УХВАЛА

про забезпечення позову

20.11.2013 року 2/425/923/13

425/3633/13-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Мирошникової О.Ш.,

при секретарі Кулішовій О.С.,

без виклику сторін, розглянувши в судовому засіданні в м. Рубіжне Луганської області заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, -

встановив:

В провадженні Рубіжанського міського суду Луганської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

20 листопада 2013 року через канцелярію Рубіжанського міського суду Луганської області позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити відповідачу ОСОБА_2 особисто або будь-яким іншим чином розпоряджатися квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, приходить до висновку, що зазначена заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу другого п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) у день надходження.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також шляхом заборони вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу ОСОБА_3 10.08.2012 року за реєстром № 1319.

В заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити відповідачу особисто або будь-яким іншим чином розпоряджатися квартирою. Разом з тим, в своєму позові позивач просить суд, зокрема, визнати за нею право власності на ? частку зазначеної квартири.

Отже, суд приходить до висновку, що застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на всю квартиру, є безпідставним, оскільки позивач просить у позові суд визнати право власності тільки на ? частку квартири, а не на всю квартиру, як того вимагає позивач у заяві про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Також, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

З урахуванням того, що судом розглядається цивільна справа з приводу спору між сторонами щодо визнання квартири спільною сумісною власністю, її поділу між сторонами та визнанням зокрема, за позивачем права власності на ? частку квартири, суд вважає, що застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на всю квартиру може порушити права відповідача щодо володіння та користування належною йому квартирою, тому суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження ? частки квартири, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Щодо накладення арешту на квартиру суд приходить до висновку, що цей вид забезпечення позову не буде співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами та може завдати матеріальної шкоди відповідачу, тому в цій частині заяви про накладення арешту на квартиру суд відмовляє.

Таким чином, суд вважає, що в межах заявлених позовних вимог, слід забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження ? частки квартири АДРЕСА_2, що належить відповідачу ОСОБА_2 та цей вид заходу забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами та відповідає ним, не порушує будь-які права особи, яка є власником квартири, а також права інших осіб.

Виконання ухвали про забезпечення позову доручити Відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

За для дотримання приписів ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документу, яким є ця ухвала суду, суд вважає за необхідне зазначити повні імя, прізвище та по батькові фізичних осіб стягувача та боржника, їх місця проживання, індивідуальні ідентифікаційні номери стягувача і боржника:

-стягувач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; ІІН НОМЕР_1;

-боржник: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; ІІН НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд розяснює, що відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК України особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Заборонити ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; ІІН НОМЕР_2) вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження ? частки квартири АДРЕСА_2, що йому належить.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України.

Ухвалу про забезпечення позову для негайного виконання надіслати Відділу державної виконавчої служби Рубіжанського міського управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мирошникова О.Ш.