Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2060/13 Головуючий у 1-й інстанції: Урупа І.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулась із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову вказує, що 22 лютого 2003 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с. 5) Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач разом з дитиною не проживає, матеріальної допомоги не надає.

Посилаючись на вказані обставини позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

До серпня 2012 року відповідач надавав матеріальну допомогу на дитину у добровільному порядку, з його заробітної плати щомісячно утримувалися аліменти на дитину відповідно до наданої ним заяви за місцем роботи. На даний час відповідач не працює, є інвалідом першої групи, отримує пенсію. Матеріальну допомогу на дитину відповідач не надає, дитина знаходиться на її утриманні її дохід не дозволяє утримувати дитину.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2013 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто аліменти у розмірі 1/8 частину усіх видів заробітку (доходу).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки пенсія не є доходом, а він не має можливості утримувати дитину, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом вірно застосовані норми ст. ст. 180, 181, 182 СК України відповідно яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу, коли аліменти визначаються у твердій грошовій сумі.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22 лютого 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 5) 06.02.2008 року відділом РАЦС по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області зареєстровано розірвання шлюбу між сторонами, актовий запис № 65. (а.с.4) Неповнолітня дитина проживає з матірю і знаходиться на її утриманні. (а.с.6)

Відповідач разом з дитиною не проживає, матеріальної допомоги не надає. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів суд першої інстанції прийняв до уваги стан здоровя та матеріальне становище відповідача, який є непрацездатною особою, являється інвалідом першої групи, потребує постійної сторонньої допомоги, а тому вважає, розмір пенсії та визначив, аліменти у вигляді 1/8 частці від його заробітку (доходу).

Посилання в апеляційній скарзі проте, що відповідач не здатний сплачувати аліменти, не приймаються колегією судів, оскільки статтею 182 СК України передбачає обовязок батьків утримуванні неповнолітніх та виходячи із вимог ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов'язку утримувати дитину тільки за рішенням суду, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Матеріали справи не містять в собі доказів передбачених законом підстав для звільнення від обовязку утримувати дитину.

Посилання в апеляційній скарзі проте, що його пенсія не є доходом безпідставні, оскільки п. 14.1.54. Податкового Кодексу на який посилається особа, визначає види доходів, проте у ній же зазначено, що ці види доходів не є виключними, отже не містять вичерпний перелік доходів.

У відповідності до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Обставинам справи суд першої інстанції дав належну правову оцінку, а тому дійшов обґрунтованого до висновку, що відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/8 частки всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Суд встановив фактичну сторону справи з додержанням норм процесуального права, дав правильну юридичну оцінку встановленим обставинам і правові висновки про батьківство відповідача і його обов'язок брати участь в утриманні сина відповідає вимогам ст. ст.180,181, 182 Сімейного Кодексу України.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя :

Судді: