Справа № 22-ц-3512/11 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н.С.
Провадження № 22-ц/5866/11 Доповідач у 2 інстанції Поліщук
Категорія 18 12.11.2013
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2013 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Поліщука М.А., Малорода О.І.,

при секретарі : Дмитренко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою кредитної спілки «Центр фінансових послуг» на рішення Володарського районного суду Київської області від 30 серпня 2013 року у справі за позовом кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 27 березня 2009 року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № В-15/0069/09/27/27, за яким відповідачу надано кредит на споживчі потреби в сумі 5 629,35 грн. зі сплатою 0,164 % на день та з кінцевим терміном повернення 25 березня 2012 року. В рахунок забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, цього ж дня між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № В-15/0069/09/27/27, згідно якого остання зобовязалася солідарно відповідати перед кредитною спілкою за виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань, що виникли із кредитного договору в повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором.

Позивач вказав, що свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, однак відповідач ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим ОСОБА_1 станом на 17 липня 2013 року має заборгованість в розмірі 12 915,23 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь КС «Центр фінансових послуг», а також понесенні судові витрати.

Рішенням Володарського районного суду Київської області від 30 серпня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Центр фінансових послуг» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 480,98 грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у стягненні процентів та пені за кредитним договором, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення місцевого суду скасувати в частині відмови у стягненні процентів та пені за кредитним договором, та ухвалити в цій частині нове рішення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27 березня 2009 року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № В-15/0069/09/27/27, за яким відповідачу надано кредит на споживчі потреби в сумі 5 629,35 грн. зі сплатою 0,164 % на день та з кінцевим терміном повернення 25 березня 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором цього ж дня між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № В-15/0069/09/27/27, згідно якого остання зобовязалася солідарно відповідати перед кредитною спілкою за виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань, що виникли із кредитного договору в повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором.

З матеріалів справи убачається, що позичальник порушив умови кредитного договору та вимоги цивільного законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту, внаслідок чого станом на 17 липня 2013 року у неї виникала заборгованість у розмірі 12 915,23 грн., що складається з заборгованості за процентами за період 30 вересня 2010 року по 17 липня 2013 року в сумі 7 876,50 грн., пені за період з 18 липня 2012 року по 17 липня 2013 року в сумі 16 310,75 грн. та заборгованості по тілу кредиту, яка складає 4 480,98 грн., що також підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем.

Судова колегія погоджується із зазначеними розрахунками, вони грунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами справи, при цьому даний порядок нарахування узгоджується із ст. 549 ЦК України та порядком, передбаченим кредитним договором № В-15/0069/09/27/27 від 27 березня 2009 року.

У звязку з чим 23 березня 2012 року позивачем на адреси відповідачів було направлено вимоги про досудове врегулювання спору та повернення всієї суми кредиту, процентів та пені за користування кредитом, на які відповідачі не відреагували жодним чином.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 порушила умови взятого на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування в порядку і на умовах зазначених в кредитному договорі, при цьому відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за договором поруки також не виконала.

Разом з тим відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення процентів та пені за кредитним договором, суд прийшов до висновку, що з відповідачів вже було стягнуто несплачені проценти та нараховану пеню в сумі 10 263,86 грн., які відраховуються із заробітної плати боржників.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтується на матеріалах справи і зроблені в результаті неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Право та обовязок» від 22 жовтня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Центр фінансових послуг» суму невчасно сплачених процентів в розмірі 4 308,22 грн. за період з 28 березня 2009 року по 29 вересня 2010 року, суму нарахованої пені 2 255,64 грн. за період з 26 травня 2009 року по 29 вересня 2010 року, а також вирішено питання про розподіл суми третейського збору та витрат на правову допомогу, що разом складає 10 263,86 грн.

5 жовтня 2011 року Печерський районний суду м. Києва за заявою КС «Центр фінансових послуг» видав виконавчий лист на примусове виконання рішення третейського суду, яке набрало законної сили, у вищевказані справі про стягнення несплачених процентів та нарахованої пені.

Отже за вказаним рішенням третейського суду стягнуто заборгованість з відповідачів тільки по процентам та пені станом на 29 вересня 2010 року.

В той же час, як вбачається з позовної заяви та розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору № № В-15/0069/09/27/27 від 27 березня 2009 року, КС «Центр фінансових послуг» звернувся до суду про стягнення заборгованості станом на 17 липня 2013 року, а саме заборгованості по поверненню тіла кредиту, процентів за період з 30 вересня 2010 року по 17 липня 2013 року та пені за період з 18 липня 2012 року по 17 липня 2013 року.

Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції на зазначені обставини справи уваги не звернув, належної оцінки їм не дав, та ухвалив помилкове рішення через неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться звичайно.

При порушенні встановлених кредитним договором строків погашення кредиту, процентів та платежів, сторони згідно п.п. 6.1 кредитного договору несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

У п. 3.5 Договору передбачено забезпечення його виконання такою неустойкою, як пеня. У випадку прострочення відповідачем термінів платежів, зазначених у таблиці 1 Договору, позивач має право стягувати з позичальника пеню у розмірі одного процента від заборгованості по сплаті основної суми кредиту за кожний день прострочення платежів та нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день його погашення.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Крім того згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частинами 1-2 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

З урахуванням того, що позичальником порушено зобовязання за кредитним договором, а ОСОБА_2 не виконала обовязок відповідати перед кредитною спілкою за виконання ОСОБА_1 кредитних зобовязань, суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України не належним чином зясував фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору щодо вимог позивача, яка правова норма підлягає застосуванню для правовідносин, що виникли між сторонами.

Таким чином з відповідачів на користь КС «Центр фінансових послуг» необхідно стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором № В-15/0069/09/27/27 від 27 березня 2009 року по невчасно сплачених процентах за період з 30 вересня 2010 року по 17 липня 2013 року та нарахованої пені за період з 18 липня 2012 року по 17 липня 2013 року в сумі 8 434,25 грн.

Статтею 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні процентів та пені за кредитним договором не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позову в повному обсязі, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на приписах закону.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід перерозподілити судові витрати по справі і стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КС «Центр фінансових послуг» суму сплаченого судового збору в розмірі 229,40 грн. при розгляді справи у суді першої інстанції та 114,70 грн. за подання апеляційної скарги, а всього 344,10 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Центр фінансових послуг» задовольнити.

Рішення Володарського районного суду Київської області від 30 серпня 2013 року в частині відмови у стягненні процентів та пені за кредитним договором № В-15/0069/09/27/27 від 27 березня 2009 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість по невчасно сплачених процентах та нарахованої пені за кредитним договором № В-15/0069/09/27/27 від 27 березня 2009 року в розмірі 8 434,25 грн. (вісім тисяч чотириста тридцять чотири) та судові витрати в розмірі 344,10 грн. (триста сорок чотири).

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді: