Справа № 442/5725/13 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/783/7543/13 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

ОСОБА_2

суддів: Копняк С.М., Савуляка Р.В.,

за участі секретаря: Іванової О.О.,

та участю ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу охорони здоров`я виконавчих органів Дрогобицької міської ради на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Відділу охорони здоров`я виконавчих органів Дрогобицької міської ради про стягнення витрат на відрядження, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2013 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_5 строк позовної давності звернення до суду.

Стягнуто з Відділу охорони здоров'я виконавчих органів Дрогобицької міської ради в користь ОСОБА_5 2741,45 гривню витрат на відрядження.

Дане рішення оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі зазначає, що з рішенням незгідний, вважає його незаконним, безпідставним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, вказує, що за період 2011-2012 років позивачем не було подано жодного звіту про використання коштів, як цього вимагає п. 11 розділу ІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Мінфіну №59 від 13.03.1998 року, де вказано, що після повернення з відрядження працівник зобов»язаний до закінчення п»ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження, що підтверджується довідкою Відділу охорони здоров»я №664 від 06.09.2013 року, чого судом першої інстанції не було взято до уваги.

Також в апеляційній скарзі зазначає, що 25 грудня 2012 року Територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області проводила позапланову перевірку на предмет додержання вимог законодавства з питань праці у Дрогобицькій станції швидкої медичної допомоги. За результатами перевірки, даною інспекцією було видано припис № 13-03-008М630-І7, в якому зазначалося про усунення порушень та приведення у довідність виплату відшкодування витрат при службовому відрядженні працівникам установи та гарантійних виплат при направлені працівників для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва. Проте із вказаного припису вбачається, що при огляді представлених установою звітів про використання коштів, виданих на відрядження працівникам в тому числі заявникам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, тобто позивач не був в числі заявників звернулися з відповідними заявами про відшкодування їм витрат на відрядження, також не був в числі працівників які подали звіти про використання коштів наданих відрядження.

Працівник у відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України повинен звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Враховуючи те, що позовні вимоги стосуються виплати кількох відряджень за період 2011-2012 років, трьохмісячний термін позовної давності має застосовуватись до кожного відрядження окремо, тим більше, що з моменту перебування позивача у останньому відрядженні пройшло більше ніж 11 місяців. А тому, твердження суду щодо наявності поважних причин для поновлення пропущеного строку позовної давності, а саме звернення позивача до відповідача із заявою про виділення коштів оплати відрядження, яке підтверджується протоколом №5 засідання комітету профспілки працівників СШНМД від 19.12.2012 року, не відповідає дійсності, оскільки частиною 4 статті 267 ЦК України обумовлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В засіданні судової колегії представник апелянта ОСОБА_4 посилається на те, що слід відмовити в задоволенні позову за пропуском строку звернення до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні. вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Інструкція про службові відрядження в межах України та за кордон, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 року №59, передбачає, що підприємство, яке відряджає працівника, здійснює реєстрацію особи, яка відбуває у відрядження, у спеціальному журналі, зобов'язане забезпечити його грошовими коштами (авансом) у розмірах, установлених нормативно-правовими актами про службові відрядження.

Встановлено, що в обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 07.10.1996 року працював у відповідача на посаді головного лікаря Дрогобицької станції швидкої та невідкладної допомоги. За період з 2011-2012 роки він перебував у відрядженні 55 дні, проте відповідач коштів на відшкодування витрат не надавав. Відповідач відмовився відшкодувати йому витрати на відрядження, а тому для захисту своїх прав він змушений звертатись до суду.

Окрім цього, просив поновити йому строк звернення до суду, мотивуючи тим, що впродовж 2011-2013 років відповідач не відшкодовував витрати за відрядження через відсутність коштів та скрутним матеріальним становищем. Проте, звернувшись в травні 2013 року, на його письмове звернення отримав відмову у відшкодуванні йому витрат на відрядження.

Судом першої інстанції встановлено, що з 07.10.1996 року позивач працював у відповідача на посаді головного лікаря Дрогобицької станції швидкої та невідкладної медичної допомоги.

В період 2011-2012 років ОСОБА_5 перебував у відрядженнях 55 днів, про що надав суду підтверджуючі документи: витяги з наказів, посвідчення про відрядження та копії проїзних документів, достовірність яких відповідач не заперечує та це підтвердив представник апелянта в даному засіданні судової колегії.

Як вбачається з листа Фінансового управління Дрогобицької міської ради від 29.12.2012 року №1-15/338 начальнику відділу охорони здоров'я ОСОБА_11 кредиторська заборгованість по видатках за відрядження складала на 01.01.2011 р. - 97,3 тис. грн., на 01.01.2012 р. - 44 тис. грн. Касові видатки по КЕКВ 1140 у 2011 році складали 150 тис. грн. у 2012 році - 53,2 тис. грн.

Посилання відповідача на те, що позивач пропустив термін позовної давності не прийнято до уваги, оскільки із матеріалів справи встановлено, що позивач звертався із письмовим зверненням до начальника відділу охорони здоровя м.Дрогобича ОСОБА_11 з проханням розглянути його заяви і посприяти виділенню коштів для оплати відряджень за 2011-2012р., що підтверджується протоколом №5 засідання комітету профспілки працівників СШНМД від 19.12.2012р.

Також встановлено, що метою безпосереднього врегулювання спору з порушником своїх прав та інтересів, позивач ОСОБА_5 звертався до Відділу охорони здоров'я виконавчих органів Дрогобицької міської ради із письмовою претензією. Лише коли отримав відмову у відшкодуванні йому витрат на відрядження, тоді звернувся до суду.

При таких обставинах суд визнав поважними причини пропущення позовної давності і порушене право підлягає захисту.

Судом вірно встановлено та зазначено факт, що основною причиною невиплати ОСОБА_5 витрат на відрядження була відсутність коштів у відповідача, і саме тому позивач пропустив строк позовної давності, який суд визнав поважним.

В засіданні судової колегії представник апелянта не заперечує цих обставин, однак вважає, що підстав для поновлення строку не було.

В той же час сам апелянт вказує, що 25 грудня 2012 року Територіальна державна інспекція з питань праці у Львівській області проводила позапланову перевірку на предмет додержання вимог законодавства з питань праці у Дрогобицькій станції швидкої медичної допомоги. За результатами перевірки, даною інспекцією було видано припис № 13-03-008М630-І7, в якому зазначалося про усунення порушень та приведення у довідність виплату відшкодування витрат при службовому відрядженні працівникам установи та гарантійних виплат при направлені працівників для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва.

Отже висновки суду про поновлення ОСОБА_5 строку позовної давності звернення до суду належно обґрунтовані з врахуванням обставин справи.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не грунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Відділу охорони здоров`я виконавчих органів Дрогобицької міської ради - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_12