328/273/13- ц
21.02.2013
РІШЕННЯ

Іменем України

21 лютого 2012 р. м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Симоненко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Токмацького районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача борг та штраф банку у сумі 12459 грн. 12 коп., також моральну шкоду в сумі 5000 гривень за завдані душевні страждання та як наслідок погіршення самопочуття.

ОСОБА_3 вимоги обґрунтовує наступним.

22.11.2011 року ОСОБА_1 дала в борг під розписку ОСОБА_4 гроші у розмірі 14 124 грн. Частину боргу відповідач виплатив, а залишок у розмірі ( рахом з комісією банку і штрафом) складає 12459,12 коп. Розписка містить кінцеву дату повернення боргу 20.12.2011 року.

Відповідно до ст.ст.1046,1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками .

П.1 ст.1049 ЦКУ, передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, у строк та в порядку, що встановлені договором.

21.12.2011 року (після кінцевої дати повернення боргу) позивач предявив відповідачеві усну вимогу, згідно розписці та положенням цивільного законодавства, щодо повернення заборгованості, на що відповідач прореагував. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобовязання.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Кошти для позики ОСОБА_1 зняла із своєї кредитної картки в ЗАП.РУ ПАТ «Приватбанк». Коли позивач відмовився повертати борг позивачка була змушена погасити борг в тому числі штраф і комісію банку за прострочення платежу своїми коштами, які ОСОБА_1 відкладала для подальшого свого існування та існування своєї сім'ї. На даний момент у позивача погіршилося самопочуття і коштів на лікування вона не має.

Незаконними діями відповідача ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 гр. ОСОБА_5 шкода полягає у душевних стражданнях і в погіршенні самопочуття, яких позивач зазнала внаслідок порушення її прав.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та обставини, якими їх обґрунтовано в позовній заяві, додатково суду пояснила наступне.

В листопаді 2011 року вона дала ОСОБА_2 в борг 10000 гривень, про що було складено розписку, він зобовязався повернути через місяць 11000. Ці гроші вона зняла зі своєї кредитної картки ПАТ «КБ Приватбанк». Через тиждень, на прохання ОСОБА_2 вона дала також в борг його дружині без розписки ще 3000 гривень. В грудні 2011 року на прохання ОСОБА_2 вона дала йому в борг ще 600 гривень без складання розписки. Це були всі кошти, які вона могла зняти зі своєї кредитної картки і цей кредит вона повинна була повернути банку. 25.12.2011 р. їй було необхідно сплатити всі податки, але на її прохання ОСОБА_6 повернув їй лише 800 гривень, які були потрібні для сплати процентів банку за отримані кредитні кошти. ОСОБА_7 до теперішнього часу не повернув. В лютому 2012 року ОСОБА_6 повернув 1000 гривень, в березні 2012 р. ще повернув 500 гривень та в липні 2012 року в рахунок погашення її кредиту ОСОБА_6 вніс до банку 2000 гривень. З серпня 2012 року ОСОБА_6 їй не зводин, на дзвінки не відповідав. Вона була змушена зняти кошти зі свого валютного депозиту и сплатити банку кредит з процентами та штрафами, якій брала для ОСОБА_2

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає частково, суду пояснив наступне. Він брав у позивача в борг 10000 гривень, обіцяв повернути 11000 гривень. Повернув всього 8000 гривень, а інші визнає, що повинен повернути. Кошти на імя позивача він вносив через термінали банку Приватбанк» в м. Мелітополь, м. Сімферополь різними сумами, наприклад по 2000 грн., 500 грн., 800 грн.

Заслухавши позивача та відповідача, свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

22.11.2011 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_4 в позику грошові кошти в розмірі 10000 гривень, строком до 20.12.2011 р., ОСОБА_6 зобовязався в зазначений строк повернути ОСОБА_1 11000 гривень.

Надання ОСОБА_1 ОСОБА_2 ще 3000 гривень всупереч вимогам ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 60, ст. 15 ЦПК України ніякими письмовими доказами не підтверджено, тому судом до уваги не береться.

Протягом 2012 року ОСОБА_6 повернув ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 500 гривень, 800 гривень, 2000 гривень, та двічі по 1000 гривень, на загальну суму 5300 гривень, шляхом внесення через термінали банку на рахунок ОСОБА_2

Зазначена обставина визнана сторонами, підтверджується копіями відповідних банківських квитанцій та постановою Мелітопольського МВ ГУМВС від 19.06.2012 р. про відмову в порушені кримінальної справи.

Таким чином, за договором позики, який було оформлено розпискою від 22.11.2011 р. ОСОБА_6 залишився зобовязаним повернути ОСОБА_1 11000 грн. 5300 грн. = 5700 грн.

Вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 процентів та штрафів, які вона сплатила банку за прострочення виконання своїх зобовязань по кредитному договору є необґрунтованими.

Договір позики, викладений в розписці від 22.11.2011 р. ніяким чином не повязує права та обовязкі сторін за цим договором з зобовязаннями ОСОБА_1 за кредитним договором з банком.

ОСОБА_3 вимоги ОСОБА_1 про стягнення компенсації моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Суд погоджується з твердженням позивача, що невиконанням грошового зобовязання в розмірі 5700 гривень протягом більше ніж рік їй завдано моральну шкоду, повязану з протиправним позбавленням права користуватися належним їй майном.

Суд вважає необхідним та достатнім розмір відшкодування завданої моральної шкоди 500 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 429,20 грн. підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 128,50 гривень.

Судові витрати у вигляді оплати за надані юридичні послуги в сумі 400 гривень відшкодуванню не підлягають, оскільки суду не надано розрахунок розміру цих витрат, що

позбавляє можливості перевірити, чи не перевищує ця сума нормативно встановленого граничного розміру відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ч.3 ст. 10, ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 60, ст.ст. 15, 208, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_3 Вікторівни до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованність в розмірі 5700 гривень, відшкодування моральної шкоди в сумі 500 гривень, та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 128,50 гривень, а разом 6328,50 гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя: