УХВАЛА

Справа № 564/1137/13-ц

10 червня 2013 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Олійник П.В.

при секретарі - Деркач І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця відділу ДВС Костопільського районного управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Костопільського районного суду із скаргою на рішення та дії державного виконавця відділу ДВС Костопільського районного управління юстиції ОСОБА_3 і просила визнати протиправними і скасувати постанови державного виконавця про накладення арешту на її рухоме майно і банківські рахунки та зобовязати відділ ДВС винести постанову про зняття арешту з її рухомого майна.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 22.02.2013 року їй стало відомо про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів в сумі 80039,01 грн. та накладення арешту на її майно. 28.02.2013 р. скаржник подала державному виконавцю заяву про наявність у неї земельної ділянки, яка перебуває в заставі у стягувача - ПАТ «Укрсоцбанк», з метою її реалізації в рахунок погашення боргу. Після цього 12.03.2013 року було винесено постанову про накладення арешту на кошти, які знаходяться на її банківських рахунках. Вважає дану постанову незаконною, оскільки при її винесенні було порушено вимоги Закону України "Про виконавче провадження".

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 скаргу підтримав повністю та з аналогічних мотивів.

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції ОСОБА_3, надаючи пояснення, заперечував проти задоволення вимог скаржника.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні, 8 лютого 2013 року у відділу ДВС Костопільського районного управління юстиції надійшла заява про відкриття виконавчого провадження про стягнення з скаржника на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів в сумі 80039,01 грн. згідно виконавчого листа, виданого 26.11.20012 року Дніпровським районним судом м. Києва. Постановою державного виконавця від 11.02.2013 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» коштів в сумі 80039,01 грн. та було накладено арешт на її майно. Постанову про відкриття виконавчого провадження 11.02.2013 року було направлено рекомендованим листом скаржниці і згідно зворотного поштового повідомлення отримано нею 13.02.2013 року. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Таким чином, судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Оскільки, у встановлений державний виконавцем строк для добровільного виконання виконавчого листа, скаржник заборгованості не погасила, то державний виконавець зобовязаний вчиняти дії для примусового виконання виконавчого документа. Суд не вбачає порушень в діях державного виконавця, який після отримання даних про наявність у боржника рахунків в установах банків, наклав на них арешт. В отриманих державним виконавцем відомостях про рахунки боржника були відсутні дані про те, що якийсь із них відкритий для здійснення підприємницької діяльності. Оскільки, на час розгляду справи кошти згідно виконавчого документа не стягнуті, то суд не вбачає підстав для скасування арешту банківських рахунків боржника.

Згідно ст. 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Під час огляду матеріалів виконавчого провадження судом не встановлено даних про наявність постанови державного виконавця про накладення арешту на рухоме майно скаржниці. В звязку з цим вимога скаржниці про скасування постанови державного виконавця про накладення арешту на її рухоме майно не може бути задоволена.

Щодо посилання скаржниці та її представника на заяву, в якій вона просила в рахунок погашення боргу звернути стягнення на належну їй земельну ділянку, то суд не приймає його до уваги, оскільки, не надано доказів належності земельної ділянка, а вказана в заяві адреса не збігається з адресою, зазначеною в договорі застави.

Таким чином, суд вважає, що скарга не обґрунтована і суд відмовляє в її задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 384 ЦПК України скарга на рішенням, дію або бездіяльність державного виконавця подається до суду, який видав виконавчий документ. Враховуючи, що факт видачі виконавчого листа Дніпровським районним судом м. Києва достовірно було встановлено після початку розгляду скарги під час огляду матеріалів виконавчого провадження, то суд продовжив розгляд скарги, оскільки, відсутні підстави, передбачені ст. 116 ЦПК, для передачі справи іншому суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 116 383-388 ЦПК України, , суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення та дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Олійник П.В.