Справа №2-263/127/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2013 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Кулика С.В.,

при секретарі Лапоног Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, ОСОБА_2, про захист права власності та визнання Державного акту про право власності на земельну ділянку не дійсним, третя особа ОСОБА_3, Управління Держземагенства у місті Маріуполі Донецької області, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом до відповідачів в якому зазначила, що їй на праві власності на підставі договору дарування від 13.08.1991 року, посвідченого за №1-8136 нотаріусом Першої Маріупольської державної нотаріальної контори, та рішення Жовтневого районного суду Донецької області від 01.06.2000 року, належить 13/25 ідеальної частки домоволодіння за адресою: м.Маріуполь, вул. Овальна буд. №68. Співвласником вказаного житлового будинку є брат позивачки ОСОБА_3, який є власником 12/25 часток цього домоволодіння. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя було проведено розділ домоволодіння та визначений порядок користування земельною ділянкою №68 по вул. Овальній в м. Маріуполі. При цьому позивачці була виділена частка земельної ділянки площею 182 кв. метри, ОСОБА_4 145 кв. метри, в загальному користуванні була залишена частина земельної ділянки 132 кв. метри. Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя розмір земельної ділянки, яка була надана в користування для обслуговування будинку та господарських споруд складає 7 метрів по вул. Овальній, 5,05 метри, 2,2 метри, 4,2 метри, 6 метрів по межі с ділянкою загального користування, 10,2 метри по межі з ділянкою №70 по вул. Овальній, 7,6 метри по західній межі, в глибині ділянки, 15 метрів на межі з ділянкою другого співвласника ОСОБА_4

На підставі свідоцтва про право власності №286 від 06.06.1994 року ОСОБА_2, є власником домоволодіння №70 по вул.. Овальній в м. Маріуполі. Право власності на земельну ділянку площею 0,06 га ОСОБА_2 підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 06.03.1995 року за №66. В 2010 році відповідач ОСОБА_2 помилково реалізуя своє право та визначая межі земельної ділянки зайняла частину земельної ділянки №68 по вул. Овальній, яка була виділена позивачці на підставі рішення суду, шляхом встановлення огорожі на частину земельної ділянки, яка знаходилась у користування позивачки таким чином, що огорожа спирається у стіну домоволодіння позивачки. В наслідок встановлення огорожі, позивачка не може реалізувати своє право по обслуговування будинку, який їй належить. Позивачка звернулась з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права користування приватною власністю та земельною ділянкою. Під час розгляду вказаної справи була проведена комплексна судова будівельно-технічна експертиза. Відповідно до висновків вказаної експертизи не мається проходу для обслуговування та здійснення поточного ремонту зовнішньої стіни будинку №68 по вул. Овальній в м. Маріуполі, що порушує вимоги відповідних правил з містобудування. Вважає, що оскільки між зовнішньою стінкою будинку та огорожею встановленою відповідачкою ОСОБА_2 не мається проходу шириною 1 метр то дії відповідачки порушують протипожежні правила. Крім того зазначає, що акт прийому в експлуатацію будинку №68 по вул. Овальній в м. Маріуполі та рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів №6 від 14.06.1989 року, були прийняті набагато раніше ніж земельна ділянка, розташована за адресою: м. Маріуполь вул. Овальна буд.70 стала належати ОСОБА_2 на підставі Державного акту від 06.03.1995 року. Проте згідно даних зазначених в державному акті від 06.03.1995 року на земельній ділянці №70 виходить, що частина домоволодіння №68 по вул. Овальній в Жовтневому районі м. Маріуполя. Позивач зверталась до Управління Державного комітету з земельних ресурсів з приводу ознайомлення з технічною документацією на підставі якої було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку №70 по вул. Овальній в Жовтневому районі м. Маріуполя відповідачці ОСОБА_2, проте згідно відповіді на адвокатський запит №2012/2276 від 28.08.2012 року, з Управління Держкомзему в м.Маріуполі технічна документація на державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстрований в книзі записів державних актів на праві приватної власності на землю за №66 від 06.03.1995 року відсутня. Вважає, що оскільки технічна документація на вказаний Державний акт про право власності на земельну ділянку відсутня то цей державний акт видано з порушенням діючого законодавства, що призвело до неправильного визначення меж земельних ділянок №68 та №70 по вул. Овальній в Жовтневому районі м. Маріуполя, та порушення прав позивачки в частині передачі у власність відповідачці ОСОБА_2 частини ділянки №68 по вул. Овальній в м. Маріуполі без її вилучення.

Позивачка в судовому засіданні не була присутня надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності за участю представника.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав зазначивши, що відповідно до вимог закону під час підготовки технічної документації для передачі у власність земельної ділянки необхідно узгодження з усіма суміжними землекористувачами, проте цього зроблено не було тому, що в протилежному випадку частина домоволодіння позивачки не опинилась би на земельній ділянці, що належить відповідачці ОСОБА_2 Крім того зазначив, що данні, які зазначені у Державному акті про право власності на земельну ділянку №70 по вул. Овальній в м. Маріуполі є протирічливими. Вказав, що оскільки право власності на сусідню ділянку №66 по вул. Овальній в м. Маріуполі, яка розташована з іншого боку домоволодіння позивачки не оформлено належним чином то невідомо за рахунок якої землі була збільшена площа фактичного користування земельної ділянки позивачки.

Представник відповідача виконавчого комітету Маріупольської міської ради позовні вимоги не визнала, та зазначила, що на її думку позивачем не доведені ті обставини на які вона посилається. Відповідно до вимог закону рішення Маріупольської міської ради про передачу земельної ділянки у власність, на підставі якого було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку відповідачці ОСОБА_2 не могло бути підготовлено без наявності технічної документації передбаченої законом. Крім того зазначила, що позивачка оскаржує саме державний акт, а не рішення Маріупольської міської ради на підставі якого було видано вказаний державний акт, що на її думку є неправильним. Зазначила, що у відповідача не мається технічної документації на підставі якої приймалось рішення Маріупольською міською радою про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки №70 по вул. Овальній в м. Маріуполі та підставі якого було видано оскаржуваний держаний акт.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, в судове засідання не зявилась надала суду письмові заперечення в яких зазначила, що оскільки позивачка на її думку не є законним користувачем земельної ділянки №68 по вул. Овальній в м.Маріуполі, оскільки відсутні належним чином оформлені документи на користування вказаною земельною ділянкою. Рішення суду від 01.06.2000 року, не надає позивачки право на користування земельною ділянкою, а лише визначає порядок користування земельною ділянкою №68 по вул. Овальній в м.Маріуполі. Крім того відповідно до договору дарування від 31.08.1991 року площа земельної ділянки №68 по вул. Овальній дорівнює 459 квадратних метри, в той час як відповідно до висновку комплексної будівельно-технічної експертизи від 24.07.2012 року, домоволодіння №68 займає 486 квадратних метри, що більше встановленого правовстановлюючим документом на 27 квадратних метри. Зазначає, що відсутність технічної документації у організації яка повинна її зберігати не означає, що такої документації взагалі не було на час прийняття рішення про передачу у власність земельної ділянки №70 по вул. Овальній відповідачці. У Державному акті про право власності на земельну ділянку міститься креслений план який перенесений до цього документу саме з технічної документації. Вважає, що встановлення огорожі між ділянками №68 та №70 по вул. Овальній в м. Маріуполі не є порушенням прав позивачки, оскільки за її скаргою провадилась перевірка працівниками виконавчого комітету Маріупольської міської ради та було надано відповідь від 10.06.2010 року про навпаки порушення позивачкою прав відповідачки ОСОБА_2

Представник відповідачки ОСОБА_2 надав аналогічні за змістом пояснення викладеним у запереченнях, наголосивши при цьому, що позивачка неодноразово перестроювала свій будинок тому він збільшився у бік межі з ділянкою відповідачки ОСОБА_2 Зазначив, що відповідачка в передбаченому законом порядку у 1994 році звернулась до землевпорядної організації, яка і підготувала всі необхідні документи, на підставі яких було винесено рішення про передачу земельної ділянки відповідачці у власність. Раніше відповідачка дозволяла позивачці користуватися частиною земельної ділянки, на якій знаходиться її будинок, а коли було отримано документи, які підтверджували власність відповідачки на земельну ділянку то було встановлено огорожу, по межу між ділянками №68 та №70 по вул. Овальній в м. Маріуполі. Визнав, що межа земельних ділянок №68 та №70 дійсно проходить через домоволодіння позивачки та огорожа, яка проходить по межі ділянок та встановлена відповідачкою спирається у стіну будинку позивачки. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа по справі ОСОБА_3 в судове засідання не зявився про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи управління Держаземагенства в м.Маріуполі Донецької області проти задоволення позовних вимог заперечував вказавши, що рішенням Маріупольської міської ради від 21.09.1994 року №369/3 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,669 га, ОСОБА_2 за адресою: м. Маріуполь, вул. Овальна буд. 70. Оскільки підставою для видачі та реєстрації Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №66 було саме рішення Маріупольської міської ради від 21.09.1994 року №369/3 підстав для визнання недійсним державного акту немає, доки зазначене рішення Маріупольської міської ради є чинним. В подальшому надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до Договору дарування від 31.08.1991 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 остання отримала у дарунок 13/25 частки домоволодіння №68 по вул. Овальній в м. Маріуполі на земельній ділянці 459 квадратних метри.

Згідно Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01.06.2000 року,було проведено розподіл домоволодіння №68 по вул. Овальній в Жовтневому районі м. Маріуполя між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виділивши ОСОБА_1 13/25 ідеальної частки домоволодіння, з господарськими спорудами, що складає 27/50 частки, а ОСОБА_3 12/25 ідеальної частки домоволодіння, з господарськими спорудами, що дорівнює 23/50 частки. Визначено порядок користування земельною ділянкою по вул. Овальній №68 в м. Маріуполі, виділивши ОСОБА_1 у користування земельну ділянку площею 182 кв. метри, ОСОБА_4 145 кв. метри, в загальному користуванні була залишена частка земельної ділянки 132 кв. метри. Розмір земельної ділянки, яка була надана в користування для обслуговування будинку та господарських споруд позивачки складає 7 метрів по вул. Овальній, 5,05 метри, 2,2 метри, 4,2 метри, 6 метрів по межі с ділянкою загального користування, 10,2 метри по межі з ділянкою №70 по вул. Овальній, 7,6 метри по західній межі, в глибині ділянки, 15 метрів на межі з ділянкою другого співвласника ОСОБА_4 Вхід на територію домоволодіння здійснюється через ділянку загального користування.

Відповідно до витягу права власності на нерухоме майно від 18.06.2010 року власником 27/50 частки домоволодіння №68 по вул.. Овальній в Жовтневому районі м. Маріуполя є ОСОБА_1

Згідно Рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради №369/3 від 21.09.1994 року було передано громадянам у приватну власність земельні ділянки, які знаходились в їх користуванні згідно договорів купівлі-продажу домоволодінь. Вказаним рішенням відповідно до додатку №2 списку землекористувачів Жовтневого району м. Маріуполя зокрема ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 669 квадратних метри по вул. Овальній б. 70 в м. Маріуполі.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №66 від 06.03.1995 року ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради за №369/3 від 21.09.1994 року є власником земельної ділянки площею 0,06 га., №70 по вул. Овальній в м. Маріуполі.

З відповіді на адвокатський запит №2012/12276 від 28.08.2012 року, вбачається, що з Управління Держкомзему у місті Маріуполі Донецької області надано відповідь, згідно якої технічна документація на державний акт на земельну ділянку зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №66 від 06.03.1995 року виданий на імя ОСОБА_2 в Управлінні Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області відсутня.

Відповідно до Ухвали Вищого адміністративного суду України від 07.06.2012 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а оскаржуємо ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 06.10.2011 року залишено без змін. У вказані ухвалі зазначено, що будинок №68 по вул. Овальній, в м. Маріуполі прийнятий в експлуатацію відповідно до акту приймання в експлуатацію будинку в 1989 році, а земельна ділянка №70 по вул. Овальній в м. Маріуполі, згідно державного акту від 06.03.1995 року належить ОСОБА_2 тобто її право власності на земельну ділянку виникло значну пізніше ніж прийняття будинку №68 по вул. Овальній в м. Маріуполі в експлуатацію.

Згідно висновків комплексної будівельно-технічної експертизи з залученням фахівця геодезиста від 24.07.2012 року, суміжна межа земельних ділянок №68,70 по вул.. Овальній в м. Маріуполі не відповідає рішенню Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01.06.2000 року. Вона менше на 0,23 метри в бік ділянки №68 по вул. Овальній. Правильність проходження та відповідність розташування суміжних меж ділянок №66 та №68 по вул. Овальній в м. Маріуполі експертом не перевірялась.

Фактично суміжна межа між ділянками №68 та №70 по вул. Овальній проходить від огорожі по вул. Овальній до фасадної стіни домоволодіння по вул. Овальній №68 на відстані 1 метра від наружного кута цього домоволодіння з боку ділянки №70 тобто проходу для обслуговування домоволодіння літ. А-1 по вул. Овальній №68 з боку ділянки №70 по вул. Овальній не мається. При цьому порушуються будівельні норми та правила. В звязку з відсутністю координат крапок та кутів повороту ділянок №68 та №70 по вул. Овальній в м. Маріуполі визначити достеменно проходження межі між цими ділянками не надається можливим. Розташування крапки суміжної межі між ділянками №68 та №70 по вул. Овальній в глибині ділянки відповідають розміру 10,2 метри ділянки по вул. Овальній 70, зазначеному в генеральному плані інвентарної справи №26551 на домоволодіння №70 по вул. Овальній в м. Маріуполя але не відповідають розміру 13 метри ділянки по вул.. Овальній, 70 за Державним актом на право приватної власності на землю зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №66 від 06.03.1995 року на ім я ОСОБА_2 При розмірі 13 метри площа ділянки по вул. Овальній, 70 буде більшою ніж виділено рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.09.1994 року №369/3, а ширина ділянки №68 з боку вул. Овальної фактично менше, зазначеної документально на 0,23 метри та ширина ділянок №70,72, фактично менше вказаної документально на 0,13 метри. Фактично площа земельної ділянки №68 по вул. Овальній в м.Маріуполі не відповідає площі вказаної земельної ділянки згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01.06.2000 року, а саме фактична площа більше на 27 квадратних метри. Фактичне розташування житлового будинку літ. А-1 на ділянці №68 по вул. Овальній не відповідає його розташуванню, зазначеному в генеральному плані вказаної земельної ділянки в інвентарній справі БТІ, а саме в документації БТІ вказаний будинок розташовано на відстані від суміжної межі з ділянкою №70 по вул. Овальній, а фактично цієї відстані не мається. З висновків експертизи зокрема вбачається, що на ділянці №70 по вул. Овальній в м. Маріуполі опинилась розташованою частина жилого будинку літ. А-1 та прибудови літ. А-2, які відносяться до домоволодіння №68 по вул. Овальній, хоча згідно генерального плану БТІ складеному по фактичному землекористуванню, будинок літ. А-1, розташований в межах ділянки №68 по вул.. Овальній, який має бокову суміжну межу з ділянкою №70.

З Постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.11.2011 року вбачається, що апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду була задоволена визнані протиправними дії Управління Держкомзему у м. Маріуполі Донецької області щодо відмови ОСОБА_2 у розгляді заяви про виправлення технічної помилки у державному акті про право приватної власності на землю №66 від 06.03.1995 року. Зобовязано управління Держкомзему у м.Маріуполі Донецької області, виправити технічну помилку, яка допущена у Державному акті на право приватної власності на землю №66 від 06.03.1995 року, на земельну ділянку за адресою:м. Маріуполь вул. Овальна буд. 70, що виданий на ім я ОСОБА_2 Відповідно до Постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 19.09.2011 року позов ОСОБА_2 було задоволено. Визнано недійсною інформацію, що міститься на плані БТІ від 12.06.2004 року в інвентарній справі на домоволодіння по вул. Овальній б. 70, в м. Маріуполі в частині розміру фасадної частини земельної ділянки 17,5 метра, розташованої за вищевказаною адресою. Визнано нікчемними дії КП МБТІ по внесенню недійсної інформації в план БТІ від 12.06.2004 року, який міститься в інвентарній справі на домоволодіння №70 по вул. Овальній в м.Маріуполі та надання вищевказаного плану до відділу регулювання земельних відносин Маріупольської міської ради.

Згідно відповіді на звернення ОСОБА_1 з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 10.06.2010 року, вбачається, що проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 використовує земельну ділянку по вул. Овальній буд. 70, площею 0,06га, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в межах, які менше ніж встановлені державним актом на право приватної власності на земельну ділянку в наслідок зміщення межі домоволодіння №68 по вул. Овальній в бік земельної ділянки №70 на 1,25 метри.

Відповідно до відповіді на запит суду з архівного відділу Маріупольської міської ради від 13.03.2013 року, в архівному відділі міської ради знаходиться рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.09.1994 року №369/3 « Про передачу громадянам у приватну власність земельні ділянки, які перебувають у їх користуванні згідно договорів купівлі-продажу домоволодінь». Документи на підставі яких було прийнято дане рішення відсутні, у звязку з цим, надати копії запрошуваних документів немає можливості.

Згідно ст. 61 ч.3 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зі змісту ст. 391 ЦК України, випливає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Ч.1 ст. 155 Земельного Кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З розяснень вказаних у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» випливає, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Аналізуючи надані по справі докази, суд приходить до висновку, про те що оскільки позивачка є власницею 27/50 частки домоволодіння розташованого за адресою: м. Маріуполь, вул. Овальна буд. 68, та згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01.06.2000 року, вона користується земельною ділянкою, яка межує з ділянкою відповідачки ОСОБА_2, а також враховуючи також той факт, що на цій частині земельній ділянки знаходиться частина будинку, який належить позивачці, то суд приходить до висновку, що позивачка має право звертатися з позовом про захист порушеного права. Заперечення в цій частині відповідачки ОСОБА_2 та її представника суд вважає, такими що не ґрунтуються на законі.

Суд враховує, що будинок позивачки, був побудований та прийнятий в експлуатацію, значно раніше ніж, відповідачка звернулася за отриманням документів, про право власності на земельну ділянку №70 по вул. Овальній в Жовтневому районі м. Маріуполя. Враховуючи той факт, що згідно висновків проведеної комплексної будівельно-технічної експертизи від 24.07.2012 року, навіть частина будинку позивачки літ.А-1, який був введений в експлуатацію в 1989 році знаходиться на земельній ділянці відповідачки, право власності на яку відповідачка отримала на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.09.1994 року №369/3, суд приходить до висновку про порушення прав позивачки ОСОБА_1 Заперечення представника відповідача ОСОБА_2 про те, що протягом часу будинок позивачки в наслідок чисельних переобладнань змінював свою форму та місце розташування і тому частина його опинилась на земельній ділянці відповідачки, суд вважає, непереконливими, оскільки згідно висновків проведеної експертизи не тільки прибудова літ. А-2, яка можливо будувалась в більш пізній період часу, а і частина будинку літ. А-1, який був в введений в експлуатацію в 1989 році стали розташовуватися на земельній ділянці, яка належить відповідачці. Протягом всього часу розгляду справи суду не була представлена технічна документація на підставі якої було винесено рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.09.1994 року №369/3, «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам які знаходяться у їх користування на підставі договорів купівлі-продажу», а згодом було видано оскаржуваний державний акт. Вказані документи були відсутні як у виконавчому комітеті Маріупольської міської ради, в тому числі в архівному відділі вказаної установи так і в Управлінні Держземагенства в м. Маріуполі Донецької області. Відповідачем ОСОБА_2 ці документи також не були надані для того, щоб їх вивчити та встановити їх відповідність оскаржуємому державному акту, а також встановити той факт, чи могла знаходилась на час підготовки вказаної документації на ділянці №70 по вул. Овальній частина будинку позивачки. Клопотань про проведення судово-геодизичної експертизи сторони не заявляли.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених законом.

Оскільки вказана документація не була надана під час розгляду справи суд позбавлений можливості перевірити чи складалась вона у передбаченому законом порядку, тому Державний акт на право приватної власності на землю зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №66 від 06.03.1995 року на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради за №369/3 від 21.09.1994 року на земельну ділянки площею 0,06 га., №70 по вул. Овальній в м. Маріуполі необхідно визнати недійсним. При цьому суд враховує, той факт що під час проведення комплексної будівельно-технічної експертизи від 24.07.2012 року, експертом було встановлено, що розмір земельної ділянки зазначений в оскаржуваному державному акту не співпадає з площею земельної ділянки, яка була виділена у власність відповідачці ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради за №369/3 від 21.09.1994 року, а є за розмірами зазначеному в державному акті більшою. З приводу стверджень представника відповідачки про те, що згідно даних зазначених у висновку експерта фактична площа земельної ділянки позивачки більше на 27 квадратних метри ніж зазначено у рішенні Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 01.06.2000 року, а тому її право не підлягає захисту, суд враховує той факт, що при проведені вказаної експертизи не було встановлено координати крапок та кутів повороту ділянок №68 та №70 по вул. Овальній в м. Маріуполі. Крім того не вивчалась правильність проходження та відповідність розташування суміжної межі ділянок №66 та №68 по вул. Овальній в Жовтневому районі м. Маріуполя, тому достеменно не встановлено в наслідок чого відбулося вказане фактичне збільшення земельної ділянки позивачки.

На підставі ст.ст. 321, 386, 391 277, 299, 1167, 1212-1214 Цивільного кодексу України, 152, 155 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_7 Костянтинівни до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, ОСОБА_2, про захист права власності та визнання Державного акту про право власності на земельну ділянку не дійсним, третя особа ОСОБА_3, Управління Держземагенства у місті Маріуполі Донецької області задовольнити.

Визнати Державний акт №66 від 06.03.1995 року, виданий на підставі рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради №369/3 від 21.09.1994 року, на право приватної власності на земельну ділянку №70 по вул. Овальній в Жовтневому районі м. Маріуполя недійсним.

На рішення суду сторони можуть подати апеляційну скаргу в Апеляційний суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня проголошення рішення, особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії зазначеного рішення.

Повний текст рішення було виготовлено 22.03.2013 року.

Суддя: С.В.Кулик