Провадження № 2-5239/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2013 року Соломянський районний суд м. Києва

в складі: головуючий судді - Букіної О.М.

при секретарі - Осадчій В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 23.08.2013 року звернулась до суду з позовом та просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 23.08.2013 року до досягнення ним повноліття

Свої вимоги мотивує тим, що з 24.11.1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 20.08.2012 р. шлюб було розірвано.

Зазначає, що неповнолітній син проживає разом з позивачем, при цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на його утримання для забезпечення нормальних умов життя.

Також зазначила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину, оскільки знаходиться у працездатному віці та має стабільний заробіток.

Враховуючи вище наведене, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що на належному рівні піклується та матеріально утримує сина. Стверджує, що син ОСОБА_3 проживає разом з ним, оскільки вільно обрав місце свого проживання разом з батьком, у відповідності до вимог ч.2 ст.29 ЦК України. Визнав, що за звичай часу, дитина ночує у спільній з позивачем квартирі, оскільки має там частку у праві власності. Не заперечував, що позивач також піклується про свого сина та забезпечує його матеріально по мірі можливості. Проте, стверджує, що утриманням дитини займається саме відповідач та порядок утримання дитини, якому виповнилося 17 років, погоджено з сином ОСОБА_3 та узгоджується в порядку ст. 32 ЦК України .

Просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Встановлено, що сторони з 24.11.1995 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Солом»янського районного суду м.Києва від 20.08.2012 р. шлюб було розірвано.

Також встановлено, що сторони проживають окремо.

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти посилаючись на те, що неповнолітня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на забезпечення належних умов його життя.

Суд не погоджується з даними твердженнями позивача, виходячи з наступного.

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1, в якій також значиться зареєстрованими позивач та відповідач по справі. Дана квартира на праві власності належить сторонам по справі та частка у ній також належить неповнолітньому ОСОБА_3.

Встановлено, що у вказаному вище помешканні відповідач не проживає, дані обставини не оспорюються сторонами.

Як вбачається з пояснень сторін та встановлено в суді, неповнолітній ОСОБА_3 періодично проживає з позивачем та відповідачем по справі. Проживання у квартирі за місцем реєстрації пов»язано з навчанням неповнолітнього ОСОБА_3 у м.Києві.

Встановлено, що позивач і відповідач, як батьки, що мають рівні права матеріально утримують свого сина, виходячи з матеріального достатку кожного із них. При цьому з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що відповідач в більшій мірі утримує та забезпечує неповнолітнього сина.

Допитаний в суді неповнолітній ОСОБА_3 пояснив, що він вільно обрав своє місце проживання саме з батьком за адресою: АДРЕСА_2. Підтвердив, що в основному утримує його батько та забезпечує усім необхідним, виходячи з його потреб та такий порядок його влаштовує. Підтвердив, що частину часу він проживає в квартирі з матірю, оскільки є співвласником та йому зручніше там ночувати, оскільки навчається в м.Києві. Пояснив, що з матірю веде розрізнене господарство. Також пояснив, що не погоджується з твердженням матері, що він проживає разом з нею та перебуває на її утриманні.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_3 проживає з матірю та батьком, але на її думку в більшій мірі його утримує саме мати. Пояснила, що ОСОБА_3 підтримує батька, оскільки він заляканий, що батько перестане надавати йому кошти та позбавить його матеріальної підтримки.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Виходячи з тлумачень даної статті вбачається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає неповнолітня дитина.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ст.32 ЦК України , особи у віці від 14 до 18 років мають неповну цивільну дієздатність, зокрема, самостійно розпоряджатися своїми грошовими коштами.

Як встановлено в суді, неповнолітній ОСОБА_3 обрав місцем свого проживання разом з батьком, який його на належному рівні матеріально утримує.

Рішення суду згідно якого б було встановлено місце проживання неповнолітнього з матірю, відсутнє.

За таких обставин та враховуючи інтереси дитини, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, відсутні.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 29,32 ЦК України, ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: