Справа № 2-845/11
(2/199/74/13)
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Носулі А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради та ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи ОСОБА_1 та Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання угоди дійсною та визнання права власності на домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожний окремо звернулися до суду з позовними вимогами про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи ОСОБА_1 та Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання угоди дійсною та визнання права власності на домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. Позовні вимоги були об'єднані в одне провадження.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що на теперішній час 5/8 частини домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3181, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3183. Інші 3/8 частини вказаного домоволодіння належить ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тобто по 1/8 частині.

ОСОБА_7 померла 20.11.1979 року, актовий запис №98, після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частину домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 були онуки ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління. Після смерті ОСОБА_7 частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: ОСОБА_4 стало належати 10/16 частини, ОСОБА_5 - 3/16 частини, ОСОБА_6 - 3/16 частини.

20.09.1993 року померла ОСОБА_4, єдиними спадкоємцями після смерті якої були її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління.

Після смерті ОСОБА_4 частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: ОСОБА_5 стало належати ? частина, ОСОБА_6 ? частина домоволодіння.

08.08.1997 року померла мати позивача ОСОБА_5, заяву про прийняття спадщини ОСОБА_1, як єдиний спадкоємець першої черги, до нотаріальної контори не подавав та свідоцтво про право на спадщину не отримував, спадщину прийняв фактично, вступивши у володіння та управління спадковим майном.

Таким чином, після смерті матері позивач ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, що складається з ? частини домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську.

У зв'язку з викладеним, позивач ОСОБА_1 просив суд встановити факт прийняття ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спадщини у вигляді 1/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, яка померла 20.11.1979 року; встановити факт прийняття ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спадщини у вигляді 5/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 20.09.1993 року; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_8, яка померла 08.08.1997 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_8, яка померла 08.08.1997 року.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що на теперішній час 5/8 частини домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3181, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3183. Інші 3/8 частини вказаного домоволодіння належить ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тобто по 1/8 частині.

ОСОБА_7 померла 20.11.1979 року, актовий запис №98, після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частину домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 були онуки ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління. Після смерті ОСОБА_7 частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: ОСОБА_4 стало належати 10/16 частини, ОСОБА_5 - 3/16 частини, ОСОБА_6 - 3/16 частини.

20.09.1993 року померла ОСОБА_4, єдиними спадкоємцями після смерті якої були її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління.

Після смерті ОСОБА_4 частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: ОСОБА_5 стало належати ? частина, ОСОБА_6 ? частина домоволодіння.

26.09.2002 року помер ОСОБА_6. Єдиним спадкоємцем після його смерті є його син ОСОБА_2, який на момент відкриття спадщини знаходився у ізоляторі тимчасового утримання, тому особисто не міг звернутися із заявою про прийняття спадщини. З метою належного оформлення спадкових прав він надав довіреність на ім'я ОСОБА_1 від 21.02.2003 року, реєстровий №276.

У зв'язку з викладеним, позивач ОСОБА_2 просив суд встановити факт прийняття ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спадщини у вигляді 1/8 частини домоволодіння №250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, яка померла 20.11.1979 року; встановити факт прийняття ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спадщини у вигляді 5/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 20.09.1993 року; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_6, який помер 26.09.2002 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер 26.09.2002 року.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи ОСОБА_1 та Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання угоди дійсною та визнання права власності на домоволодіння.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 23 лютого 2003 року між ним та ОСОБА_1, який діяв за дорученням ОСОБА_2, з другої сторони, був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння №250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську.

ОСОБА_3І як покупець сплатив ОСОБА_1 3500 (три тисячі п'ятсот) доларів США, які ОСОБА_1 отримав одразу, що підтверджується складеною власноруч розпискою від 23.02.2003 року. Договір купівлі-продажу був укладений в присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Нотаріально договір купівлі-продажу посвідчений не був у зв'язку з тим, що на момент продажу домоволодіння право власності на нерухоме майно не було зареєстроване у встановленому законом порядку на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Після підписання договору ОСОБА_1 були надані наступні документи: доручення від 21 лютого 2003 року та доручення від 22 лютого 2003 року. Інші документи, які потрібні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння № 250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську, ОСОБА_1 зобов'язався оформити та надати згодом.

Позивач вважає, що сторони договору купівлі-продажу, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який діяв на підставі довіреності від ОСОБА_2, домовилися щодо всіх істотних умов договору та позивач, як покупець, виконав його у повному обсязі. ОСОБА_1 після отримання від позивача грошових коштів за домоволодіння та написання розписки фактично передав домоволодіння №250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську у володіння ОСОБА_3

На думку позивача ОСОБА_1, як представник ОСОБА_2 умисно ухилявся від виконання взятих на себе зобов'язань, порушуючи його права як власника придбаного майна, тобто умисно ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, про це також свідчить звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про визнання за ним права власності на домоволодіння №250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську.

Після укладення угоди купівлі-продажу домоволодіння № 250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську позивач повністю відремонтував будинок всередині та зовні, перекрив дах, збудував веранду, козирок, вбиральню, душ, сарай, погреб, встановив паркан та ворота, вивіз все сміття, вичистив колодязь, підключив будинок до електромережі, в будинку повністю замінив проводку та встановив лічильник електроенергії, провів в будинок воду, відремонтував піч, грубу та димар, відновив підлогу, стіни стелю, сплатив заборгованість за комунальні послуги та продовжує їх сплачувати, повністю обслуговує будинок, сплачує податок за землю, засадив сад молодими фруктовими деревами (більше 10 дерев), кущами смородини, посадив малину, виноград, город засадив полуницею. Це все свідчить про те, що він в повній мірі вступив у володіння та користування домоволодінням 250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську та добросовісно його обслуговував, тому просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння 250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську, укладений 23.02.2003 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_1, визнати за ним право власності на домоволодіння 250-а по вул. Моторній в м. Дніпропетровську.

Також позивач ОСОБА_11 вважає, що протиправними діями ОСОБА_1 йому завдано моральну шкоду, у відшкодування якої він просить стягнути 10000 гривень, а також судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник підтримала позовні вимоги, не заперечували проти позовних вимог ОСОБА_2, проти позовних вимог ОСОБА_11 заперечували, були надані письмові заперечення та пояснення аналогічні викладеним у запереченнях.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, не заперечували проти позовних вимог ОСОБА_1, проти позовних вимог ОСОБА_11 заперечували, були надані письмові заперечення та пояснення аналогічні викладеним у запереченнях.

Представники позивача ОСОБА_11 підтримали його позовні вимоги у повному обсязі, проти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заперечували, посилаючись на те, що ОСОБА_3 з 2003 року є одноособовим власником спірного домоволодіння, яке він придбав у спадкоємців за 3500 доларів США.

Представник відповідача - Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, надав суду письму заяву, якою просив справу слухати у його відсутність, рішення постановити відповідно до вимог законодавства.

Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, просив справу слухати без його участі, про що надав суду письмову заяву.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що підлягають задоволенню, ОСОБА_11 в позові відмовити.

У судовому засіданні встановлено, що 5/8 частини домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3181, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.08.1972 року, реєстровий №1-3183. Інші 3/8 частини вказаного домоволодіння належить ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, тобто по 1/8 частині.

ОСОБА_7 померла 20.11.1979 року, актовий запис №98, після її смерті відкрилась спадщина на 1/8 частину домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями за правом представництва після смерті ОСОБА_7 були онуки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, оскільки їх батько, а син спадкодавця ОСОБА_12 помер 14.09.1971 року. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Після смерті ОСОБА_7 частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: ОСОБА_4 стало належати 10/16 частини, ОСОБА_5 - 3/16 частини, ОСОБА_6 - 3/16 частини.

20.09.1993 року померла ОСОБА_4, єдиними спадкоємцями після смерті якої були її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Зазначені особи не зверталися із заявами про прийняття спадщини та не отримували свідоцтво про право на спадщину, оскільки на час відкриття спадщини вступили в його фактичне володіння та управління відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року).

Після смерті ОСОБА_4 частки співвласників у домоволодінні змінились наступним чином: ОСОБА_5 стало належати ? частина, ОСОБА_6 - 1/2 частина домоволодіння.

08.08.1997 року померла мати позивача ОСОБА_6 (після шлюбу ОСОБА_8) ОСОБА_13, заяву про прийняття спадщини ОСОБА_1, як єдиний спадкоємець першої черги, до нотаріальної контори не подавав та свідоцтво про право на спадщину не отримував, спадщину прийняв фактично, вступивши у володіння та управління спадковим майном відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року).

Таким чином, після смерті матері позивач ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, що складається з ? частини домоволодіння №250А по вул. Моторній у м. Дніпропетровську.

26.09.2002 року помер ОСОБА_6. Єдиним спадкоємцем після його смерті є його син ОСОБА_2, який на момент відкриття спадщини знаходився у ізоляторі тимчасового утримання, тому особисто не міг звернутися із заявою про прийняття спадщини. З метою належного оформлення спадкових прав він надав довіреність на ім'я ОСОБА_1 від 21.02.2003 року, реєстровий №276.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлені факти прийняття спадщини ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спадщини у вигляді 1/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, яка померла 20.11.1979 року; ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спадщини у вигляді 5/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 20.09.1993 року; ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_8, яка померла 08.08.1997 року.

Вказані факти підтверджуються даними Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 16.09.2011 року №1910/01-166, показаннями свідків та іншими документами, що знаходяться в матеріалах справи.

На теперішній час усі спадкоємці: ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є сторонами у справі, належним чином прийняли спадщину після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_6, відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), та враховуючи, що між ними досягнуто домовленість про їх частки у спадковому майні відповідно до ст. 1267 ЦК України, тому суд вважає визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_8, яка померла 08.08.1997 року, та визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння №250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер 26.09.2002 року.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи ОСОБА_1 та Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання угоди дійсною та визнання права власності на домоволодіння, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно наданої ОСОБА_3 розписки від 23.02.2003 року суд не вбачає угоди купівлі-продажу домоволодіння №250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, оскільки в розписці йде мова про передплату за будинок, тобто це, на думку суду, була попередня домовленість про майбутню продаж спірного домоволодіння.

При вказаній домовленості та написані розписки ОСОБА_3 повинен був переконатися у наявності документів та належності продавцю об'єкта нерухомості, який був предметом домовленості. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що на момент укладання попереднього договору купівлі-продажу від 23.02.2003 року домоволодіння №250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, ні він, а ні ОСОБА_2 не були власниками домоволодіння, не мали правовстановлюючих документів на нього, у зв'язку з чим і не мав права розпорядження даним нерухомим майном, окрім цього, не була дотримана нотаріальна форма посвідчення договору, яка обов'язкова для угод з нерухомим майном, тому позовні вимоги в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що у позовних вимогах про визнання договору дійсним суд вважає відмовити, тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 215 ЦПК України, ст. 529, 548, 549 ЦК України (у редакції 1963 року), ст.ст. 182, 207, 209, 210, 215, 220, 620, 657, 1130, 1261, 1266-1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради та ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Позов ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спадщини у вигляді 1/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7, яка померла 20.11.1979 року.

Встановити факт прийняття ОСОБА_8 та ОСОБА_6 спадщини у вигляді 5/8 частини домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 20.09.1993 року.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_8, яка померла 08.08.1997 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_8, яка померла 08.08.1997 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння № 250-а по вулиці Моторній у місті Дніпропетровську, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер 26.09.2002 року.

ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_2 та Територіальної громади в особі Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи ОСОБА_1 та Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання угоди дійсною та визнання права власності на домоволодіння, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: