Справа №498/1239/13-ц
Провадження № 2/498/380/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2013 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Теренчук Н.С.,

при секретарі Байдан Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.В.Михайлівка цивільну справу по позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовною вимогою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № ODXRFB10280754 від 20.04.2007 року відповідач ОСОБА_1 20.04.2007 року отримав кредит у розмірі 1548.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5.04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець забовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник забовязується повернути кредит та сплатити відсотки. У звязку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.07.2013 року, має заборгованість 37295.59 грн., яка складається з наступного: 1548.00 грн. - заборгованість за кредитом; 12307.01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 278.64 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 20909.77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн, - штраф (фіксована частина); 1752.17 грн. - штраф (процентна складова). Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК: заборгованість у розмірі 37295.59 грн. за кредитним договором №ODXRFB10280754 від 20.04.2007 року.

В матеріалах справи наявна заява представника позивача, в якій вони позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять слухати справу в їх відсутність.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив застосувати загальну позовну давність у три роки до позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк", суду пояснив, що 20 квітня 2007 року ним підписувалась лише заява позичальника № ODXRFB10280754 від 20.04.2007 року, ніякі умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) йому не надавались і ним не підписувались, вважає, що позивач не надав жодних доказів, що саме такі умови надання споживчого кредиту діяли на час підписання ним заяви позичальника, так як на вказаних Умовах немає ні дати їх складання, ні його підпису про ознайомлення саме з такими умовами надання споживчого кредиту.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №ODXRFB10280754 від 20.04.2007 року.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 1548.00 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам Розстрочка складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

В судовому засіданні встановлено, що станом на 05.07.2013 року відповідач має заборгованість - 37295.59 грн., яка скаладається з наступного: 1548.00 грн. - заборгованість за кредитом; 12307.01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 278.64 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом; 20909.77 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн, - штраф (фіксована частина); 1752.17 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом та ст.526 ЦК України збовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності з вимогами ч.1 ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Станом на день розгляду справи судом ОСОБА_1 не погасив наявну станом на 05.07.2013 року заборгованість за кредитним договором №ODXRFB10280754 від 20.04.2007 року.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору № ODXRFB10280754 від 20.04.2007 року.

Проте Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В матеріалах справи наявна заява від ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності в якій він просить застосувати загальну позовну давність у 3 роки до позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" від 20.04.2007 року.

Згідно умов договору № ODXRFB10280754 позичальник надавав строковий кредит у сумі 1548.0 грн. на строк 6 місяців з 20.04.2007 р., по 20.10.2007 р., тобто 20.10.2007 року позивач вже знав про порушення відповідачем грошових забовязань по споживчому кредиту, але не заявив жодних вимог до боржника про виконання забовязань в встановлений строк, а звернувся до суду лише у липні 2013 року, тобто після тривалого спливу терміну позовної давнини.

У пункті 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин зазначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до цивільного законодавства, при відсутності заяви позивача про застосування строку позовної давності, суд повинен це зробити з власної ініціативи.

Частиною 1 ст.259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно п 1.7.3.1 договору, строк позовної давності складає 50 років, проте в судовому засіданні встановлено, що відповідачем підписувалась лише заява позичальника № ODXRFB10280754 від 20.04.2007 року, умови надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) відповідач не підписував, тому з строком позовної давності у 50 років, ознайомлений не був.

При встановлених обставинах, коли в заяві позичальника відповідач не ознайомлений з умовами про збільшення позовної давності, сторонами не укладено договір про збільшення позовної давності, який укладається в письмовій формі відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України, враховуючи положення п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 37295.59 грн. задоволенню не підлягають відповідно до положень ч.1 ст.259, ст.266, ч.4 ст. 267 ЦК України, так як зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення заборгованості по процентам, комісії, штрафу, тощо).

Судові витрати по справі стягненню з відповідача не підлягають відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11,209,212, 214,215, ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 256, 257, 259, 610, 266,1054 ЦК України.

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.С.Теренчук

Повний текст рішення виготовлено 18 жовтня 2013 року.

Суддя Н.С.Теренчук