АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/1654/13
Справа № 2-694/11
Головуючий1інстанції: ОСОБА_1.
Категорія: договірні Доповідач: Гуцал Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Гуцал Л.В.,

суддів Пшенічної Л.В., Зазулинської Т.П.,

за участю секретаря Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення суми, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідачки ОСОБА_4 40 000 грн. за договором позики, 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 січня 2010 року між нею та відповідачкою укладено договір позики, який було нотаріально посвідчено. На підставі цього договору ОСОБА_4 взяла у неї в борг 40 000 грн., які зобовязалась повернути не пізніше 18 години 12 липня 2010 року. В зазначені у договорі позики грошей строки відповідачка борг не повернула.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 січня 2011 року позов задоволено з ОСОБА_4В, на користь ОСОБА_6 стягнуто грошові кошти за договором позики в сумі 40000 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн та судові витрати в сумі 570 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2В, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та зобовязати відповідача повернути суму боргу з урахуванням інфляції. Зокрема, апелянт зазначає, що оскаржуване рішення було ухвалене у заочному порядку, без додержання процедури повідомлення відповідачки, яка є громадянкою ОСОБА_7 Федерації, що унеможливило виконання рішення на території іншої держави та грубо порушило законні права позивачки, як стягувача.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4, яка є громадянкою ОСОБА_7 Федерації, у встановленому законом порядку повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.217-225), в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань суду не надала. Неявка сторони, належно повідомленої про час та місце розгляду справи згідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції та не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст.224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними.

Матеріали справи свідчать, що будь-які дані про повідомлення відповідачки про час та місце розгляду справи відсутні, отже суд безпідставно визнав, що ОСОБА_4 була належним чином повідомлена.

Доводи апеляційної скарги щодо ухвалення рішення з порушенням норм процесуального права, зокрема ст.224 ЦПК, є цілком обгрунтованими.

Невиконання судом норм процесуального закону призвело до порушення прав ОСОБА_2, оскільки унеможливило виконання рішення районного суду на території ОСОБА_7 Федерації ухвалою Нижегородського обласного суду першой інстанції від 1 лютого 2012 року ОСОБА_2 було відмовлено у визнанні та дозволі примусового виконання на території ОСОБА_7 Федерації рішення Комінтернівськоо районного суду м.Харкова від 11 січня 2011 року (а.с.57-59).

Зазначене свідчить, що суд не врахував положення статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини про те, що кожна людина при визначенні її громадських прав та обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. У даному випадку судом першої інстанції така справедливість судових процедур була порушена.

За таких обставин, рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Статтею 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи встановлено, що 12 січня 2010 року ОСОБА_4 взяла у ОСОБА_2 в борг 40 000 грн., що підтверджується договором позики грошей, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 Борг відповідачка зобовязалась повернути до 12 липня 2010 року. За умовами договору повернення позиченої суми грошей повинно бути проведено ОСОБА_4, або її представником в м.Харкові за місцем розташування робочого місця приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за адресою: м.Харків, проспект Гагаріна,101, що повинно бути підтверджене заявою ОСОБА_2, про повний та остаточний розрахунок, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально (а.с.7). Крім того, у день укладання договору позики, нотаріусом була посвідчена згода чоловіка ОСОБА_4 громадянина ОСОБА_7 Федерації ОСОБА_9, на взяття в позику у громадянки України ОСОБА_2 40000 грн. та на укладання дружиною договору позики на умовах на свій розсуд (а.с.15). У встановлений договором строк ОСОБА_4 борг не повернула, взяті на себе зобов'язання не виконала.

Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин ОСОБА_4 не надала.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики в сумі 40000 грн. є законними та обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки моральної шкоди в сумі 5000 грн. то вони на законі не грунтуються і задоволенню не підлягають.

Так, відповідно до положень ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору позики грошей. Наслідки порушення договору позичальником установлені ст.ст.625, 1050 ЦК України, які не передбачають відшкодування моральної шкоди. Не встановлює такої відповідальності й укладений між сторонами договір позики грошей, а відтак правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Вимоги апеляційної скарги стосовно зобовязання ОСОБА_4 повернути борг з урахуванням встановленого індексу інфляції не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги не були заявлені в суді першої інстанції. Відповідно ж до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Разом з тим, ОСОБА_2 не позбавлена права на звернення до суду з відповідним позовом.

Понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 відповідно до положень ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог 400 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

задовольнити частково.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 11 січня 2011 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 12 січня 2010 року в сумі 40 000 (сорок тисяч) грн. та судові витрати в сумі 520 (пятьсот двадцять) грн.

У задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді