Номер провадження 2/522/9656/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2013 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Науменко А.В.,

при секретарі Шияновській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, в якому просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 28 серпня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1827, від якого є неповнолітня дитина донька ОСОБА_3, яка народилася 02 березня 2006 року у місті Одеса. Одночасно позивач просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши позивачу квартиру № 17 (сімнадцять), яка знаходиться за адресою: місто Одеса, Військовий узвіз 5/1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим через постійні протиріччя, взаємні претензії та психологічну несумісність. За твердженням позивача значною мірою цьому сприяла фінансова безвідповідальність відповідача, який своїми необдуманими діями поставив під загрозу добробут родини. За спільною згодою між подружжям, неповнолітня донька після розлучення буде проживати разом з позивачем. При цьому між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди з приводу поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя. За час шлюбу було спільно набуто на праві приватної власності квартиру № 17 (сімнадцять) загальною площею 142,0 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: місто Одеса, Військовий узвіз 5/1.

01 серпня 2013 року позивач надав до суду заяву, якою зменшив позовні від вимоги та виключив вимоги щодо розірвання укладеного із відповідачем шлюбу та просив розглянути по суті за його відсутності вимогу щодо поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в зв'язку з чим, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовна вимога підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що квартиру № 17 (сімнадцять) загальною площею

142,0 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: місто Одеса, Військовий узвіз 5/1, було набуто у власність в результаті виконання подружжям ОСОБА_3 договору № ВС-2 про інвестування від 13.12.2005, додаткової угоди від 09.10.2007 та акту приймання-передачі від 25.12.2008, що підтверджується Свідоцтвом про право власності, виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради 23 лютого 2009 року.

З пояснень позивача слідує, що вказана квартира була набута у власність завдяки фінансовій допомозі батьків позивача, які позичили подружжю ОСОБА_3 необхідні для виконання договору №ВС-2 про інвестування грошові кошти на загальну суму більш ніж 250 000 (Двісті п'ятдесят тисяч ) доларів США.

Судом також встановлено, що у 2009 році задля подолання фінансових труднощів, зумовлених діями відповідача, подружжя ОСОБА_3 продало квартиру №34, що знаходиться у місті Одеса, по вулиці Педагогічній, в будинку під №16-А, загальною площею 57,1 кв.м., що підтверджується договором купівлі- продажу, який було посвідчено державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 27.10.2009 та зареєстрований в реєстрі за № 5-2962. Позивач наполягає, що грошові кошти від продажу вказаної квартири були використані відповідачем на власний розсуд.

Згідно з ст. 60 СК України (чинного з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

При цьому при вирішенні спору про поділ майна суд відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Згідно із ч. З ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Позивач наполягає на тому, що відповідач забезпечений житлом і постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з розясненнями, що містяться в пп. 23.30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. З ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Беручи до уваги інтереси неповнолітньої дитини доньки подружжя ОСОБА_3, яка народилася 02 березня 2006 року у місті Одеса, яка залишається зі мною, вчинення відповідачем дій всупереч інтересам сім'ї, зокрема марнування спільно нажитого майна, відповідно до вимог статті 71 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог щодо поділу майна, належного подружжю ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності шляхом виділення позивачу у власність квартиру № 17 (сімнадцять) загальною площею 142,0 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: місто Одеса, Військовий узвіз 5/1.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 68 - 71 СК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -,

ВИРІШИВ:

У порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 17 (сімнадцять) загальною площею 142,0 кв.м., житловою площею 40,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: місто Одеса, Військовий узвіз 5/1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копію цього рішення.

Суддя А.В. Науменко

01.08.2013