Справа № 1011/830/12 Головуючий у І інстанції Хижний Р.В.
Провадження № 22-ц/780/2356/13 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 16.04.2013
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2013 року колегія суддів судової палати по цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Приходька К.П.,

суддів: Таргоній Д.О., Голуб С.А.,

за участю секретаря - Бутенко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 04 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Войківської сільської ради Згурівського району Київської області, третя особа Відділ Держкомзему у Згурівському районі Київської області про скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та зобовязання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_2В та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом, в якому просили, з урахуванням поданих пізніше уточнень, скасувати рішення Войківської сільської ради № 196 від 14.01.2009 року щодо передачі відповідачам: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3212 га по вул. Войокова, 5 в с. Войково Згурівського району Київської області; а також визнати недійсними Державні акти про право приватної власності на вказані земельні ділянки, видані 12.05.2010 року відповідачам, серії ЯК № 860921 та серії ЯК №860922; зобовязати ОСОБА_4 звільнити самовільно зайняту ним частину земельної ділянки по вул. Войкова, 4 в с. Войково Згурівського району Київської області. В обгрунтування позовних вимог послались на наступні обставини.

Позивачі є власниками земельної ділянки по вул. Войкова, 4 в с. Войково Згурівського району Київської області на підставі договору дарування, посвідченого 22.02.2007 року державним нотаріусом Згурівської районної державної нотаріальної контори за реєстровим номером 539.

31.03.2011 року на імя позивачів видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД № 976999 на земельну ділянку площею 0, 2190 га для ведення особистого селянського господарства, та Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД № 976998 на земельну ділянку площею 0,0850 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Вказана земельна ділянка раніше належала матері позивачів ОСОБА_6 на підставі Державного акту від 25.05.1998 року.

В свою чергу, покійній матері відповідачів ОСОБА_7 у безстрокове користування радгоспом «Войківське» було передано земельну ділянку площею 0, 33 га по вул. Войкова, 5 в с. Войково.

В подальшому, наказом радгоспу «Войківське» № 254 від 18.08.1976 року, від присадибної ділянки землекористувачки ОСОБА_7 було відрізано частину земельної ділянки площею 0,18 га.

Рішенням Войківської сільської ради № 196 від 14.01.2009 року відповідачам по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку по вул. Войкова, 5 в с. Войково Згурівського району загальною площею 0,3212 га.

На думку позивачів, вказане рішення є незаконним з тих підстав, що розмір земельної ділянки, переданий у власність відповідачам, є істотно більшим, ніж розмір земельної ділянки, який передавався у користування їх матері радгоспом «Войківське», а частина цієї земельної ділянки, накладається на земельну ділянку, що перебуває у власності позивачів.

Крім того, вважають, що при виготовленні кадастрового плану для видачі Державних актів на імя відповідачів, на нього не були занесені межі вкраплених земельних ділянок суміжних землевласників, а саме позивачів по справі, що зумовило виготовлення Державних актів на земельну ділянку відповідачів з накладенням меж на земельну ділянку позивачів.

29.11.2011 року після проведеної в односторонньому порядку інвентаризації земельної ділянки по вул. Войкова, 5, відповідач ОСОБА_4 самовільно перемістив (на відстань до 3-х метрів) вглиб земельної ділянки по вул. Войкова, 4, деревяну огорожу паркан, що до того часу слугувала межею суміжних земельних ділянок.

Зазначають також, що межі земельної ділянки відповідачів були перенесені в натурі на місцевість і закріплені межовими знаками без звіряння їх з наявними планами ділянок суміжних землевласників та вже після оформлення та видачі бланків Державних актів, що є порушенням п. 2.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації та зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему № 43 від 04.05.1999 року.

Позивачі вказують, що внаслідок вказаних порушень при передачі відповідачам у власність земельних ділянок виникла обставина, за якою на спірну частину земельної ділянки існують декілька правовстановлюючих документів різних власників.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 04 березня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у повному обсізі.

В апеляційній скарзі позивачі просять рішення суду скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинм справи, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необгрунтованими та не доведені належними доказами, підстави для скасування рішення Войківської сільської ради № 196 від 14.01.2009 року щодо передачі у власність відповідачам земельної ділянки відсутні, оскільки дане рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства. Державні акти, видані відповідачам є дійсними і відповідають технічній документації, при винесенні меж земельних ділянок відповідачів в натурі на місцевості, зясувалось, що земельна ділянка позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 накладалась на земельну ділянку відповідачів. З досліджених відмовних матеріалів, на які послилаються відповідачі, як на доказ порушення їх права власності, судом не встановлено обставин, що засвідчували б таке порушення права власності позивачів на їх земельні ділянки, що межують з земельними ділянками відповідачів. Крім того, позивачами не надано належних доказів для встановлення розміру земельної дїлянки, яка на їх думку вибула з їх власності за рахунок дій відповідачів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками, оскільки вони повністю відповідають обставинам, встановленим по справі та грунтуються на нормах чинного законодавства.

Так, судом встановлено, що 18.02.1992 року ОСОБА_6 та радгосп «Войківський» уклали договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_6 набула право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Войкова, 4 в с. Войкове Згурівського району Київської області (т. 1 а.с. 198-199). ОСОБА_6 була надана земельна ділянка площею 0, 25 га в с. Войково по вул. Войкова. (т. 1 а.с. 27)

Копією технічного звіту та копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 075604 від 25.05.1998 року підтверджується передача ОСОБА_6 у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 219 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,085 га по вул. Войкова, 4 в с. Войкове. (т. 1 а.с. 28-35)

Вищевказані земельні ділянки ОСОБА_6 подарувала своїм дочкам позивачам по справі відповідно до договору дарування, посвідченого 22.02.2007 року державним нотаріусом Згурівської районної державної нотаріальної контори за реєстровим номером 539. (т. 1 а.с. 36)

31.03.2011 року на імя позивачів видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД № 976999 на земельну ділянку площею 0, 2190 га для ведення особистого селянського господарства, та Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯД № 976998 на земельну ділянку площею 0,0850 га для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Встановлено також, що рішенням Войківської сільської ради № 196 від 14.01.2009 року відповідачам по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку по вул. Войкова, 5 в с. Войково Згурівського району загальною площею 0,3212 га.

Відповідно до Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯК № 860922 та серії ЯК № 860921 від 12.05.2010 року відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної власності належать земельні ділянки площею 0,2500га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0, 0713 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Войкова, 5 в с. Войкове Згурівського району Київської області.

Згідно з положеннями п. б ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Матеріали справи не свідчать про наявінсть порушень з-боку Войківської сільської ради прав позивачів щодо володіння, користування чи розпорядження належною їм земельною ділянкою при передачі відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельних ділянок у приватну власність.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 59 від 10.06.2012 року, проведеної за ухвалою суду в рамках розгляду іншої цивільної справи № 2-31/12, поданого позивачами в якості доказу, в натурі конфігурація земельних ділянок, що знаходяться за адресою: вул. Войкова, 4 та вул. Войкова, 5 в с. Войкове Згурівського району Київської області, не відповідає технічній документації та правовстановлюючим документам, а саме державним актам на вказані земельні ділянки; площа та конфігурація земельної ділянки, що знаходиться за адресою: вул. Войкова, 4 в с. Войкове та належить ОСОБА_2 і ОСОБА_3 змінилась за рахунок відхилення вліво (погляд з вул. Войкова) правої межі, починаючи з точки 9, з найбільшим відхиленням у точці 13, за рахунок відхилення вліво лівої межі (починаючи з точки 1 і закінчуючи найбільшим відхиленням в точці 11), за рахунок зміщення тильної межі в бік вулиці Войкова.

При вивченні вказаного висновку експертизи та доданого до нього плану тахеометричної зйомки суміжних земельних ділянок № 4 та № 5 по вул. Войкова в с. Войкове, вбачається, що таке відхилення межі земельної ділянки, що належить позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відбулось саме за рахунок земельної ділянки, яка належить відповідачам.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачами прав позивачів на земельну ділянку, незаконної приватизаціїї земельної ділянки у більших розмірах, ніж передбачено чиним законодавством, є необгрунтованими та нічим не підтверджуються.

Посилання апелянтів на отриману ними інформацію з Державного реєстру земель про те, що власником земельних ділянок за кадастровими номерами :01:016:0016 та :01:016:0017 є гр. ОСОБА_8, а не відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взагалі є незрозумілим та спростовуються наявними у справі матеріалами (технічною документацією із землеустрою т. 1 а.с. 123-129).

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду про відмову в позові.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 04 березня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді