АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/337/2013 Головуючий в І інстанції: Миргород В.С. Категорія: 45 Доповідач: Вейтас І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року лютого місяця 18 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Вейтас І.В.
Суддів:Цуканової І.В.
Склярської І.В.
При секретарі:Сікорі О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, Бериславської міської ради Херсонської області про встановлення земельного сервітуту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_8, Бериславської міської ради Херсонської області про скасування рішення Бериславської міської ради від 27.05.2009 року, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 НОМЕР_1, що виданий ОСОБА_8. Під час розгляду справи позивачі змінили позовні вимоги та просили встановити постійний безоплатний сервітут на земельну ділянку, яка знаходиться у власності ОСОБА_8 відповідно до уточнених позовних вимог.

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2012 року в задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 вказує на незаконність рішень Бериславської міської ради щодо приватизації земельної ділянки ОСОБА_8, зазначає, що судом безпідставно не взяті до уваги висновки судової будівельно-технічної експертизи про необхідність встановлення сервітуту та просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представники відповідача ОСОБА_8 вказують, що позивачі можуть без встановлення сервітуту задовольнити свої потреби щодо нормального користування своїми домоволодіннями, а вимоги про встановлення сервітуту обумовлені лише зручністю використання свого майна за рахунок обмеження прав відповідача ОСОБА_8, тому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що на підставі договору купівлі - продажу від 17 вересня 2009 року ОСОБА_5 є власником квартири НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.13).

ОСОБА_6 є власником квартир НОМЕР_3,НОМЕР_4 будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.36).

ОСОБА_7 належала квартира НОМЕР_2 будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.44).

ОСОБА_8 є власником квартири НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.122).

Рішенням Бериславської міської ради від 27.05.2009 року № 449 ОСОБА_8 надано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0231 га (а.с.131, 166 т.1).

Рішенням Бериславської міської ради від 26.02.2010 року № 538 ОСОБА_5 надано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,0193 га (а.с.19 т.1).

Позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_7, згідно рішення Бериславської міської ради № 489 від 09.10.2009 року надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта по передачі у власність земельної ділянки для обслуговування жилого будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1, орієнтовною площею 0,04 га у спільну сумісну власність (т.1 а.с.263, т.3 а.с.14).

Змінивши позовні вимоги та ставлячи питання про встановлення земельного сервітуту позивачі зазначали, що будинки НОМЕР_5 та НОМЕР_5 по АДРЕСА_1 об'єднані однією земельною ділянкою на яку існує один прохід і проїзд. Для обслуговування усіх квартир обох будинків на земельній ділянці є одна діюча вигрібна яма, один вуличний водогін та вулична вбиральня, яким користуються ОСОБА_7 та ОСОБА_5, так як у цих квартирах немає водогонів та каналізації, які після приватизації знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_8. Прохід і проїзд до квартири та гаражу ОСОБА_5 проходить по земельній ділянці ОСОБА_8. Тому, збільшивши позовні вимоги просили суд: 1.встановити постійний безоплатний сервітут на земельну ділянку площею 0,0010 га, яка знаходиться у власності ОСОБА_8, на право проходу та проїзду до існуючого сараю-гаражу літ. «Б».; 2-встановити взаємні обмеження шляхом заборони забудовувати, тощо 0,4 метра уздовж проїзду необхідних для заїзду спецтранспорту для відкачування діючої вигрібної ями: 1 - на використання земельної ділянки ОСОБА_8 вздовж проїзду, на відрізок позначений у державному акті на право власності на земельну ділянку ОСОБА_8 від точки «Б» до точки «В», 2 - на використання земельної ділянки наданої у спільне користування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позначені у відповідній технічній документації із землеустрою щодо складання державного акта від точки «1» до точки « 20»; встановити безоплатний безстроковий земельний сервітут площею 1,32 кв.м. для позивача ОСОБА_5 на земельній ділянці відповідача ОСОБА_8, яка розташована під житловим будинком, для безперешкодного існуючого користування належною позивачу ОСОБА_5 квартирою; 4 - встановити безоплатний безстроковий земельний сервітут площею 0,58 кв.м. для відповідача ОСОБА_8 на земельній ділянці позивача ОСОБА_5, яка розташована під житловим будинком, для безперешкодного існуючого користування належною відповідачу квартирою.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі не довели в суді, що нормальне господарське використання їх земельних ділянок неможливе без обтяження сервітутом земельної ділянки, а задоволення потреб позивачів неможливо здійснити будь-яким іншим способом. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном.

Потреба встановлення сервітуту виникає у випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном.

Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своє ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом.

Судом першої інстанції встановлено, що потреби позивачів, які вони вказують як підстави для встановлення сервітуту, можливо задовольнити іншими способами, тобто без обтяження власника земельної ділянки сервітутом.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 може зробити прохід на свою земельну ділянку та до своєї квартири з АДРЕСА_1 з боку будинку НОМЕР_6, як це передбачено державним актом на право власності на земельну ділянку виданим ОСОБА_5 17.06.2010 на підставі рішення Бериславської районної ради від 26.02.2010 року № 538. Можливість облаштування позивачем власного проходу та проїзду також встановлена актом обстеження спірних земельних ділянок, складеного комісією Бериславської міської ради від 09.07.2010 року (а.с.105-106).

Згідно листа Бериславської філії ВАТ «Херсонгаз» від 26.07.2010 року № 557 можливо перенесення газової стійки (а.с.т.2 а.с.154), яка на даний час перешкоджає проїзду.

Перепад по висоті земельної ділянки ОСОБА_5 (0,4 м) можливо усунути шляхом відновлення стану земельної ділянки.

Судом встановлено і не спростовано апелянтом, що споруда, яку позивач називає гаражем та просить становити земельний сервітут для проїзду до нього на автомобілі, згідно технічного висновку є сараєм. Дозвіл на реконструкцію даного сараю під гараж позивачем отримано 30.08.2010 року, тобто після приватизації земельної ділянки відповідачем. Доказів, що сарай реконструйовано під гараж суду не надано.

Згідно довідки КВУ «Бериславський водоканал» в квартирах сторін проведено внутрішній водопровід та існує можливість облаштування водовідведення шляхом врізання до міської каналізаційної системи (а.с.183 т.2).

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і обґрунтовуються лише зручністю використання апелянтом свого майна.

Доводи апеляційної скарги, щодо порушень, допущених під час проведення приватизації колегією суддів не беруться до уваги, оскільки дане питання не було предметом розгляду суду першої інстанції, так як позивачі позовні вимоги про скасування рішення Бериславської міської ради від 27.05.2009 року, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_8 змінили на вимоги про встановлення земельного сервітуту (а.с.33-35 т.3).

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає, оскільки воно постановлено правильно, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 06 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: