Справа № 2518/1539/2012
Провадження №2/743/4/13
УХВАЛА

03 жовтня 2013 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Коваль Т.С.

з участю прокурора Левченка Г.П.

представника позивача-відповідача ОСОБА_1

відповідача-позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за обєднаними позовними вимогами прокурора Ріпкинського району Чернігівської області в інтересах держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, до ОСОБА_2 - про розірвання договору та повернення обєкта до державної власності та ОСОБА_2 до прокурора Ріпкинського району - про визнання безпідставною спроби націоналізації майна; визнання позову прокурора фальсифікацією звітності та визнання частини договору нікчемною,

В С Т А Н О В И В :

26.07.2012 року прокурор звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 - про розірвання договору купівлі-продажу майна, визнання за державою права власності на обєкт незавершеного будівництва та повернення обєкта до державної власності.

29.11.2012 року ОСОБА_2 звернувся до прокурора із зустрічним позовом - про визнання безпідставною спроби націоналізації майна; визнання позову прокурора фальсифікацією звітності та визнання частини договору купівлі-продажу нікчемною.

Позовні заяви прокурора і ОСОБА_2 обєднані в одне провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заявивив клопотання про залишення як первісного так і зустрічного позову без розгляду з тих підстав, що в порушення ч.7 ст.119 ЦПК України, прокурор у позові не навів підстав свого звернення до суду.

Крім того, в порушення вимог ст.45 ЦПК, прокурор не надав суду документів, підтверджуючих неможливість особи, в інтересах якої він звернувся з позовом, самостійно здійснювати представництво в суді.

Таким чином ОСОБА_2 вказує, що прокурор не мав повноважень звертатися з позовом до суду, як не має повноважень приймати участь у розгляді справи.

В судовому засіданні прокурор, посилаючись на ст.121 Конституції Укпраїни, ст.36-1 Закону України Про прокуратуру та рішення Конституційного Суду України, заперечував проти заявленого клопотання, пояснивши, що до повноважень прокурора віднесено самостійно, у кожному конкретному випадку, визначати і обгрунтовувати своє звернення до суду.

Представник Регіонального відділення ФДМУ по Чернігівській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_2, вказавши, що орган, який він представляє у даній справі, направляв до прокуратури звернення про захист прав та інтересів держави.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст.121 Конституції України на прокуратуру покладено обовязок здійснювати представництво інтересів держави або громадянина в суді, у випадках, визначених законом.

Частиною 2 ст.36-1 Закону України Про прокуратуру (в редакціїї, чинній на момент звернення прокурора до суду), передбачалось, що підставою представництва прокурора у суді інтересів держави, є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3 рп/99 встановлено, що прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає, з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося і може відбутися порушення матеріальних або інших інтресів держави.

Таким чином, клопотання ОСОБА_2, в цій частині, суд вважає неспроможним, тобто таким, що не грунтується на приписах діючого законодавства.

Суд також не вбачає порушень зі сторони прокурора вимог ст.45 ЦПК України, в частині не обгрунтування поважності причин неможливості РВ ФДМУ по Чернігівській області, самостійно звернутися до суду з позовом.

Викладене підтверджується абз. 2 ч.2 ст.45 ЦПК, за змістом якого, прокурор в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

За змістом закону (абз.1 ст.45 ЦПК України), неможливість самостійного звернення особи до суду, прокурор зобовязаний обгрунтувати і підтвердити документами, виключно при представництві фізичних осіб в суді.

Крім того, ст.121 ЦПК України, на яку посилався ОСОБА_2, визначає порядок залишення позовної заяви без руху чи її повернення, а не залишення позову без розгляду. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.168, 209-210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про залишення обєднаних позовних заяв без розгляду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.А. Жовток