Справа № 658/3178/13-ц
(провадження №2/658/1206/2013)
Категорія справи 43
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Марків Т.А.,

при секретарі Полтавській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, м. Каховка Херсонської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку.

Вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 з 19 березня 2012 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Відповідач перебуває на реєстраційному обліку за даною адресою, але з лютого 2012 року у вказаному будинку не проживає. Позивачу створені перешкоди в реалізації у повному обсязі права власності на житло. Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, скасувати його реєстрацію за вказаною адресою шляхом зняття з реєстрації.

В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягала в повному обсязі. Пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком з яким вона проживала разом у вказаному будинку однією сім'єю, проте з 2009 року сім'я розпалася і сторони почали проживати окремо, а 2011 року офіційно розлучилися. В 2012 року відповідач добровільно виселився до будинку, що залишився йому у спадок після смерті матері. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач до суду вдруге не з'явився повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заперечень проти позову, будь-яких заяв та клопотань від нього не находило.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Вимоги підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 19 березня 2002 року посвідченого приватним нотаріусом Семиженко О.В., ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 4 - 5), яким, в силу ст. 41 Конституції України, позивач має право володіти, користуватися і розпоряджатися на свій розсуд.

ОСОБА_2 перебуває на реєстраційному обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7 - 8, 15).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, 20 липня 2011 року, про що зроблено актовий запис за № 37 (а.с. 6).

Відповідно до акту виданого старшим квартала 17 ОСОБА_5, від 25 червня 2013 року № 21, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований проте, добровільно виселився і не проживає (а.с. 9).

Позивач за відсутності відповідача несе додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг.

Власність зобов'язує, тягар утримання майна покладається на власника - ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України.

Чинним цивільним законодавством (п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 391 ЦК України) встановлено, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, в тому числі - усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Допитані в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, в судовому засіданні надали покази відповідно до яких ОСОБА_2 з лютого 2012 року в будинку АДРЕСА_1, в ньому не проживає.

Власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 317, 319 ЦК України).

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, обмеження чи втручання у право власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що відповідач не проживає більше одного року за місцем реєстраційного обліку без поважних причин. Перебування відповідача на реєстраційному обліку за адресою житла, належного ОСОБА_1 на праві приватної власності, створює останній перешкоди у реалізації її прав, які слід усунути шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В частині вимог позивача щодо скасування реєстрації відповідача шляхом зняття відповідача з реєстрації, позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання не передбачено законом, як самостійний спосіб захисту порушеного права.

Таким чином, рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, компетентним (уповноваженим державою) органом. Окрім, цього спору між позивачем та Каховським районним сектором управління державної міграційної служби України в Херсонській області з приводу зняття відповідача з реєстраційного обліку немає, а тому позовні вимоги в даній частині є передчасними.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені і документально підтвердженні судові витрати (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 8, 21, 22, 24, 41, 47, 55, 124 Конституції України,

ст.ст. 12 - 14, 16, 319, 322, 328, 383, 386, 391, 405 ЦК України,

ст.ст. 64, 150, 156 ЖК України,

ст.ст. 5 - 11, 57 - 60, 213 - 215, 223 - 226 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 114,70 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.А. Марків

визнати таким що втратив право користування