Справа № 1013/9239/2012
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2013 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Чернов Д. Є.

при секретарі Радзівон С. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ірпінського міського суду при судовому розгляді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні частиною будинку та частиною земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить 30/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 (далі-Відповідач) на праві власності належить 14/100 частин вказаного будинку. Вказана частина будинковолодіння належить Відповідачу на підставі Договору дарування. Третім особам на праві власності належить 34/100 та 22/100 частин вказаного будинковолодіння відповідно. Спору про право власності на будинковолодіння між нею та Відповідачем та третіми особами немає. Однак, на сьогоднішній день є немайновий спір між нею та Відповідачем с приводу порядку користування належною їй частиною житлового будинку і використання та розпорядження частиною земельної ділянки. Вважає, що порушення її права в користуванні частиною будинковолодіння та частиною земельної ділянки за адресою: будинок АДРЕСА_1 полягає в тому, що Відповідач незаконно та без погодження з нею та Відділом архітектури, без відповідного проекту збудував на її земельній ділянці добудову до своєї частини житлового будинку та перешкоджає їй встановити паркан по межі земельної ділянки, якою вони користуються.

Позивач зазначає, що порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1 між співвласниками будинковолодіння визначений рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09.10.1992 року по цивільній справі № 2-586/1992 року. Цим рішенням суду громадянці ОСОБА_5 , у якої вона придбала частину будинковолодіння, виділено 601 м2 земельної ділянки, із них 595 м2 у відокремлене користування з організацією самостійного виїзду (виходу) на вулицю шириною 5 м, що підтверджується рішенням суду та висновком від 30.09.2012 року спеціаліста-будівельника.

Крім того, позивач зазначає, що в зв`язку з вирішенням питання про визначення порядку користування та розпорядження частиною земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1 вона зверталася до Ірпінського міського голови та Відділу держкомзему у м. Ірпінь Київської області із заявами, в яких вона просила не видавати державний акт про право власності на землю Відповідачу, який фактично проживає в будинку АДРЕСА_1 і зареєстрований в АДРЕСА_2 . Факт порушення її права користування частинами будинковолодіння та земельної ділянки підтверджується Актом від 21.06.2012 року депутат Ірпінської міської ради Київської області VІ-го скликання Гачковим Андрієм Миколайовичем. Вважає, що у Відповідача нема ніяких підстав для отримання Державного акта на право власності на землю, так як вона є співвласником будинку та користувач земельної ділянки, не надавала ніяких дозволів (згоди) на виготовлення документів Відповідачу на приватизацію земельної ділянки.

В зв`язку з вищевикладеним просила зобов`язати Відповідача не чинити їй перешкод в користуванні її частиною житлового будинку шляхом знесення (демонтажу) самовільно збудованої добудови, не чинити їй перешкод у встановлені паркану на межі земельних ділянок згідно рішення від 09.10.1992 року Ірпінського міського суду Київської області та заборонити виконавчому комітету Ірпінської міської ради Київської області видати відповідачу дозвіл на виготовлення документації на приватизацію земельної ділянки та Державний акт про право власності на землю, яка знаходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач та його представник з`явилися, позов підтримали в повному обсязі, просили його задоволити.

Відповідач, представники Відповідача в судове засідання з`явилися, позов не визнали в повному обсязі, просили відмовити в його задоволені.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позов визнає.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про місце, дату та час розгляду справи, причини неявки суду не відомі, тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, допитавши свідка ОСОБА_6 дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивачу на праві власності належить 30/100 частин будинковолодіння АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 25.09.2003 року, посвідченому Білоконь С.І., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округ, реєстровий № 2689 від 25.09.2003 року (а.с.5). ОСОБА_2 на праві власності належить 14/100 частин вказаного будинку. Вказана частина будинковолодіння належить Відповідачу на підставі Договору дарування. Третім особам на праві власності належить 34/100 та 22/100 частин вказаного будинковолодіння відповідно, що підтверджується технічним паспортом від 27.12.2007 року на житловий будинок індивідуального житлового фонду.

Судом встановлено, що порядок користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1 між співвласниками будинковолодіння визначений рішенням від 09.10.1992 року Ірпінського міського суду Київської області по цивільній справі № 2-586/1992 року (а.с.16). Цим рішенням суду громадянці ОСОБА_5 , у якої позивач придбала частину будинковолодіння, виділено 601 м2 земельної ділянки, із них 595 м2 у відокремлене користування з організацією самостійного виїзду (виходу) на вулицю шириною 5 м, що підтверджується рішенням від 09.10.1992 року Ірпінського міського суду Київської області та висновком від 30.09.2012 року спеціаліста-будівельника.

В судовому засіданні встановлено, що в зв`язку з вирішенням питання про визначення порядку користування та розпорядження частиною земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: будинок АДРЕСА_1 позивач неодноразово зверталася до Ірпінського міського голови та Відділу держкомзему у м. Ірпінь Київської області із заявами, в яких вона просила не видавати державний акт про право власності на землю Відповідачу, який фактично проживає в будинку АДРЕСА_1 і зареєстрований в АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями її заяв: від 11.02.2009 року вх. № 86/8 (а.с.18), від 26.07.2011 року вх. № Д-2462.2 (а.с.19), від 28.02.2012 року вх. № Д-713.2 (а.с.21), від 29.02.2012 року та вх. № Д-40/05 (а.с.22). На свої заяви вона отримала відповіді від 11.03.2009 року за № Д-287 виконавчого комітету Ірпінської міської ради (а.с.23), від 26.08.2011 року за № 01-05/928 відділу Держкомзему у м. Ірпінь Київської області (а.с.24), від 05.03.2012 року за № Д -713.2 виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області (а.с.25), від 07.09.2012 року за № 01-05/1308 відділу Держкомзему у м. Ірпінь Київської області (а.с.26).

Однак, суд відмовляє в задоволенні даного, позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В свою чергу, Позивач не просила суд визнати причини пропуску позовної давності поважними.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що добудови здійсненні Відповідачем узаконені та зареєстровані в БТІ в м. Ірпінь і внесені до технічного паспорту будинку від 27.12.2007 року. З 2007 року по день звернення до суду позивача пройшло 5 років, суд приходить до висновку, що вона пропустила строк позовної давності.

За даних обставин, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Наведені вище обставини стверджуються копією договору купівлі-продажу від 25.09.2003 року, копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду АДРЕСА_1 , копією рішення іменем Української Радянської республіки від 09.10.1992 року та іншими матеріалами справи.

На підставі ст. ст. 257, 261, 267 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 30, 57, 58, 60, 61, 64, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Відмовити в позові повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. Є. Чернов