УХВАЛА

26 липня 2013 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Баряк А.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа № 127/15971/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення вищезгаданого позову, зазначивши, що відповідачка по справі, ОСОБА_2, зволікає та неповертає позику, а тому, на думку заявника, існує велика ймовірність відсутності у відповідачки коштів, необхідних для виконання зобовязання, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в силу чого, заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, що належать ОСОБА_2.

Розглянувши заяву, вивчивши письмові матеріали справи, вважаю, що заява є необгрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено слідуючі види забезпечення позову: накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зміст позовної заяви зазначає, що предметом позову є вимога про стягнення з відповідача боргу у сумі 184171 грн. 72 коп. та компенсації завданої моральної шкоди у сумі 50000 грн. 00 коп., при цьому, заявник просить суд накласти арешт на житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку боржника, не надаючи доказів вартості відповідного майна, що позбавляє суд виконати вимоги ч 3 ст. 152 ЦПК України, а саме: види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, в силу чого, суд вважає заявлену вимогу необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Крім того, із наданих суду доказів, на підтвердження зазначених обставин, докази про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України , суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпеченні позову по справі № 127/15971/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Копію ухвали негайно надіслати ОСОБА_1

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи..

Суддя