АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7175/13 Головуючий 1-інстанції Харченко С.М.
Справа № 613/1246/13-ц Доповідач Борова С.А.
Категорія договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Борової С.А.

суддів - Крилової Т.Г., Маміної О.В.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно у рахунок погашення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, просив звернути стягнення у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором позики від 01 березня 2011 р. на автомобіль марки МІТSUBISНІ РАСЕRO WG шляхом передачі його у власність позивача.

Визнати за ним право власності на автомобіль. Відшкодувати понесені судові витрати.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги, посилається на те, що судом ухвалене рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду не відповідають матеріалам справи. Суд безпідставно вирішив справу на підставі Закону України «Про заставу» у той час як виниклі правовідносини врегульовані Законом « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який не передбачає обовязкового нотаріального його посвідчення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі ст.. 13 ЗУ»Про заставу» чинній на час укладення договору, договір застави, предметом якого є транспортний засіб, повинен бути нотаріально посвідчений. Оскільки такої вимоги не дотримано такий договір є нікчемним.

Висновок суду, з яким погоджується судова колегія, ґрунтується на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідає положенням ст. ст. 57-60, 64 ЦПК України, та нормам матеріального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу.

Однією з підстав виникнення зобовязання є договір або інший правочин. ( п.1 ч.2 ст. 11 ЦК).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦК ( ч.1 ст. 215 ЦК).

Статтею 546 ЦК України визначені види забезпечення виконання зобовязання, яким є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання , завдаток.

Згідно з правилами ст. 572 ЦК в силу застави кредитор(заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 13 ЗУ «Про заставу» передбачено, що у випадках коли предметом застави є…транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений.

Стаття 14 вказаного Закону передбачає, що недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що між сторонами 01.03.2011 року було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 25000 долларів США, які остання зобовязалася повернути до 01.03.2012 року. Розділом 6 договору передбачено обтяження рухомого майна, предметом обтяження вказано автомобіль позичальника марки МІТSUBISНІ РАСЕRO WG державний номерний знак НОМЕР_1, який позичальник зобовязалася передати у власність,в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання. Тим самим вказаний договір позики є змішаним, містить також договір застави транспортного засобу.

Відповідно до ст. З ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» Обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та(або) договором. Вимоги до правочину, на підставі якого виникає обтяження, встановлюються законом.

З аналізу зазначених правових норм суд першої інстанції вірно визначився з тим, що по своїй суті в порядку забезпечення виконання зобовязання між сторонами був укладений договір застави, а оскільки порушена його форма, то він є нікчемним та не породжує будь-яких наслідків.

Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Крім того, як вбачається з пояснень ОСОБА_2 вона повністю визнає позов. Тобто по даній справі відсутній спір, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Також зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що автомобіль придбаний за кредитні грошові кошти.

На спростування зазначеного позивач належних та допустимих доказів не надав.

Оцінюючи встановлені у справі обставини , суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо безпідставності позову.

Висновок суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовується.

Наведені в рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Суд дав належну оцінку всім наявним у справі доказам, та навів у рішенні мотиви спростування кожного з доводів, які наводилися.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді: