У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2013 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі суддів - Рожин Ю.М., Малько О.С., Хилевич С.В.,

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

за участю

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства „Національна атомна енергетична компанія „Енергоатом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що зявились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, на підставі доказів, наданих сторонами, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 січня 2013 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що рішення суду побудовано на неповно зясованих обставинах справи. Доводить, що не перевірено обставини щодо досягнення згоди сторін на розірвання трудового договору у встановлений термін. Поза увагою залишились обставин щодо ініціатора розірвання трудового договору, відсутності тиску зі сторони представника адміністрації на припинення трудового договору з підстав спільної згоди. Звільнення відбулось під час вихідного дня, з відкликанням на роботу на виконання доручення адміністрації у звільненні з роботи за поширення службової інформації. Порушено процедуру звільнення, яка полягає в тому, що наказ про звільнення підписувався адміністрацією не в день його видання. З підстав викладеного просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

На апеляційну скаргу представником відповідача подано заперечення, вказує на безпідставність апеляційної скарги, яка не містить посилань на норми права порушені судом при винесенні рішення, воно є законним та обґрунтованим. Доводить, що судом встановлені обставини, які мали місце в дійсності. Позивач власноручно написав заяву про звільнення за згодою сторін, вказавши дату звільнення, яка була прийнята адміністрацією підприємства. В судовому засіданні не доведено тиску зі сторони безпосереднього керівника позивача щодо подачі заяви на звільнення. Ініціатива у написанні заяви виходила від позивача, який відмовився писати письмове пояснення щодо несанкціонованого доступу сторонніх осіб до відеозаписів в приміщенні охорони під час зміни позивача. На підставі викладеного просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом встановлено, позивач на посаді охоронника 2 розряду другої групи загону відомчої воєнізованої охорони РАЕС працював з 12.08.2009 року. На підставі поданої заяви про звільнення за згодою сторін з 9 листопада 2012 року звільнений наказом по РАЕС №1218 від 9.11.2012 року відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.73,76).

Однією з підстав припинення трудового договору, що безпосередньо випливає з його договірної природи, є правило, визначене п.1 ст.36 КЗпП України, де вказано, що трудовий договір може бути припинений за угодою його сторін.

Судова практика виходить з того, що ініціатива про припинення трудового договору за цією підставою може виходити від будь-якої із сторін трудового договору.

Для того, щоб трудовий договір вважався припиненим за п.1 ст.36 КЗпП України, необхідно аби сторони домовилися про припинення трудового договору саме за цією підставою. Вони повинні досягти домовленості також про строк припинення трудового договору та про інші умови його розірвання, враховуючи додаткові виплати працівнику.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів орієнтує суди на те, що необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Доводи апеляційної скарги про вчинення тиску на позивача при написанні заяви про звільнення за згодою сторін не відповідають фактичним обставинам справи.

Заява про звільнення за згодою сторін написана позивачем власноручного, що ним не оспорюється та не спростовується іншими обставинами справи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо звільнення відповідача у вихідний день.

Позивач працював згідно графіку роботи по змінах. 9 листопада 2012 року є робочим днем, для позивача це є часом відпочинку, що не прирівнюється до вихідного дня у розумінні ст.67 КЗпП України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що права та інтереси позивача не порушені, доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції на підставі якого прийняте рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Судді: