Справа № 0603/7354/12 Провадження № 2/0603/2524/12
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2013 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовомОСОБА_1
доШвайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області
провизнання права власності на будинок з господарськими спорудами

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовною заявою з вимогою до Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, у якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Позову вимогу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., відкрилась спадщина на майно, у тому числі -на житловий будинок з господарськими спорудами (сарай та погріб) за адресою: АДРЕСА_1, який було побудовано у 1950 р. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом та фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом з матір'ю на день її смерті за вказаною адресою та ще сім років після цього. З метою оформлення спадщини вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено у цьому у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Правовстановлюючий документ на вказаний будинок не був оформлений у зв'язку з тим, що діючим на час будівництва будинку законодавством така вимога не ставилась, натомість реєстрація будівництва проводилась у погосподарській книзі сільської ради.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилась, проте від неї надійшла заява, у якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу за її відсутності.

Представник Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області у судове засідання також не з'явився, проте від в. о. голови вказаної ради надійшла заява, у якій він просить розглядати справу за відсутності представника ради та зазначив, що позов визнає.

Суд, виходячи зі змісту статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, вважає, що справа підлягає розгляду за відсутності ОСОБА_1 та представника Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки від 07.11.2012 р. № 588, виданої Виконавчим комітетом Швайківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, згідно записів погосподарських книг за 1990 -1995 рр. головою двору за адресою: АДРЕСА_1, була ОСОБА_2 (а. с. 13).

Правовстановлюючі документи на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстровані, користувачем вказаного будинку була померла ОСОБА_2, що підтверджується довідкою від 10.05.2012 р. № 612, виданою Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" (а. с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.10.1995 р. (а. с. 4).

Статтею 525 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент смерті ОСОБА_2, передбачалось, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим -день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Таким чином, у день смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, у тому числі -на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 527 Цивільного кодексу Української РСР встановлювалось, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Статтею 529 Цивільного кодексу Української РСР визначалось, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.02.1975 р. та свідоцтвом про шлюб від 15.05.1993 р. (а. с. 5), а відтак є її спадкоємцем першої черги за законом.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 першої черги за законом. Доказів існування інших спадкоємців ОСОБА_2 першої черги за законом матеріали справи не містять.

Відповідно до частин першої та другої статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_1 проживала разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, та ще сім років після смерті матері.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги за законом прийняла у 1995 р. спадщину від своє матері щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно зі статтею 560 та частиною першою статті 561 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 звернулась лише 06.11.2012 р ., що підтверджується постановою державного нотаріусу Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. № 2056/02-31 від 06.11.2012 р. (а. с. 3), що не суперечить положенням статей 1296 -1298 Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 р., які регулюють питання одержання та видачі свідоцтва про право на спадщину.

Між тим, постановою державного нотаріусу Бердичівської державної нотаріальної контори Денисенко Г.А. № 2056/02-31 від 06.11.2012 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 3).

Частиною другою статті 12 Закону України "Про власність", яка була чинною на момент прийняття ОСОБА_1 як спадкоємцем першої черги за законом спадщини від своє матері щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, передбачалось, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 ще у 1995 р. набула у порядку спадкування як спадкоємець першої черги за законом право власності на майно -житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1, проте у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього не може оформити це право у передбаченому законодавством України порядку.

Беручи до уваги зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення її позовної вимоги.

Частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як зазначалось вище, Швайківської сільська рада Бердичівського району Житомирської області визнає позов.

Виходячи з наведеного, суд задовольняє позовну вимогу ОСОБА_1.

Керуючись статтями 3, 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 -60, 64, 174, 208, 209, 212 -215 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позовну вимогу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 р, проживає за адресою: АДРЕСА_2) право власності на житловий будинок з господарськими спорудами (сарай та погріб) за адресою: АДРЕСА_1.

Роз'яснити, що:

- дане рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;

- у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;

- апеляційна скарга на дане рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;

- особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 17.01.2013 р.