Справа № 667/101/13- ц
08 травня 2013 року м. Херсон
Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:
головуючого судді: Скрипніка Л.А.,
за участю секретаря: Способ Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 243 у буд. 92 по вул. Комкова у м. Херсоні.
У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідка, суд вважає необхідним позов задовольнити, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно довідки ТОВ Україна №575111 від 28.11.2012 р. за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2.
Як вбачається з акту від 06.12.2012 р., складеного комісією у складі майстра ТОВ Україна у квартирі 243 за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 92 зареєстрований, але не проживає з 2010 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Факт не проживання відповідача за вищевказаною адресою підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_3, яка є сусідкою позивача та пояснила, що відповідач ОСОБА_4 є колишнім чоловіком позивачки. З 2010 року він в квартирі позивачки не мешкав і не зявлявся. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність показань свідка, даних про його особисту зацікавленість у результатах розгляду справи не виявлено.
Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння користування та розпорядження майном. Ст.319 ЦК України надає право власнику володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.2 ст.156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Конституцією України ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України, ст.48 Закону України Про власність). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обєктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.41 Конституцією України, ст.1 Першого протоколу, протоколами 2,4,7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.5-11,60,88,208,209,212,213,214,215,224-226,294 ЦПК, ст.ст.150,156 ЖК України, ст.ст.16,316,317,319,321,379, 382,383,386,391,405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, тобто протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого
ЦПК України, тобто після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.
СуддяОСОБА_5