РІШЕННЯ

Іменем України

08.11.2013 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мальченко О.В.

при секретарі Яремус-Байсановій А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, 3-я особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що разом із матірю ОСОБА_2, на підставі договору обміну від 09.01.1996 року, їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. 04.02.2013 року ОСОБА_2 померла. Оскільки у договорі обміну квартир не визначені частки співвласників , нотаріус Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяві .

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності.

Представник 3-ої особи Головного Управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено , що позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, яка померла 04.02.2013 року.

09.01.1996 р. між ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 з був укладений договір обміну , на підставі якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 без визначення часток .

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно пояснень позивача, інших домовленостей з ОСОБА_2 стосовно квартири АДРЕСА_1 у них не було, тому слід вважати, що згадана квартира належить їм на праві власності в рівних частках.

Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності суд вважає встановленим та доведеним факт того, що проживаючи разом із ОСОБА_2, позивач набула з останньою право власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1 та в установлений діючим законодавством строк вчинила дії спрямовані на прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері у вигляді 1/2 частини вищезазначеної квартири. З огляду на викладене позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на ? частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом є обгрунтованими.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 10,11,60, 212-215 ЦПК України , ст. ст. 368, 370 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення .

Суддя :

.