивільної справи, суд доходить до висновку, що позов повинен бути задовлений з слідуючих підстав;

Доводи позивачів в справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, викладені вище, суд вважає належним чином підтвердженими наданими суду доказами.

Так, доводи позивачів в справі, частково визнала та підтвердила відповідачка в справі ОСОБА_6, яка погодилась з тим, щоб її дочка ОСОБА_3 та її онуки були вселені до спірної квартири.

Таким чином, позивачка в справі частково відмовилась від своїх позовних вимог викладених у зустрічному позові, стосовно визнання дочки та онуків такими що втратили право на житло. Хоча ОСОБА_6 суду офіційно заяву про залишення без розгляду її зустрічного позову в цій частині, не подала. Тому, згідно ст. 61 ЦПК України, суд вважає що позов в цій частині повинен бути задоволеним, а зустрічний позов в цій же частині не підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_6, то суд вважає, що ці його вимоги також повинні бути задоволеними, оскільки судом встановлено, що він хоча і не проживає тривалий час у спірній квартирі, однак причина його не проживання є вимушеною, так як у нього і відповідачки у справі після розлучення склалися вкрай конфліктні стосунки, а також тому, що відповідач ОСОБА_6 не відмовився від свого право на житло у спірній квартирі, так як він тривалий час сплачував комунальні платежі по ній.

За таких обставин, суд вважає, необхідним продовжити ОСОБА_6 строк для проживання у спірній квартирі і вселити його в це житло. Таким чином, зустрічний позов, стосовно визнання ОСОБА_6 таким, що втратив право на житло не підлягає задоволенню, оскільки на думку суду він не знайшов свого доказово підтверджененя.

Допитані судом на прохання позивачів в справі свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суду одностайно зазначили, що позивачі в справі не мешкають у спірній квартирі з вини відповідачки в справі ОСОБА_6, яка має дуже важкий характер. Вони мешкають по сусідству з ОСОБА_6 і їм достеменно відомо, що остання дійсно створювала такі умови, за яких позивачі не могли нормально проживати у вказаній вище квартирі. Сварливий характер відповідачки ОСОБА_6 як вказали зазначені свідки, змусив позивачів тривалий час мешкати у найманій квартирі.

ОСОБА_10 суду зазначила, що вона особисто змушена була надавати притулок у своїй квартирі дітям позивачки ОСОБА_3 та годувати їх, оскільки відповідачка ОСОБА_6 дуже погано до них ставилася, фактично позбавляючи їх права перебувати у належній їм квартирі.

Статтею 64 Житлового Кодексу України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Таким чином, з зазначеної норми закону слідує, що відповідачка в справі не має ніяких привілей чи переваг стосовно користування спірною квартирою відносно позивачів у справі. Останні мають також право як відповідачка на користування спірною квартирою

Згідно статті 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Оскільки позивачами в справі доведено факт їх тривалого не проживання у спірній квартирі з поважних причин, якими суд визнає поведінку відповідачки в справі, яка створювала такі умови, внаслідок яких сумісне проживання сторін у справі стало неможливим, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачів в справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачів в справі у повному обсязі.

Керуючись ст. 64,71 Житлового кодексу України, ст. 212-214 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В ;

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 в квартиру № 18 будинку №27 на 4-му мкр. Зарічному в місті Кривому Розі.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання такими що втратили право на користування житлом, відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 10 днів, з виготовлення його повного тексту в палату з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1.

Суддя: ОСОБА_11