Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/394/13 Головуючий у 1 інстанції: Ачкасов О.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

6 лютого 2013 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначала, що 07 жовтня 2008 року відповідач позичив у неї гроші у розмірі 6000 доларів США, що на момент укладання договору за курсом НБУ становило 29220 грн., строком на 12 місяців, про що була надана розписка. Згідно умов надання коштів відповідач зобовязався повернути позивачці грошові кошти у повному обсязі в строк до 07.10.2009 року. Відповідач прострочив виконання зобовязання ні 24-місяці, тобто на 2 роки, з листопада 2009 року по жовтень 2011 року, отже повинен сплатити суму боргу з урахуванням інфляції, що складає 6961, 17 доларів США, три проценти річних що складає 366,17 доларів США, однак, до цього часу, борг у сумі 58450,19 грн. не повернув

Посилаючись на вищезазначене просила суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти за користування позикою у сумі 7327,34 доларів США, що еквівалентно 54450,19 грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2012 року позов задоволено.

Стягнуто ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму боргу з урахуванням індексу інфляції та три проценти за користування позикою у сумі 7327,34 доларів США, що еквівалентно 54450,19 грн. та судовий збір у розмірі 584,50 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не повною мірою відповідає таким вимогам.

Вирішуючи спір, суд правильно виходив з того, що між сторонами склалися правовідносини з договору позики.

Разом з тим, рішення суду за формою не відповідає вимогам ст. 215 ЦПК.

Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України Про судове рішення у цивільній справі N 14, 18.12.2009, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Такі розрахунки у мотивувальні частині рішення відсутні, а сума до стягнення визначена узагальненою з помилковим застосуванням до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК в частині стягнення інфляційних витрат.

Тому рішення суду підлягає скасуванню у повному обсязі з ухваленням нового по суті заявлених вимог.

Позов про стягнення заборгованої грошової суми підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

На підтвердження своїх зобовязань відповідачем була видана розписка, яка містить всі суттєві умови договору позики і з якої вбачається, що позивач передала відповідачеві за договором позики 6 000 доларів США строком до 7.10.2009 року.

В заперечення проти позову та в апеляційній скарзі апелянт посилається те, що він не отримував гроші та не писав розписку, проте жодних належних та переконливих доказів на підтвердження цієї обставини не надав.

Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянта на те, що справа підлягає поверненню до суду першої інстанції, не узгоджуються з положеннями ст. 307 ЦПК щодо повноважень апеляційного суду, а до апеляційного суду також не надано доказів на спростування договору позики у відповідності зі ст.1051 ЦК.

Тому в частині задоволення позову про стягнення боргу у розмірі 6000 доларів в еквіваленті національної валюти позов підлягає задоволенню, а грошова сума, що підлягає стягненню має бути визначена з урахуванням заявленого позивачем еквівалента гривні до долару США.

Таким чином, стягненню підлягає ( 6000 доларів США х 7,97 :100) 47 820 гр.

За правилами ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних від 6 000 доларів становлять 180 доларів, а період прострочення визначається з 7.10.2009 року по час подання позову.

Визначений позивачем розмір стягнення відсотків не перевищує передбачений законом. Так, сума відсотків за один місяць становитиме (180 : 12) 15 доларів, період прострочення 25 місяців. Таким чином, розмір стягнення, на який має право позивач становить (25 міс. х 15 дол.) 375 доларів, але суд задовольняє позов в цій частині в межах заявлених позивачем вимог 366, 17 доларів США, що в національній валюті становитиме ( 366,17х7,97) ? 2918 гр. 39 коп.

Загальний розмір стягнення дорівнюватиме (47820 + 2 918,39) 50 738 гр. 39 коп.

В частині стягнення інфляційних втрат від знецінення грошової одиниці позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Індекс інфляції, який розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти, застосування до якої індексу інфляції законом не передбачено.

Суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 584 гр. 50 коп, тоді як позивакою не було сплачено судовий збір при поданні позову.

З огляду на те, що позивачкою не було сплачено судовий збір, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 жовтня 2012 року в цій справі скасувати та ухвалити нове рішення в справі.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 47 820 гр., 3% річних у розмірі 2918 гр. 39 коп., а разом 50 738 гр. 39 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 507 гр. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: