РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2013 Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Ореховська К.Е.

секретар Шкіндер І.М.

з участю позивача - відповідача ОСОБА_1

представника позивача -відповідача ОСОБА_2

представника відповідача-позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою,що втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 3 ст. 209 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше ніж п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резулютивну частину суд повинен проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 225 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення задоволити.

Виселити ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_1 в місті Рівне.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку відмовити у зв"язку з її недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду: Ореховська К.Е.

Справа № 1715/14524/12

д

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2013 Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - Ореховська К.Е.

секретар Шкіндер І.М.

з участю позивача - відповідача ОСОБА_1

представника позивача - відповідача ОСОБА_2

представника відповідача-позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_1,в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку

ВСТАНОВИВ:

В Рівненській міській суд звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою.

До початку розгляду справи по суті надійшов зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою,що втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку, котрий ухвалою суду від 16.01.2013 року об"єдноно в одне провадження.

В судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті позивач змінила предмет позову та просить виселити ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_1 в м. Рівне без надання іншого приміщення. Свої позовні вимоги позивач та представник позивача, які зазначені в позовній заяві підтримали повністю з підстав зазначених в ній та просять суд їх задоволити. Щодо заявленого зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в гуртожитку позивач - відповідач ОСОБА_1 не визнала та просить суд відмовити у задоволення зустрічного позову.

Крім того, позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник суду пояснили, що розпорядженням №112 ВАТ „Рівнеазот" від 13.06.2006 року її колишньому чоловіку видано ордер №288 від 14 червня 2006 року на жилу площу в гуртожитку №2 на право зайняття з сім'єю з трьох чоловік: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 жилої площі в гуртожитку ВАТ „Рівнеазот" по АДРЕСА_1 розміром 20,2 кв.метрів. Рішенням Рівненського міського суду від 15.05.2012 року шлюб між нею та ОСОБА_4 розірвано. З січня 2012 року і по даний час вона з дочкою майже не проживають в даному помешканні, оскільки відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою та майном. Вона має можливість проживати в даній квартирі лише тоді коли відповідач їде на заробітки. Коли ж він повертається, то життя стає нестерпним, відповідач зароблені гроші починає пропивати, на ґрунті алкогольного сп'яніння вчиняє сварки, вдається на фізичного та морального насильства, погроз щодо неї та їх дочки. Відповідач веде антисоціальний спосіб життя, б'є її, знущається з неї, принижує її перед сусідами по гуртожитку, її колегами по роботі, зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки, не хоче працювати, за комунальні послуги витрат не несе, натомість вона самотужки вимушена сплачувати за всі комунальні послуг. Проживання з відповідачем в одному помешканні стало зовсім нестрепним. Вважає, що спільне проживання її з донькою та ОСОБА_4 є неможливим, у зв"язку з чим просить суд виселити ОСОБА_4

Представник відповідача - позивача та відповідач-позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову та просять суд відмовити у задоволенні первісного позову. Заявлений відповідачем-позивачем зустрічний позов підтримали та просять суд його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача-позивача пояснила,що ОСОБА_4 не зловживає алкогольними напоями ,а тільки інколи їх вживає. Ніколи не чинив перешкоди в користуванні квартирою своїй бувшій дружині та дитині,які він дуже любить. Навпаки ОСОБА_1 останні три роки провокує сварки та постійні скандали, а останні шість місяців взагалі не проживає в даній квартирі. Квартиру залишила сама добровільно,без будь-якого примусу зі сторони її бувшого чоловіка. Просить визнати ОСОБА_1 такою,що втратила право на проживання у кімнаті АДРЕСА_1

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що вона знає позивача-відповідача по справі на протязі 10 років та разом з нею працює. Знає ситуацію, яка склалась у родині ОСОБА_1. Спочатку ОСОБА_1 приховувала факт постійного побиття її чоловіком,пізніше це стало їй відомо. Знає, що сім"я розпалась, а зважаючи на те, що ОСОБА_4 веде антиморальний спосіб життя ОСОБА_1 з неповнолітньою дитиною майже не ночує дома. Проживає у свого брата в однокімнатній квартирі. Крім того, неодноразово приходила з ОСОБА_1 забрати її речі та бачила в якому стані перебуває квартира. Суду повідомила, що проживати там з неповнолітньою дитиною неможливо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що він є рідним братом позивача-відповідача по справі. Суду повідомив,що його сестра разом з неповнолітньою дитиною проживає у нього, у зв"язку з постійною неправомірною поведінкою бувшого чоловіка-відповідача по справі. Підтвердив той факт,що ОСОБА_1 неодноразово із-за її побиття , нецензурних лайок ОСОБА_4 та пошкодження ним майна ( меблів, техніки) викликала міліцію та просила його допомоги.

Допитані в судовому засіданні свідки Корзун М.С. та Сосонюк В.І. надали суду аналогічні пояснення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила,що вона є мати відповідача-позивача, вказала той факт, що знає про постійні сварки між її сином та бувшою дружиною.Вважає,що вони виникають із з поведінки позивача-відповідача, оскільки вона не піклується про нього та витребовує в нього гроші. Повідомила , що її син тільки інколи вживає алкогольні напої.Після того, як ОСОБА_1 пішла проживати до брата в квартирі постійно чисто, а пусті пляшки з -під алкоголю не про що не говорять.

Допитана і судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила,що вона є бабою відповідача та надала суду суду аналогічні пояснення.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виселення підлягають до задоволення, в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку слід відмовити.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 15.05.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано.

Розпорядженням за №112 ВАТ „Рівнеазот" від 13.06.2006 року ОСОБА_4 видано ордер №288 від 14.06.2006 року на жилу площу в гуртожитку №2 на право зайняття з сім"єю з трьох чоловік: ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 жилої площі в гуртожитку ВАТ „Рівнеазот" по АДРЕСА_1 розміром 20,2 кв. м.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено позивачем-відповідачем , не спростовано відповідачем-позивачем з січня 2012 року і по даний час позивач-відповідач ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_5 не ночують та не перебувають в даному помешканні, оскільки відповідач-позивач ОСОБА_5 чинить перешкоди у користуванні квартирою та майном своєю неправомірною поведінкою.

З оглянутих в судовому засіданні фотознімків кімнати АДРЕСА_2 м.Рівне, які долучені представником позивача-відповідача вбачається, що вказане приміщення не придатне для проживання .

Суд приймає до уваги фотознімки спірного помешкання у якості доказів по справі, оскільки свідок ОСОБА_10,яка є матір"ю відповідача-позивача підтвердила, що на фотознімках квартира в якій проживає її син ОСОБА_4

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено належними та допустимими доказами, відповідач веде антисоціальний та антиморальний спосіб життя. Застосовує фізичне насильство, принижує ОСОБА_1 перед сусідами по гуртожитку, її колегами по роботі, зловживає алкогольними напоями, постійно влаштовує сварки, не має постійного місця роботи, за комунальні послуги витрат не несе, натомість всі витрати сплачує позивач-відповідач ОСОБА_1

Так, як вбачається з оглянутого та дослідженого в судовому засіданні епікризу №434 , вбачається, що після її побиття відповідачем ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії з 11.01.2010 року по 13.01.2010 року з діагнозом ЗЧМТ, струс головного мозку, забої м'яких тканин голови.

Крім того , як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.09.2011 року, 07 вересня 2011 року в Рівненський МВ УМВС України надійшов скасований прокуратурою м. Рівне відмовний матеріал №2559 та попередніх матеріалах ЖРЗПЗ №3507 від 10 березня 2011 року по заяві гр.. ОСОБА_1 , в якій вона просить прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_4 , який вчинив відносно неї словесний конфлікт, в ході якого причинив її тілесні ушкодження.

Крім того, з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи ,які були прийняті 13.10.2011 року та 14.10.2011 року, які свідчать про протиправну поведінку відповідача-позивача ОСОБА_4

Крім того, про факти протиправної поведінки свідчать складені відносно ОСОБА_4 адміністративні протоколи у вчиненні останнім адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП .

Оглянуті в судовому засіданні матеріали по звернення ОСОБА_1 свідчать про постійну , неодноразову протиправну поведінку відповідача - позивача по справі ОСОБА_4

Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні характеристики на ОСОБА_4, вбачається, що за час свого проживання за вказаною адресою ОСОБА_4 зарекомендував себе з негативної сторони, стосовно нього неодноразово надходили до Рівненського МВ УМВС України в Рівненські області та розглядались заяви, щодо його антигромадської поведінки та вчинення ним насильства в сім"ї та про те, що він притягався до адміністративної відповідальності.

Крім того, в судовому засіданні підтверджено факт ухилення від витрат на оплату комунальних послуг, які взяла на себе позивач-відповідач ОСОБА_1.

Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні довідки від 12.03.2012 року, ОСОБА_4 за час проживання в гуртожитку порушує правила проживання, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки .

Крім того, довідкою №545 від 23.05.2012 року, котра видана станцією швидкої медичної допомоги, з якої вбачається , що 10.03.2012 року надійшов виклик від вахтера за №149 до ОСОБА_4, внаслідок чого ОСОБА_4 поставлено діагноз хронічний алкоголізм.

Досліджений в судовому засіданні акт від 12.06.2012 року, підтверджує, що , комісією в складі зав.гуртожитку №2 Сосонюк В.І., зав.гуртожитком №3 Корзун М.С., прибиральниці ОСОБА_12 проведено обстеження кімнати НОМЕР_1 та виявлено, що ОСОБА_4 знаходиться в нетверезому стані, в кімнаті безлад, вибиті міжкімнатні двері, потрощені меблі, кімната занедбана, розкидані окурки та брудний посуд. Кімната непридатна для проживання з малолітньою дитиною.

За таких обставин суд вважає, що позивачем-відповідачем доведено факт порушення з боку відповідача - позивача ОСОБА_4 правил співжиття, які встановлені „Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків" затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, відповідно до яких наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил (відповідач живе в антисанітарних умовах); проводити за власні кошти ремонт квартири, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян; підтримувати чистоту і порядок в житловому приміщенні, сходових клітках, позаквартирних коридорах.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач систематично руйнує і псує жиле приміщення, або використовує його не за призначенням, або у зв'язку із систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.1985 року, яка вказує на те, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Враховуючи те, що позивачем-відповідачем подані письмові докази того, що до ОСОБА_4 неодноразово застосовувалися заходи попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Що стосуються заявлених позовних вимог ОСОБА_4. про визнання особи такою ,що втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку суд вважає, що у їх задоволені слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно статті 10 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні представником ОСОБА_4 не надано жодного доказу, що позивачка -відповідачки ОСОБА_1 разом з неповнолітньою дитиною без поважних причин покинули місця свого проживання та реєстрації та не проживають там більше шести місяців. До наданих копій актів від 14.07.2012 року ( а.с.43)та 19.11.2012 року ( а.с.46) про відсутність о 9 год.30 хв. та 8 год. ранку в кімнаті № 160 ОСОБА_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 суд відноситься критично, оскільки вони підписані невідомими особами та засвідчують факт не проживання ОСОБА_1 з не повнолітньою дитиною в зазначеній квартирі лише зі слів ОСОБА_4Крім того, при складанні даний актів відсутні посадові особи гуртожитку АДРЕСА_3.

Крім того,суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 оскільки вони повністю не узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, поясненням учасників процесу та показами інших допитаних свідків.

Отже, враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 суд не вбачає у зв"язку з їх недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст. 116 Житлового кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_1, в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4 про виселення задоволити.

Виселити ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_1 в місті Рівне.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в гуртожитку відмовити у зв'язку з її недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст виготовлений 21 травня 2013 року.

Суддя Рівненського міського суду: Ореховська К.Е.