Справа №2-185/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5, третя особа виконком Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради, про вселення, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, виселення, зобов»язання виконати певні дії, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилалася на те, що 29.07.1980 року вона була прийнята на роботу до Центрального універмагу м. Дніпропетровська продавцем, у зв"язку з чим їй була надана кімната №913 у гуртожитку за адресою ж/м Тополя-1, буд.10 в м.Дніпропетровську. Ордер на житлову площу у гуртожитку знаходиться у відповідача. До цього часу вона зареєстрована за цією адресою постійно, ця кімната є її місцем проживання. 14.02.2003 року у неї народився син ОСОБА_2, який також був зареєстрований у вказаній кімнаті гуртожитку. Вона є одинокою матір"ю і виховує сина сама, її батьки, що мешкають у с. Новоспаське Магдалинівського району Дніпропетровської області, є непрацездатними, матір ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи та потребує догляду, тому вона вимушена часто виїздити до батьків, доглядати матір, оскільки перевезти її до м.Дніпропетровська та вселитися у гуртожиток вона не має змоги.

Позивач зазначає, що з 2000 року її проживанню у кімнаті № 913 у гуртожитку почали чинити перешкоди ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - її сусіди по загальному холу. В зв"язку з цим вона неодноразово зверталася до коменданта гуртожитку, до керівництва МКВП "Дніпроводоканал", на балансі якого перебуває цей гуртожиток, а також до правоохоронних органів, проте заходів реагування не було. Після народження дитини вона зовсім не мала змоги потрапити до своєї кімнати у гуртожитку для проживання і була вимушена з немовлям два місяці проживати у сторонніх осіб, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінили замки на двері до спільного холу, а ключів їй не дали. За станом здоров"я її син потребує постійного контролю з боку лікарів, а оскільки він перебуває на обліку у м.Дніпропетровську, їй необхідно проживати у місті. В зв"язку з тим, що вона не могла вселитися у гуртожиток, вона вимушена проживати у своїх батьків і раз на місяць приїздити з дитиною до полікліники. У такі приїзди вона не мала змоги потрапити до своєї кімнати.

При спробах вселитися до своєї кімнати 12.05.2005, 31.05.2005 року вона побачила частину своїх речей виставлених у великому холі на 9 поверсі гуртожитку, які хтось самовправно виніс з її кімнати. Потрапити до своєї кімнати вона не змогла, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фізично перешкодили в цьому, в зв"язку з чим вона зверталася до правоохоронних органів. Згодом їй стало відомо, що до її кімнати вселилася ОСОБА_7 У 2005 році МКВП "Дніпроводоканал" звернулося до суду з позовом до неї про виселення з гуртожитку та стягнення плати за комунальні послуги, в чому їй буль відмовлено, чим визнано її право на користування кімнатою №913 за вказаною адресою, однак до цього часу вона це право з вини відповідачів та третіх осіб не може реалізувати. Згодом їй стало відомо, що ОСОБА_7 була знята з реєстраційного обліку по вказаній адресі з 08.10.2009 року, а ОСОБА_8 - з 08.07.2010 року. Проте в кімнаті №213 залишився проживати син ОСОБА_7 - ОСОБА_3 з дружиною з їх сином, чим порушуються її права та заподіяна моральна шкода. .

Посилаючись на зазначене, позивач просить вселити її разом з сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в кімнату №913 в будинку № 10 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську, усунути їй перешкоди в користуванні разом з сином зазначеною кімнатою, виселивши з неї ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; зобов»язати Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради передати їй ключі від кімнати №913 в будинку № 10 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську, стягнути з відповідачів на її користь заподіяну моральну шкоду в сумі 45000,00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

В судовому засіданні представник Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх необгрунтованість.

В судовому засіданні представник виконкому Бабушкінської районної у м.Дніпропетровську ради просив розглянути справу у відповідності до вимог закону.

Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками та їх утримання встановлені Примірним положенням про гуртожитки (надалі - Положення), затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208.

Згідно до п.2 Положення гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до п.6 Положення, у гуртожитках повинні забезпечуватися необхідні умови для проживання, занять, відпочинку і проведення політико-виховної роботи серед мешканців.

Згідно до п.9 Положення жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Відповідно до п.10 Положення на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер може бути виданий лише на вільну жилу площу. Адміністрація підприємства, установи, організації веде облік ордерів, що видаються громадянам на зайняття жилої площі. Бланки ордерів зберігаються як документи суворої звітності.

Відповідно до п.11 Положення жила площа в гуртожитках надається в порядку черговості, що визначається адміністрацією підприємства, установи, організації та профспілковим комітетом і комітетом комсомолу.

Згідно до п.12 Положення жила площа в гуртожитку надається в розмірі не менше 6 кв. метрів на одну особу.

Відповідно до п.14 Положення - вселення в гуртожиток робітників, службовців, студентів, учнів та інших громадян провадиться в установленому порядку завідуючим (директором) гуртожитком або працівником, який його заступає, на підставі виданого адміністрацією підприємства, установи, організації ордера. Тому, хто вселяється в гуртожиток, вказується надана жила площа, видаються необхідний інвентар, постільні речі, перепустка на право входу в гуртожиток. Він повинен бути ознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку, правами й обов'язками мешканців гуртожитку.

Згідно до п.15 Положення, жила площа в гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом.

Відповідно до п.16 Положення робітники, службовці, студенти, учні, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку, мають право: користуватися приміщеннями культурно-побутового призначення, обладнанням, інвентарем гуртожитку та комунально-побутовими послугами; обирати раду гуртожитку і бути обраними до її складу, брати участь у культурно-масовій та фізкультурно-оздоровчій роботі, в обговоренні питань організації побуту в гуртожитку і вносити свої пропозиції щодо поліпшення цієї роботи; вимагати своєчасної заміни обладнання, меблів, постільних речей та іншого інвентаря, що стали непридатними, а також усунення недоліків у культурно-побутовому обслуговуванні.

Згідно до п.17 Положення, громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вправі вселити в займані приміщення своїх неповнолітніх дітей. Вселення інших членів сім'ї в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету і комітету комсомолу підприємства, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадянина, які проживають разом з ним.

Пунктом 18 Положення передбачено, що робітники, службовці, студенти, учні, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов'язані: використовувати надану жилу площу відповідно до її призначення; забезпечувати схоронність приміщень, обладнання й інвентаря; додержувати правил соціалістичного співжиття і правил внутрішнього розпорядку гуртожитку; зберігати чистоту й порядок у жилих приміщеннях, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування;ощадливо витрачати теплову й електричну енергію, воду і газ; суворо додержувати правил пожежної безпеки при користуванні електричними, газовими та іншими приладами й обладнанням; брати участь у благоустрої й озелененні прилеглої до гуртожитку території, охороні зелених насаджень, обладнанні, ремонті і належному утриманні спортивних та дитячих майданчиків; своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 цього Примірного положення.

Відповідно до п.19 Положення передбачено, що мешканцям гуртожитку забороняється, зокрема,: самовільно переселятися з одного приміщення в інше. Переселення в разі необхідності громадян з одного жилого приміщення в інше в даному гуртожитку провадиться за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та профспілкового комітету і комітету комсомолу з видачею нового ордера.

Пунктом 28 Положення передбачено, що завідуючий (директор) гуртожитком зобов'язаний, зокрема, забезпечити: вселення громадян, яким надано жилу площу в гуртожитку, при наявності у них ордерів; облік і прописку осіб, які проживають у гуртожитку, а також додержання правил паспортної системи.

Відповідно до п. 40 Положення сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку у зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.ст.132, 125 ЖК України, п.5 п.41 Положення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено: одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Пунктом 44 Положення передбачено, що громадян, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Громадяни можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення також на підставах, передбачених частиною першою статті 116 Житлового кодексу Української РСР.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, 29.07.1980 року позивач була прийнята на роботу до Акціонерного товариства "Центральний універмаг" м. Дніпропетровська продавцем, у зв"язку з чим їй відповідно до ордеру була надана для проживання кімната № 913 у гуртожитку №2 за адресою ж/м Тополя-1, буд.10 в м.Дніпропетровську, який на той час належав АТ "Центральний універмаг", де вона проживала і до цього часу зареєстрована постійно. Даний гуртожиток на теперішній час перебуває у власності та на балансі МКВП "Дніпроводоканал", правонаступником якого є КП "Дніпроводоканал" відповідно до договору купівлі-продажу від 03.09.2001 року.

14.02.2003 року у позивачки народився син ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 206393, який також був зареєстрований у вказаній кімнаті гуртожитку, що підтверджується відповідними довідками, виданими МКВП "Дніпроводоканал".

Відповідно до довідки, виданої Бабушкінською районною у м.Дніпропетровську радою, ОСОБА_1 складом сім"ї 2 особи з 1988 року перебуває на квартирному обліку при виконкомі Бабушкінської районної ради.

Позивачка є одинокою мітір"ю і виховує сина сама, отримує допомогу малозабезпеченим сім"ям та одинокій матері. Її батьки, що мешкають у с. Новоспаське Магдалинівського району Дніпропетровської області, є непрацездатними, матір - ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи та потребує догляду, що підтверджується відповідною довідкою в матеріалах справи. Тому позивачка вимушена часто виїздити до батьків, доглядати матір, оскільки перевезти її до м.Дніпропетровська до гуртожитку вона не має можливості.

Встановлено, що з 2000 року проживанню позивачки у кімнаті № 913 у гуртожитку почали чинити перешкоди ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які проживали по сусідству в кімнатах, розташованих в сумісному з кімнатою №913 холі у вказаному гуртожитку. В зв"язку з чим позивачка неодноразово зверталася до коменданта гуртожитку, до керівництва МКВП "Дніпроводоканал", а також до правоохоронних органів з відповідними скаргами та заявами, проте заходів реагування не було.

Після народження дитини позивач зовсім не мала змоги потрапити до своєї кімнати у гуртожитку для проживання в зв"язку з перешкодами, що чинили їй ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які змінили замки на двері до спільного холу, а ключів їй від замку не дали, відсутні ці ключі у позивачки і на час розгляду справи по суті.

За станом здоров"я син позивачки потребує постійного контролю з боку лікарів, а оскільки він перебуває у лікарів на обліку у м.Дніпропетровську, їй необхідно проживати у місті. В зв"язку з тим, що вона не могла вселитися у гуртожиток, вона вимушена проживати у своїх батьків і раз на місяць приїздити з дитиною до полікліники і у такі приїзди вона не мала змоги потрапити до своєї кімнати.

При своїх спробах вселитися до своєї кімнати 12.05.2005, 31.05.2005 року позивачкою було виявлено, що частина її речей виставлена у великому холі на 9 поверсі гуртожитку, які були самовправно виніс з її кімнати. Той факт, що за відсутності позивачки з кімнати №913 гуртожитку були винесені її особисті речі та розміщені в камеру зберігання гуртожитку підтверджується відповідним актом працівників гуртожитку від 07.02.2005 року, в якому вказано, що зазначене здійснено за усною вказівкою адміністрації "Дніпроводоканала".

Потрапити до своєї кімнати вона не змогла, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 фізично перешкодили в цьому, в зв"язку з чим вона зверталася до правоохоронних органів. Згодом позивачці стало відомо, що до кімнати №913 з дозволу МКПВ "Дніпроводоканал" вселилася ОСОБА_7

Судом встановлено, що рішенням адміністрації та профспілкового комітету МКВП "Дніпроводоканал" від 24.01.2006 року №17 було вирішено переселити ОСОБА_1 з кімнати №913 гуртожитку №2, розташованому за адресою ж/м Тополя-1, б.10, в кімнату № 407 цього ж гуртожитку, а кімнату №913 надати ОСОБА_7 для покращення житлових умов. Як зазначено в цьому рішенні, підставою його прийняття вказане те, що ОСОБА_1 починаючи з 1999 року в гуртожитку не проживає, житлово-комунальні послуги не сплачує, а в гуртожитку мешкають родини, які потребують розширення житла.

27.01.2006 року та від 17.10.2006 року на адресу ОСОБА_1 МКВП "Дніпроводоанал" було направлено листи, якими запропоновано їй вселитися в кімнату № 407 гуртожитку №2 на підставі рішення адміністрації піждприємства.

Судом також встановлено, що у 2005 році МКВП "Дніпроводоканал" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання її такою? що втратила право користування житловим приміщенням, виселення з гуртожитку та стягнення плати за комунальні послуги.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.02.2006 року у задоволенні вказаного позову було відмовлено. Даним рішенням суду встановлено, що з 2000 року ОСОБА_1 чиняться перешкоди в проживанні в гуртожитку, про що свідчать її скарги та заяви, адресовані керівництву МКВП "Дніпроводоканал" та до правоохоронних органів; у кімнаті ОСОБА_1 за згодою завідуючої гуртожитком без будь-яких документів проживають інші особи, а зокрема ОСОБА_7, що виключає проживання позивачки в кімнаті №913. Цим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 не проживала в гуртожитку у зв"язку з неправомірними діями інших осіб. і бездіяльністю керівництва МКВП "Дніпроводоканал", в зв"язку з чим відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості по оплаті комунальних послуг. Вказані обставини, встановлені судовим рішенням, відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Судом також встановлено, що ОСОБА_7, яка проживала в кімнаті №914 в гуртожитку за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, буд.10 та займала на підставі вказаного рішення і кімнату №913, з 30.10.2009 року в гуртожитку за вказаною адресою не проживає, а проживає за адресою м.Дніпропетровськ? АДРЕСА_1, де вона зареєстрована. Не проживає за вказаною адресою з 28.07.2010 року і ОСОБА_8, яка мешкає за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2АДРЕСА_2.

На час розгляду справи судом в кімнаті №913 та №914 в гуртожитку за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, буд.10 проживають ОСОБА_9, ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5, що підтверджується відповідною довідкою, на підставі ордеру на жилу площу у гуртожитку №210 від 05.10.2009 року, виданому ОСОБА_4, в зв"язку з чим ОСОБА_1 не має можливості проживати в кімнаті №913, проживати в кімнаті № 407 ОСОБА_1 не бажає, посилаючись на необгрунтованість її надання. В судовому засіданні відповідачами не надано доказів того, що на час вирішення питання про надання ОСОБА_1 кімнати №407 в користування вона була вільною та підлягала заселенню, крім того, ордер на вселення ОСОБА_1 до кімнати №407 КП "Дніпроводоканал" на її ім"я не видавав, що виключало передбачено законом право на її вселення до цієї кімнати.

Суд вважає, що вселення відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 в кімнату №913 в гуртожитку за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, буд.10 та прийняття рішення про переселення ОСОБА_1 в кімнату № 407 гуртожитку відбулося з порушенням

вимог чинного житлового законодавства, а зокрема, положень Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208.

Відповідачами не надано будь-яких доказів необхідності переселення ОСОБА_7, а також відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 у кімнату №913, зважаючи на те, що вони проживали та зареєстровані в кімнаті №914 даного гуртожитку, яку також займають і до теперішнього часу.

Крім того, відповідачами не надано доказів того, що переселення зазначених відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5 в кімнату №913 було проведено за рішенням адміністрації підприємства МКВП "Дніпроводоканал" та профспілкового комітету, що не відповідає положенням п.19 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208.

Суд вважає необгрунтованими доводи відповідачів про те, що ОСОБА_1 не проживала у вказаній кімнаті №913 без поважних причин, що стало причиною для вселення в її кімнату відповідачів. Судом встановлено, що ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_10 в судовому порядку не була визнана такою, що втратила право користування жилою площею у кімнаті №913 в гуртожитку за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, буд.10 як така, що не проживає в ньому без поважних причин, вона з сином зареєстровані за вказаною адресою.

Натомість, вищевказаним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 22.02.2006 року було встановлено, що ОСОБА_1 не має можливості проживати у вказаній кімнаті в зв"язку з перешкодами, які тривалий час чинилися їй в проживанні, в тому числі ОСОБА_7

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Зважаючи на встановлені судом обставини, неможливість ОСОБА_1 з сином ОСОБА_2 користуватися кімнатою №913 у гуртожитку за вказаною адресою для проживання в зв"язку з перешкодами, які їй чиняться ОСОБА_3, ОСОБА_4, які проживають у цій кімнаті без законних підстав, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні нею з сином ОСОБА_2 В,В., ІНФОРМАЦІЯ_1, кімнатою №913 в будинку № 10 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську, виселивши з цієї кімнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, із вселенням у цю кімнату №913 ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Приймаючи вказане рішення, суд враховує те, що відповідачі забезпечені житлом у кімнаті №914 даного гуртожитку.

Судом встановлено, що ключі від кімнати №913 в будинку № 10 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську у ОСОБА_1 відсутні, оскільки новими жильцями був змінений замок на вхідних дверях кімнати.

Зважаючи на те, що вказаний гуртожиток є власністю КП «Дніпроводоканал», на якого покладені законом обов"язки щодо його матеріального утримання, суд вважає за необхідне зобов"язати зазначене підприємство передати ОСОБА_1 ключі від кімнати №913 в будинку № 10 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську.

Разом з цим, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано доказів її заподіяння і необхідності її стягнення саме в заявленому нею розмірі. Крім того, не надано обгрунтування та доказів необхідності її стягнення з кожного з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в кімнату №913 в будинку № 10 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, кімнатою №913 в будинку № 10 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську, виселивши з цієї кімнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов»язати Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради передати ОСОБА_1 ключі від кімнати №913 в будинку № 10 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську.

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про стягнення з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева