Справа № 0818/867/2012 2/335/100/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2013 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказавши на те, що їх діти ОСОБА_3, ОСОБА_4 з онуком ОСОБА_5проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1. 07.10.2008 року у вказаній квартирі виявлені померлими ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5А. Прокуратурою Комунарського району м.Запоріжжя порушена кримінальна справа за фактом порушення правил, які стосуються безпечної експлуатації будівель і споруд, що спричинило загибель людей за ч.2 ст.275 КК України.Згідно висновків судово-медичного експерта від 09.10.2008 р. смерть ОСОБА_4, ОСОБА_3, та ОСОБА_5 настала внаслідок гострого отруєння чадним газом. Відповідно до акту технічного розслідування нещасного випадку від 20.10.2008 р. смерть настала з причини отруєння оксидом вуглецю, який міг потрапити у приміщення квартири № 51 внаслідок того, що сусіди квартири № 50 встановили витяжну вентиляцію зі штучним спонуканням в димохід квартири № 51 і закрили частиною гофрованої труби отвір димоходу від ВПГ-20, що призвело до порушення тяги в димоході та утворення зворотної тяги. На думку позивачів, із постанови прокурора Комунарського району м.Запоріжжя у ході розслідування кримінальної справи встановлено причинно-наслідковий звязок між бездіяльністю майстра внутрішнього димового газового обладнання ПАТ по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз ОСОБА_6 та слюсарем вказаного підприємства ОСОБА_7, щодо неналежного виконання своїх службових обовязків та настанням смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3, та ОСОБА_5 Внаслідок смерті дітей та онука позивачів їм спричинена матеріальна та моральна шкода, яку вони просять стягнути з відповідача, а саме на користь ОСОБА_1 витрати на поховання у розмірі 14771 грн.35 коп., моральну шкоду у розмірі 1 500 000 грн., на користь ОСОБА_2 витрати на поховання у розмірі 1000 грн., моральну шкоду у розмірі 1 500 000 грн.

У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги у повному обсязі , просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача проти позову заперечує, пояснивши, що вина працівників ПАТ „Запоріжгаз у смерті сімї ОСОБА_2 відсутня, тому немає підстав для задоволення вимог позивачів.

Ухвалою суду від 22.02.2012 року залучений в якості третьої особи до участі по справі ОСОБА_8 пояснив, що він з сім»єю проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. В червні 2008 року в його квартирі чоловік, якого він знайшов за оголошенням, на кухні встановив витяжку, після чого сталася трагедія з сімєю ОСОБА_2.

Заслухавши пояснення сторін по справі, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1І є батьком ОСОБА_3,яка згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 126590 померла 05.102008 року, позивачка ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_4, який згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 126589 помер 05.10.2008 року. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 126591 ОСОБА_5, який є онуком позивачів, помер 05.10.2008 року.

Згідно з вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22.10.2012 року, який набув законної сили 06.11.2012 року, ОСОБА_9 визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.119 КК України за ознаками вбивства двох і більше осіб за необережності.

Згідно з висновком комплексної комісійної судової пожежно-технічної і судово-технічної експертизи в області охорони праці та безпеки життєдіяльності № 1780 від 17.06.2010 р., на які мається посилання в вироку суду від 22.10.2012 р., причиною настання нещасного випадку та обставинами, які обумовили вплив небезпечного фактора на загибель сімї ОСОБА_5, було недотримання вимог безпечної експлуатації побутових газових приладів та апаратів власниками квартири № 50 при самовільному встановленні без залучення спеціалізованої організації та без проектної документації в квартирі АДРЕСА_1 примусової вентиляції до газової плити на кухні. Дії (бездіяльність) осіб, які організували роботи без залучення спеціалізованої організації та виконавших роботи без проектної документації по встановленню примусової вентиляції до газової плити в квартирі АДРЕСА_2, з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з настанням нещасного випадку.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами і доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст.ст. 130, 132-134 КЗпП України), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши спосіб захисту права шляхом пред'явлення позову про відшкодування потерпілій фізичній особі матеріальної та моральної шкоди, заподіяної працівником юридичної особи під час виконання ним трудових обов'язків, позивачі в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язані довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Із матеріалів справи вбачається, що позивачі звернулися до суду в порядку ст.ст. 1168, 1172, 1201 ЦК України і підстави позову в ході розгляду справи не змінювали. У порядку передбаченому ст.10 ЦПК України представнику позивачів роз»яснено право позивача за ст.33 ЦПК України про заміну або залучення співвідповідачем по справі, від чого представник позивача відмовився. Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Оскільки у встановленому порядку не доведено вину працівників ПАТ „Запоріжгаз ОСОБА_6 та ОСОБА_7, на яких у позові зазначають позивачі, у вчиненому відносно сім»ї ОСОБА_5 злочину під час виконання ними службових обовязків, тому з урахуванням положень ст. 62 Конституції Україна, а також ст. 61 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на ПАТ „Запоріжгаз відповідальності за шкоду, завдану неправомірними діями працівників ПАТ „Запоріжгаз ОСОБА_6 та ОСОБА_7під час виконання ними своїх службових обовязків на підставі ст. 1172 ЦК України.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 79,209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Запоріжгаз про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Рибалко Н.І.