Справа № 711/9311/2012
Провадження № 2/307/155/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2013 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Олексій Я.В., з участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника третьої особи Гнатюк Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 де третя особа орган опіки та піклування при Тячівській районній державній адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 де третя особа орган опіки та піклування при Тячівській районній державній адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, посилаючись на те, що 22 січня 2005 року виконкомом Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області було зареєстровано її шлюб з ОСОБА_2, актовий запис № 1. Від шлюбу у них народилося двоє дітей дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. З моменту укладення шлюбу між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, виховання дітей. Причинами сварок були не однократні заборони спілкування між нею та її рідними, постійне втручання свекрухи в їх сімейне життя, моральний тиск відповідача на неї. Наслідками ж було нанесення їй тілесних ушкоджень. Вона неодноразово втікала з будинку як сама, так і з дітьми. 24 квітня 2012 року вона втекла від ОСОБА_2 до її матері до с. Ксаверівка, Черняхівського району, Житомирської області, за місцем її проживання. Дітей відповідач їй не дав і заборонив їх забрати з собою. Особисті речі вона не змогла забрати через перешкоджання відповідача та його матері. В травні 2012 року вона приїздила до місця проживання відповідача з своєю матір'ю з метою забрати дітей та особисті речі. Їй було відмовлено в грубій формі. Бесіда переросла у сварку з нецензурними висловлюваннями, погрозами та замахами на побиття з боку ОСОБА_2. Вдруге вона приїздила у червні 2012 року. Мету приїзду не змінила. Однак, відповідач, почувши, що діти мають бажання їхати та жити з нею, розлютився, в присутності дітей погрожував їй, виражався нецензурною лайкою, заборонив приїздити та відвідувати дітей. Вже більше місяця відповідач забороняє їй спілкуватися з дітьми навіть по телефону. Їх сім'я фактично розпалася і вона просить розірвати шлюб. Вона втратила всі почуття до відповідача і не може жити разом з людиною, яка її ніколи не поважала і не рахувалася з її думкою, ущемляючи її інтереси як жінки і дружини. Тому просить суд розірвати шлюб та дітей залишити на проживання і на виховання з нею.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, проти розірвання шлюбу не заперечили, однак просять суд визначити місце проживання дітей разом з батьком.

Представник органу опіки та піклування Тячівської РДА Гнатюк Н.В. в судовому засіданні пояснила, що органом опіки та піклування проводилось обстеження житлово-побутових умов проживання у відповідача в с. Теребля. Провівши обстеження, можна сказати, що відповідач власного життя не має, проживає у будинку батьків де проживають ще дві сім'ї. Позивачка також не має власного житла, а тому вважає за доцільним, щоб суд визначив місце проживання дітей з батьком чи матір'ю.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника третьої особи Гнатюк Н.В., суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 виданого 09.10.2007 р. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого 09.10.2007 р. та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 виданого 15.10.2009 р.

Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є: 1. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини. 2. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено в судовому засіданні, фактичних сімейних стосунків між сторонами не має, не проживають разом, в наданий судом строк для примирення не примирились, а тому суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати.

Разом з цим, позивачка просить суд визначити місце проживання дітей разом з нею.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до чч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо роз'яснення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у їх вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Позивачка та відповідач характеризуються з позитивної сторони, мають житло і можуть забезпечити нормальний розвиток дітей.

Це підтверджується: висновком органу опіки та піклування Тячівської РДА № 25 від 18.03.2013 року, актом обстеження матеріально побутових умов сім'ї позивачки, висновком органу опіки та піклування Ксавіривської сільської ради від 12.11.2012 року, характеристикою позивачки.

Орган опіки та піклування Тячівської РДА прийняв рішення залишити вирішення питання визначення місця проживання дітей сторін на розсуд суду.

Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Виключних обставин які стали підставою для розлучення матір'ю з дітьми, в ході розгляду справи встановлено не було.

Суд вважає, що визначення місця проживання дітей з матір'ю не позбавляє батька його права на спілкування з дітьми та на участь у їхньому вихованні, а також обов'язку на їх утриманні.

За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст. 10, 213-214, ЦПК України, ч.ч. 5, 6 ст. 19, ст.ст. 110, 112, 161 СК України, 6 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований у виконкомі Тереблянської сільської ради, актовий запис № 1 - розірвати.

Визначити місце проживання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з їх матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 107,30 грн. та до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 107,30 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик