Справа № 2/381/1055/13 Головуючий у І інстанції Буймова Л.П.
Провадження № 22-ц/780/7073/13 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 44 26.12.2013
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Гуль В.В.,

суддів Касьяненко Л.І., Антоненко В.І.,

при секретарі Ромашині І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення строкового безоплатного земельного сервітуту та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: відділ держкомзему у м. Фастові, відділ містобудування та архітектури виконавчого комітету Фастівської міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та перенесення стіни господарчої споруди,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він є власником 11/20 частин будинку № 32 по вул. Піонерській в м. Фастові та земельної ділянки площею 0,0516 га, що розташована під ним.

До складової будинку входить господарська споруда сарай, задня стіна якого розташована вздовж межі із земельною ділянкою відповідача, номер якої 34 по вул. Піонерській в м. Фастові.

Оскільки фактично сарай розташований на відстані 0,3 метра від паркану, що не дає можливості позивачу здійснити поточний ремонт тильної стіни сараю, просив встановити за позивачем на два місяці сервітут відносно частини земельної ділянки відповідача площею 14,11 м.кв. для тимчасового встановлення будівельних риштувань з метою ремонту та обслуговування стіни та покрівлі (облаштування водовідведення) сараю позивача в світлий час доби в сприятливу погоду.

Відповідач звернувся із зустрічним позовом, в якому посилаючись на те, що відповідно до ДБН 360-92** мінімальна відстань роташування господарської споруди до межі повинна складати 1 метр. Крім того сарай відповідача є самочинним будівництвом і знаходиться від межі на відстані лише 0,3 метра. Оскільки відповідач порушив вимоги законодавства відповідно до ч. 7 ст. 376, 391 ЦК України, ч. 2 152 ЗК України, просив усунути перешкоди в користуванні належної йому на праві власності земельної ділянки шляхом перебудови та перенести стіну сараю, яка межує з його земельною ділянкою з додержанням ДБН 360-92**, оскільки таке порушення прав приносить незручності та ушкодження.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2013 року первісний позов задоволений.

Встановлено за ОСОБА_3 право строкового, протягом двох місяців, безоплатного земельного сервітуту стосовно частини земельної ділянки площею 14,11 м.кв., яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № :02:003:0159, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: м. Фастів, вул. Піонерська, 34 для тимчасового встановлення будівельних риштувань з метою ремонту та обслуговування стіни та покрівлі (облаштування водовідведення) сараю ОСОБА_3, розташованого на належній йому земельній ділянці поряд з межею земельної ділянки ОСОБА_2 в світлий час доби в сприятливу погоду.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 4107,30 грн.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права і задовольнити його зустрічний позов з підстав зазначених у ньому відмовивши у задоволенні первісного позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що позов є необгрунтованим.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, земельна ділянка по вул. Піонерській, 32 в м. Фастові належала ОСОБА_4.

У 1978 році ОСОБА_2 була подана заява і необхідні документи для виділення йому земельної ділянки під будівництво.

Рішенням Виконкому Фастівської міської ради народних депутатів рішенням від 03.03.1981 року № 61 було вирішено виділити ОСОБА_2 земельну ділянку площею 500 кв.м. (врахувати проїзд шириною 3 метри, площею 114 квадратних метра) по вул. Піонерській, 32А для будівництва будинку з садиби його тестя ОСОБА_4 згідно його письмової згоди.

Зобовязано ОСОБА_2 сарай ОСОБА_4, розташований на місті плануємого проїзду перенести згідно його письмової згоди в місце передбачене генпланом.

На площі, яка планувалася під підїзд розташовані сарай і криниця ОСОБА_4.

Встановлено, що земельна ділянка площею 1442 кв.м. по вул. Піонерській, 30 у м. Фастові на той час належала ОСОБА_5.

Також встановлено, що рішенням Виконкому Фастівської міської ради народних депутатів № 100/92 від 04.05.1989 року було вирішено земельну ділянку площею 500 кв.м., яка була виділена ОСОБА_2 за рахунок садиби його тестя ОСОБА_4 повернути останньому.

Цим же рішенням вирішено ОСОБА_2 виділити земельну ділянку площею 174 кв.м. за рахунок присадибної ділянки громадянина ОСОБА_5

На підставі договору довічного утримання від 25 жовтня 2001 року ОСОБА_3 став власником 11/20 частин будинку № 32 по вул. Піонерській в м. Фастові, на підставі та на підставі державного акту від 12.04.2008 року і власником земельної ділянки площею 0,0516 га, що розташована під ним, яку приватизував.

На підставі Свідоцтва про право власності від 05.09.1989 року ОСОБА_2 є власником будинку по вул. Піонерській, 34 в м. Фастові, а на підставі державного акту від 26.04.2007 року власником земельної ділянки площею 0,0567 га під ним за цією ж адресою.

Перевіркою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області встановлено, що після розподілу земельної ділянки та винесення меж внатуру відстань від сараю-літньої кухні та межою між домоволодінням ОСОБА_3 (будинок 32) і громадянином ОСОБА_2 (будинок 34) складає 30.0 см в середній частині господарської споруди.

Факту проведення ОСОБА_3 будівельних робіт не виявлено.

Як на підставу для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 посилається на ДБН 360-92**.

Проте сарай-літня кухня побудовані ще у 1960 році, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що дія цих правил не поширюється на дані правовідносини, в звязку з тим, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Крім того, сарай-літня кухня не може вважатися самочинним будівництвом, оскільки це є будівельна складова, яка внесена у технічний паспорт житлового будинку, а також до генерального плану, тому ч.7 ст. 376 ЦК України також не може застосовуватися.

За таких обставин висновок суду про безпідставність зустрічних позовних вимог відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Також є правильним висновок суду щодо встановлення земельного сервітуту.

Сервітутом є право користування чужою земельною ділянкою.

Перевіркою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області встановлено, що господарський блок побудований давно та знаходиться у вітхому стані, відсутнє водовідведення з даху господарського блоку, що призводить до руйнації фундаменту самої споруди для сараю-літньої кухні необхідні облаштування водовідведення для усунення причин саморуйнації.

Крім того, враховуючи, що відстань складає всього 0,30 м., такої відстані для ремонту тильної стіни сараю-літньої кухні не достатньо.

В звязку з цим для тимчасового встановлення будівельних риштувань з метою ремонту та обслуговування стіни та покрівлі сараю ОСОБА_3, розташованого на належній йому земельній ділянці поряд з межею земельної ділянки ОСОБА_2 в світлий час доби в сприятливу погоду є достатнім та найбільш сприятливим способом встановлення сервітуту.

Доводи апеляційної скарги щодо встановленого способу сервітуту, що є незрозумілим для ОСОБА_2 як буде виконуватися рішення суду, не можуть прийматися судом до уваги, оскільки питання ці питання відносяться до питань виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги щодо самочинного будівництва не приймаються до уваги, оскільки правовідносини регулюються законодавством тих часів, коли вони виникли.

Інші доводи правового значення для вирішення справи не мають.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає оскарженю в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: