Провадження № 2/522/9218/13
У Х В А Л А

Іменем України

7 серпня 2013 року

Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря - Малини-Муравенко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УКРСОЦБАНК про визнання іпотечних договорів недійсними,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства УКРСОЦБАНК із зазначеним позовом, посилаючись на таке. Між позивачем та АКБ соціального розвитку УКРСОЦБАНК 26 лютого 2008 року укладено іпотечний договір на забезпечення виконання своїх зобовязань за договором кредиту № 2008/686/-Ф03.7/12 від 26 лютого 2008 року. Позивач просить визнати недійсним зазначений іпотечний договір, оскільки його укладено з порушенням чинного на момент його укладення законодавства.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні звернувся до суду із клопотанням про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УКРСОЦБАНК про визнання іпотечних договорів недійсними. Заявлене клопотання ОСОБА_2 обґрунтував тим, що вказана справа не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, оскільки позовна заява подана з порушенням правил підсудності через наявність в тексті вказаного іпотечного договору третейського застереження.

Судове засідання по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства УКРСОЦБАНК про визнання іпотечних договорів недійсними, призначене на 07 серпня 2013 року.

У судове засідання зявились представник позивача ОСОБА_3, проти задоволення клопотання про залишення позову без розгляду заперечувала через його безпідставність.

Суд вислухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи, за наслідками чого дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого клопотання, виходячи з наступного.

ОСОБА_4 17 ЦПК України передбачено право сторін передати спір на розгляд третейського суду. Реалізація цього права сторонами можлива у випадку укладення між сторонами третейської угоди, що має відповідати Закону України Про третейські суди. Відповідно до ст. 12 цього Закону третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, пункт 5.2 ст. 5 іпотечного договору від 26 лютого 2008 року містить в собі домовленість сторін щодо передачі спору на розгляд третейському суду в разі неможливості вирішення спору шляхом переговорів, тобто в договорі міститься третейське застереження.

Представником відповідача до початку зясування обставин у справі надано до суду клопотання про залишення позову без розгляду в порядку п. 6 ч. 1 ст.207 ЦПК України у звязку з наявністю в договорі третейського застереження.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Втім, спір що виник між сторонами не підлягає передачі до третейського суду.

Позивач ставить перед судом питання про визнання іпотечних договорів, укладених сторонами 26 лютого 2008 року недійсними в цілому, однією із умов цих договорів (п. 5.2 ст. 5) є третейське застереження, таким чином, позивач просить визнати недійсним і його.

За правилом частини 1 статті 216 ЦК, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Ці обставини підлягають перевірці під час судового розгляду в цьому провадженні.

ІІ. Окрім наведених аргументів, суд має врахувати, що договір кредиту № 2008/686/-Ф03.7/12 від 26 лютого 2008 року укладено зі споживчими цілями. Згідно з правовою позицією, викладеною у п. 3 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року N 1701-IV "Про третейські суди" про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Тому за наявності вказаного третейського застереження (окремої третейської угоди) залишення позовної заяви споживача без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі заяви підлягають вирішенню і за наявності з цього приводу рішення третейського суду, прийнятого за межами його компетенції. При цьому відповідно до положень Закону України "Про захист прав споживачів" банк не є споживачем.

Враховуючи, що позивач просить визнати недійсними укладені договори, одними з умов яких третейські застереження, що є єдиною підставою для передачі спору на розгляд третейському суду, справа з такими позовними вимогами не може розглядатися в третейському суді, а цей позов не підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України від, СУД

У Х В А Л И В :

Клопотання представника Публічного акціонерного товариства УКРСОЦБАНК про залишення позову без розгляду залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ

ОСОБА_5

07.08.2013