АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/2082/2013 Головуючий в І інстанції Стамбула Н.В.
Категорія 27 Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року травня місяця 28 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 13 травня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором; -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2012 року позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 травня 2006 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 4 521,39 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 листопада 2008 року.

Відповідач в порушення умов договору не повертав кредитні кошти щомісячно, в результаті станом на 04 листопада 2011 року утворилася заборгованість у розмірі 40 030,52 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 3 860,55 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 14 768,04 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у сумі 19 019,52 грн., штрафу фіксована частина у сумі 500 грн., штрафу процентна складова у сумі 1 882,41 грн.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь всю витребувану ним суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 13 травня 2013 року у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ Приватбанк порушив питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ПАТ КБ Приватбанк апеляційну скаргу підтримала з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим, представник ОСОБА_5 просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості позивач ПАТ КБ Приватбанк в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що між ним та відповідачем ОСОБА_5 у письмовій формі був укладений кредитний договір, який складається із заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідач ОСОБА_5 заперечував підписання заяви позичальника, отримання коштів та товару, а часткове погашення грошових коштів по кредиту пояснював тим, що вони зняті банком з його пенсійної картки без його відома.

Проведеною судово-почеркознавчою експертизою від 17 січня 2013 року №2520 встановлено, що підпис в графі Позичальник : (підпис) на зворотному боці заяви позичальника від 11 травня 2006 року виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою.

Рукописні записи в графах заяви позичальника виконані не ОСОБА_5, а іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Оскільки за висновком судово-почеркознавчої експертизи підтверджено, що відповідач ОСОБА_5 не підписував кредитний договір, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідач не повинен відповідати за його невиконання і тому підставно відмовив банку у задоволенні його позову.

Щодо доводів апеляційної скарги, то вони на думку колегії не можуть бути прийняті до уваги як такі, що висновків суду не спростовують.

Так, посилання апелянта на те, що експертиза проведена з порушенням вимог закону не обґрунтована законом та не підтверджена доказами.

Згідно ст.143 ЦПК України експертиза може бути призначена у відповідній судово-експертній установі.

При вирішенні питання про призначення експертизи представник позивача не заперечував про її призначення у Науково-дослідницькому експертно-криміналістичному центрі при УМВС України в Херсонській області.

Не погоджуючись з експертним висновком, представник позивача не заявив клопотання про призначення повторної експертизи, хоч таке право було йому розяснено апеляційним судом і таким чином позивач не виконав вимог ст.10 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що відмовляючи банку у задоволенні його позову, суд першої інстанції постановив законне і обґрунтоване рішення, висновки якого не спростовані доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк відхилити, а рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 13 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно

суддя: Л.П.Прокопчук