Справа № 2/331/872/13
У Х В А Л А

22 листопада 2013 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя на розгляді знаходиться цивільна справа № 2/331/872/2013 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири в розмірі 12927,00 грн. та судових витрат.

У поданій до суду заяві заявники просять суд в якості забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, заборонивши ОСОБА_3, ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо зазначеної квартири.

Заявники вказують, що незабезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, встановлення заборони ОСОБА_3, ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо зазначеної квартири, призведе до того, що відповідачі можуть здійснити продаж або передати належне їм майно на зберігання третім особам, тим самим унеможливлять виконання рішення суду та позбавлять їх права на гарантування реальної можливості захистити їх порушені права при вирішенні позовної заяви.

Вивчивши вимоги позивача, викладені у заяві, матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо цього інші зобовязання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до розяснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовн их вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Позивачі вказують, що незабезпечення позову запропонованим ним шляхом призведе до того, що правам та інтересам позивачів буде заподіяна шкода, проте в обґрунтування зазначеного не надають суду будь-яких конкретних доказів.

Також, заявники не надали суду достатніх доказів того, що відповідачі по справі можуть продати або перереєструвати належне їм на праві власності майно з метою уникнення виконання можливого рішення суду, а їх припущення не можуть прийматися до уваги.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову підлягає поверненню, оскільки заявниками: не надано на підтвердження причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, доказів; чітко не викладено обґрунтуваннь необхідності накладення арешту, а також на їх підтвердження не надано належного та допустимого доказу.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за їх позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири, вважати неподаною та повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

22.11.2013