Справа № 2-5742/11
РІШЕННЯ

Іменем України

21 червня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалися на те, що 18 вересня 2003 року об 13 год. 30 хв. водій ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21099», держ. номер НОМЕР_1, рухався у м. Дніпропетровську по прос. Воронцова з боку пр. ім.газети «Правда» в напрямку вул. Каруни. Перевищивши безпечну швидкість руху, в районі електроопори №273 по прос. Воронцова, відповідач здійснив наїзд на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на той час був неповнолітнім.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, винним в якій був визнаний водій ОСОБА_3, та відносно якого постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 6 жовтня 2011 року кримінальна справа на підставі Закону України «Про амністію» була закрита, неповнолітньому ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: забій голови, забій головного мозку 2 ступеня, субарахноїдальний крововилив, закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків, синців та ссадин на лівій стороні обличчя та кінцівках. Потерпілий знаходився у сопорозному стані з 18.09.2003 року по 24.09.2003 року.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1552 від 02.02.2006 року дані ушкодження за своїм характером віднесені до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №70/27-82 від 10.02.2006 року та висновку комісії судової автотехнічної експертизи №70/27-484 від 12.09.11 року водій ОСОБА_3 своїми діями грубо порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, невиконання яких знаходиться в причинному зв'язку з наслідками, що наступили.

Вказаними незаконними діями ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 було завдано фізичну та моральну шкоду, а ОСОБА_1, який є батьком потерпілого, спричинені як понесені матеріальні збитки на лікування сина, так і моральні страждання, які він змушений був терпіти протягом усього часу через тяжкий фізичний стан сина та під час реабілітаційного періоду.

В результаті ДТП ОСОБА_2 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, та з приводу яких він знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.09.2003 року по 22.10.2003 року та з 11.11.2003 року по 12.11.2003 року.

Понесена ОСОБА_1 загальна сума матеріальних збитків, сплачених на оздоровлення сина, придбання ліків та продуктів харчування, сума транспортних витрат на пошук санаторіїв, тощо, становить 8100,61 грн., з яких: на придбання ліків - 5196,06 грн.; на продукти харчування - 232,91 грн.; транспортні витрати за період з 2009 по 2012 р.р. - 1471,64 грн.; вартість нотаріальної довіреності представника від 13 квітня 2010 року - 200 грн.; квитанція про сплату юридичних послуг за договором №26/3 від 26.03.2007 року - 1000,00 грн.

Наприкінці вересня 2003 р. під час перебування ОСОБА_2 у відділенні реанімації та інтенсивної терапії, його батько ОСОБА_1 звернувся до відповідача з проханням надати матеріальну допомогу на лікування сина та отримав від нього 1179,85 грн., що підтверджується розписками ОСОБА_3 від 28.09.2003 р. та 30.09.2003 р.. У подальшому будь-якої матеріальної допомоги відповідач на лікування потерпілого під час ДТП ОСОБА_2 не надавав.

Таким чином, разом розмір заподіяних ОСОБА_1 матеріальних збитків, які він поніс внаслідок винних дій відповідача на лікування сина становить 6924,76 грн. (8100,61 грн. - 1175,85 грн.).

Разом з тим, проведеним медичним обстеженням від 08.11.2012 року встановлено, що для оздоровлення після перенесеної травми від ДТП ОСОБА_2 необхідно на рік: диспансерні огляди хворого 3-4 рази на рік; консультації окуліста; клінічні дослідження - загальні аналізи крові, сечі; електрокардіографічне дослідження; ехо-енцефалографічне дослідження; доплерографічне дослідження судин головного мозку; магніто-резонансну томографію; рекомендовані лікувально-профілактичні заходи: курсова, медикаментозна терапія вазо активними препаратами; метаболічна (ноотропна) та тканева терапія; седативна терапія; застосування антикоагулянтів і антиагрегантів; масаж голови і шийно-воротникової зони; планове та позапланове стаціонарне лікування в неврологічному відділенні; санаторно-курортне лікування в місцевих санаторних закладах неврологічного профілю стаціонар.

Відповідно до рахунку-фактури № КМ-0000396 від 20.11. 2012 р. та виписки з прейскуранта, виданої ТОВ «Медичним центром «Клініка сімейної медицини», на призначені лікарем медичні процедури та дослідження ОСОБА_2 необхідно на рік витратити 2069 грн..

Згідно з рахунком Сч 00000262 від 23.11.2012 р. на медичні препарати, призначені на рік ОСОБА_2 необхідно витратити 1157,45 грн..

З листа ТОВ «Санаторій «Сонячний» № 1076 від 28.11.2012 р. та рахунком на сплату №97 від 23 листопада 2012 р. вбачається, що витрати на річне санаторне оздоровлення ОСОБА_2 складають 6920 грн..

Таким чином, позивач ОСОБА_2 повинен на рік нести витрати на процедури, дослідження, медичні препарати та санаторне оздоровлення у сумі 10146,45 грн., які необхідно стягнути з винної особи ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_2 поніс витрати у зв'язку з розглядом справи на нотаріальну довіреність представника у розмірі 250 грн., які просив стягнути на його користь з відповідача.

Окрім цього, винними діями ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 була завдана і моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 40 000 грн. та яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я, душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього.

Так, в результаті грубого порушення водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху, що призвело до спричинення неповнолітньому на той час ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у вигляді забою голови, забою головного мозку 2 ступеню, субарахноїдального крововиливу, закритого перелому лівої ключиці зі зміщенням уламків, синців та ссадин на лівій половині обличчя та кінцівках, та що в свою чергу призвело до перебування в сопорозному стані. Він довгий час перебував на стаціонарному лікуванні, переніс дві операції на переламаній ключиці, у зв'язку з чим у нього до теперішнього часу обмежена рухливість в лівому плечовому та ліктьовому суглобах, внаслідок травми голови спостерігається тремтіння правої руки під час руху, зокрема вживання продуктів харчування, письма тощо. Тривалий час він змушений постійно знаходитись під наглядом хірурга та невропатолога за місцем проживання, періодично проходити медичні огляди та процедури. Йому рекомендовано уникати розумових та фізичних перевантажень, переохолоджень, тривалого перебування на сонці, внаслідок отриманих травм у нього виникли ендокринні порушення, що призвело до відставання в статевому розвитку, значно збільшилась вага тіла, та з 2007 року він знаходиться під наглядом ендокринолога.

Через отримані тілесні ушкодження він був звільнений від відвідування у школі занять фізичної культури, не має фізичної можливості відвідувати спортивні секції з активних видів спорту. Медичною комісією при Амур-Нижньодніпровському РВК ОСОБА_2 визнаний обмежено здатним у військовий час для служби в Збройних силах України.

В результаті всього вищевикладеного він також переніс і психологічний стрес.

Як зазначає позивач ОСОБА_2, йому також спричинена моральна шкода в розмірі 40 000 грн., яку він просив стягнути на його користь з відповідача та полягає в наступному: починаючи з дня скоєння ДТП він був поряд з сином та бачив усі страждання дитини, перебував з ним весь період знаходження у реанімаційному відділенні, коли син шість днів знаходився у сопорозному стані, а його життя взагалі було під загрозою; до самої виписки сина з лікарні 22.10.2003 р. батьки ночували в лікарні біля нього, виснажилась фізично і морально. Позивач до теперішнього часу змушений спостерігати наслідки спричиненої сину травми, який продовжує перебувати під наглядом місцевих лікарів та потребує суттєвих витрат на придбання необхідних ліків.

Досудове слідство по кримінальній справі № 69041290 по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України тривало з вересня 2004 року; по справі виносилися незаконні постанови про відмову в порушені кримінальної справи, які у подальшому були скасовані. У зв'язку з цим ОСОБА_1 змушений був неодноразово звертатися в різні інстанції із заявами та скаргами на тяганину при провадженні досудового слідства, про скасування незаконних постанов про відмову в порушенні кримінальної справи, тощо, в результаті чого було витрачено багато зусиль і часу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на відсутність його вини у скоєному ДТП та наполягав на неправомірних діях у поведінці неповнолітнього ОСОБА_2, який сам кинувся під колеса його автомобіля, тим самим проявив неадекватність у своїх діях та необачність у рухах. Після зіткнення ОСОБА_3 одразу ж надав постраждалому необхідну медичну допомогу, на руках відніс дитину в лікарню, яка знаходилася неподалік, надав матеріальну допомогу.

Наслідки травмування, на які вказують позивачі, є перебільшеними та в дійсності не відповідають тим, які зазначені у позовній заяві, вартість надання медичних послуг та витрати є завищеними. З цих підстав просив у позові відмовити.

Вислухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 18.09.2003 року об 13 год. 30 хв. водій ОСОБА_3, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21099», держ. номер НОМЕР_1, рухався у м. Дніпропетровську по прос. Воронцова зі сторони пр. ім.газети «Правда» в напрямку вул. Каруни. В районі електроопори №273 по прос. Воронцова, відповідач здійснив наїзд на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на той час був неповнолітнім.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, винним в якій був визнаний водій ОСОБА_3, та відносно якого постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 6 жовтня 2011 року кримінальна справа на підставі Закону України «Про амністію» була закрита, неповнолітньому ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме: забій голови, забій головного мозку 2 ступеня, субарахноїдальний крововилив, закритий перелом лівої ключиці зі зміщенням уламків, синців та ссадин на лівій стороні обличчя та кінцівках. Потерпілий знаходився у сопорозному стані з 18.09.2003 року по 24.09.2003 року.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №1552 від 02.02.2006 року дані ушкодження за своїм характером віднесені до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №70/27-82 від 10.02.2006 року та висновку комісії судової автотехнічної експертизи №70/27-484 від 12.09.11 року водій ОСОБА_3 своїми діями грубо порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, невиконання яких знаходиться в причинному зв'язку з наслідками, що наступили.

Таким чином, в результаті ДТП ОСОБА_2 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які небезпечні для життя, та з приводу яких він знаходився на стаціонарному лікуванні з 18.09.2003 року по 22.10.2003 року та з 11.11.2003 року по 12.11.2003 року.

Як вбачається з наданих до суду чеків та квитанцій про придбання ліків за весь термін лікування, позивач ОСОБА_1 витратив 2987 гривень 88 копійок, які суд вважає стягнути з відповідача на його користь.

Зважаючи на те, що потерпілому ОСОБА_2 передбачено санаторне лікування та надавалися путівки для лікування, тому суд вважає стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 транспорті витрати в загальній сумі 1369 гривень 63 копійки, сплачені ним на переїзд до санаторіїв для проходження ОСОБА_5 реабілітаційного періоду. Також суд вважає стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 200 гривень на оформлення довіреності від 13.04.2010 року.

В іншій частині стягнення матеріальних збитків на користь ОСОБА_6 суд вважає відмовити, оскільки в цій частині суду не надано доказів, які б реально підтверджували ці витрати.

З ОСОБА_3 також підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 250 гривень витрат на посвідчення довіреності, на право представлення його інтересів у суді.

Дослідивши матеріали даної справи та кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3, суд приймає до уваги характер тяжкості отриманих неповнолітнім ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень та зважає на тривалий реабілітаційний період, що супроводжувалося фізичними та психологічними стражданнями, у зв'язку з чим вважає стягнути у відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

Враховуючи понесені позивачем ОСОБА_1 моральні страждання, які він переніс у зв'язку з тяжкими травмами та фізичними стражданнями сина, витрачені зусилля та час на його лікування та реабілітацію, суд вважає стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 4 357 гривень 51 копійку, 5000 моральної шкоди та 200 гривень на оформлення довіреності, а всього 9 557 (дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят сім) гривень 51 копійку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10 000 гривень моральної шкоди та 250 гривень на оформлення довіреності, а всього 10 250 (десять тисяч двісті п'ятдесят) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: