Номер провадження № 22-ц/785/47/13
Головуючий у першій інстанції Гуревський
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В., Калараш А.А.,

з участю секретаря Стадніченка А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Малиновський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, за позовом третьої особи із самостійними вимогами ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2012 року, -

встановила:

17.03.2010 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що у 1996 році від адміністрації заводу ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш на сімю отримала кімнату №19 у гуртожитку по вул. Дальницькій, 13 у м. Одесі, загальною площею, 11,73 кв.м.

З урахуванням того, що вона мала двох неповнолітніх синів1980 та ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністрацією заводу її сімї виділено додаткову кімнату №41 у зазначеному гуртожитку. З цього часу, комендантом гуртожитку їй від кімнати передані ключі, а також внесено її прізвище до книги про сплату комунальних послуг за додаткову квадратуру, які вона і сплачувала по січень 2009 року.

З січня 2009 року бухгалтерія заводу Холодмаш відмовилась приймати у неї платежі, мотивуючи це тим, що рішенням профкому та адміністрації ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш від 25.12.2006 року кімнату №41 виділено ОСОБА_2, який 12.02.2007 року зареєструвався за вказаною адресою, після чого із його заробітної плати нібито утримували витрати по комунальним послугам за надану житлову площу.

Про це її до відома не поставили, вона також не отримувала відомостей про скасування наказу про виділення її сімї спірної кімнати №41.

Лише у 2009 році їй направили попередження про необхідність звільнити цю кімнату. Тобто, на час виділення ОСОБА_2 кімнати №41, зазначену житлову площу займала її сімя. Попередження про звільнення кімнати надійшло після її виділення ОСОБА_2, який забезпечений житлом, так як вже використав право на приватизацію житлової площі.

Жодного дня в цій кімнаті ОСОБА_2 не проживав, по цей час вона знаходиться в користуванні її сімї.

ОСОБА_2 позов не визнав.

24.11.2010 року позивач ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2 про виселення та усунення перешкод в користуванні житлом, посилаючись на те, що житловий будинок, 13 по вул. Дальницькій в м. Одесі являється відомчим та знаходиться на балансі заводу, як малосімейний для тимчасового проживання його працівників.

ОСОБА_1 ніколи не була зареєстрована в спірній кімнаті, яка їй не виділялася за наказом.

На підставі зазначеного, ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш просить виселити ОСОБА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з кімнати №41 та зобовязати зазначених осіб не чинити перешкод в користуванні житлом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш до ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3 задоволено.

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду Одеської області про його скасування.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що останньою не надано ордеру на зайняття житлової кімнати № 41, а, оскільки єдиною підставою для вселення на надану жилу площу відповідно до ст. 129 ЖК УРСР є ордер, тому ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мають бути виселені зі спірної кімнати.

Колегія суддів погоджується з такою думкою суду першої інстанції та вважає її такою, що заслуговує на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, житловий будинок № 13 по вулиці Дальницькій в м. Одесі є гуртожитком і знаходиться у віданні і на балансі ВАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш, як малосімейне для тимчасового мешкання його працівників.

Відповідно до ст. 6 та ч. 1 ст. 127 Житлового кодексу України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватися для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

За змістом ст. ст. 127 ч. 1, 128 ч. ч. 1, 2, ст. 129, 130 ЖК Української РСР порядок надання жилої площі у гуртожитках визначається законодавством, ЖК Української РСР та іншими актами законодавства Української РСР. Жила площа у гуртожитках надається за спеціальним рішенням адміністрації, підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Порядок користування жилою площею у гуртожитках визначається законодавством Української РСР.

ОСОБА_1 у 1996 році від адміністрації заводу ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш на сім'ю, отримала кімнату під № 19 (дев'ятнадцять) у гуртожитку по вулиці Дальницькій, 13 (тринадцять) у місті Одесі, загальною площею 11, 73 кв. м., про що свідчить ордер №711 від 23.10.1996 року та розрахункові книги по оплаті за квартиру, комунальні та інші послуги, які їй видало ВАТ ОВО Холодмаш.

Остання у трудових відносинах з ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш не перебуває, на теперішній час працівниками підприємства, які мешкають у гуртожитку є тільки ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Відповідно до статті 128 ЖК України, ВАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш ОСОБА_2, як водію транспортного цеху цього підприємства, надано у користування жилу площу кімната №41 по вул. Дальницькій 13 у м. Одесі та проведено його реєстрацію по гуртожитку.

При цьому, із заробітної плати ОСОБА_2 утримуються квартплата і всі комунальні платежі за проживання у кімнаті №41, по вул. Дальницькій 13, в м. Одесі.

Заслуговує судження суду першої інстанції, що ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не є власниками кімнати № 41, а гуртожиток, перебуває на балансі ВАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш (на даний час ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш), як малосімейне для тимчасового мешкання його працівників, тому вони створюють перешкоду ПАТ ОВО Холодмаш у користуванні жилим приміщенням.

До суду зазначеними особами. не надано ордеру на зайняття житлової кімнати № 41.

Оскільки єдиною підставою для вселення на надану жилу площу відповідно до ст. 129 ЖК УРСР є ордер, тому ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 мають бути виселені зі спірної кімнати.

Відповідно до ст. 131 ЖК України порядок користування гуртожитками визначається Примірним положенням про гуртожитки (затверджене ОСОБА_7 Міністрів УРСР від 03.06.1986р. №208).

Згідно зі ст. 132 ЖК України працівники підприємств, установ, організацій, які оселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення в разі їх звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Главою 4 (користування гуртожитками) ЖК Української РСР не врегульовані житлові відносини стосовно виселення особи із жилого приміщення у разі самоуправного зайняття нею жилого приміщення, а також щодо визнання права на жиле приміщення у гуртожитку, зобов'язання укласти договір найму жилого приміщення та визнання ордеру недійсним. Тому, виходячи із загальних положень про аналогію закону, суд застосовує норми ЖК Української РСР, що регулюють подібні за змістом житлові відносини.

Згідно ч. 3 ст. 116 Житлового Кодекс Української РСР визначено, що особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, підлягають виселенню без надання їм іншого жилого приміщення.

Таким чином, судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт набуття права самостійного користування спірною жилою площею.

Виходячи із вищевикладених обставин, судом першої інстанції вірно вирішено питання про задоволення позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш шляхом виселення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 зі спірної кімнати та зобовязати їх не перешкоджати ПАТ Одеське виробниче обєднання Холодмаш в користуванні кімнатою № 41 гуртожитку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, 13.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції надано повну та обєктивну оцінку правовідносинам які виникли між сторонам.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення. Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржником норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як видно з матеріалів справи, суд об'єктивно оцінив зібрані по справі докази, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів, відповідно до ст. 308 ЦПК України, не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді: Н.В.Комаровська

ОСОБА_8