Справа № 136/191/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" березня 2013 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Мочульської Л. Т.

за участю секретаря Белінська С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Липовці

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 МИХАЙЛІВНИ ДО КОЗИНЕЦЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача , посилаючись на те, що 16 квітня 2012 року померла її тітка ОСОБА_2 . Після її смерті залишилось майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами , розташованого в с. Коханівка, Липовецького району Вінницької області на вулиці Садовій,55 та яке покійна заповідала їй. Позивачка протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, відповідно до діючого законодавста, прийняла спадщину. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок .

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання також не зявився. Надав суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу без участі представника сільської ради.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання представника відповідача та розгляд справи у його відсутності.

Суд залучив до участі в справі третьою особою без самостійних вимог ОСОБА_3, яка, згідно з матеріалами спадкової справи, також прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2.

В судовому засіданні ОСОБА_3 суду пояснила, що є рідною сестрою позивачки. Їх тітка - ОСОБА_2, склала два заповіти. Один - на користь позивачки, яким заповідала їй житловий будинок, а другий на її користь, яким заповідала їй земельні ділянки та майновий пай. Вона на житловий будинок жодним чином не претендує, не заперечує проти оформлення вказаного спадкового майна на ОСОБА_4

Судом встановлено наступне:

В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

04 липня 2000 року, ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Козинецької сільської ради Липовецького району 04.07.2000 року, за реєстром №54, згідно з яким спадкодавець заповідала належний їй житловий будинок, розташований в с.Коханівка Липовецького району Вінницької області ОСОБА_1.

25 жовтня 2004 року ОСОБА_2 склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Козинецької сільської ради Липовецького району , за реєстром №174, згідно з яким належний їй державний акт на право приватної власності на землю заповідала ОСОБА_3.

16 квітня 2012 року ОСОБА_2 померла ( свідоцтво про смерть серії 1-АМ №218058).

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.12.2012 року, винесеною державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області , позивачеві ОСОБА_1 відмовлено у видачі на її ім"я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який залишився після смерті ОСОБА_2, в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок та відсутністю адреси будинку в заповіті.

Позивач прийняла спадщину у відповідності до ч.1 ст. 1269 ЦК України , подавши протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця ( 23.08.2012 року) заяву нотаріусу про прийняття спадщини, що підтверджено матеріалами спадкової справи.

Осіб, які мали б право на обов»язкову частку, у відповідності до ч.1 ст.1241 ЦК України , судом не встановлено.

До складу спадкового майна входить цілий житловий будинок«А» з верандою «а» та ганком , 1958 року побудови, загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 26,3 кв. м. та господарські будівлі: сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», шию погріба «ш/п» погріб «п/Б», хвіртку №1, ворота №2, огорожу №3, та криницю №4, які розташовані в с. Коханівка, Липовецького району Вінницької області на вулиці Садовій, 55. Правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні. Право власності на вказаний будинок в БТІ не зареєстровано.

Відповідно до чинного та той час законодавства будівлі у сільській місцевості не підлягали державній реєстрації, а підлягали реєстрації в по господарських книгах сільської ради.

Матеріали справи свідчать, що, спадковий будинок, розташований в с.Коханівка Липовецького району Вінницької області на вул.. Садовій 55, зареєстрований за ОСОБА_2 в погосподарських книгах Козинецької сільської ради за 1997 -2012 роки. (а.с.07)

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вказаний житловий будинок належав покійній ОСОБА_2 на підставі технічного паспорта на садибний ( індивідуальний) житловий будинок, виданого Вінницьким обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації 03 ЛЮТОГО 2009 року, в якому власником спадкового будинку вказана ОСОБА_2 та довідки виконкому Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області №797 від 15.11.2012 року, відповідно до якої, згідно записів в погосподарських книгах за 1997-2012 роки , житловий будинок, розташований в с.Коханівка Липовецького району Вінницької області на вул.. Садовій 55, дійсно належав на праві власності ОСОБА_2. Інвентаризаційна вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд , відповідно до технічного паспорту, складає 42249 гривень.

Згідно з нормами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися наслідок його смерті.

Спадкодавець за життя не оформив право власності на житловий будинок. Через відсутність правовстановлюючих документів на нього позивач позбавлений можливості оформити спадкові права на майно, що залишилося після смерті спадкодавця.

На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про його задоволення .

Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову у повному обсязі

Отже, відповідно до вимог діючого законодавства, позивачка має право на спадкування за заповітом на житловий будинок, який належав спадкодавцю, у зв»язку з чим суд позов задовольняє у повному обсязі.

На підставі глави 84 ,ст.ст. 1218, 1223, 1268 ,1270, 1296,1297,1298 ЦК України , керуючись ст. 174, 209-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка настала 16 квітня 2012 року, на цілий житловий будинок «А» з верандою «а» та ганком , 1958 року побудови, загальною площею 62,1 кв.м., житловою площею 26,3 кв. м. та господарські будівлі: сарай «Б», сарай «В», сарай «Г», сарай «Д», шию погріба «ш/п» погріб «п/Б», хвіртку №1, ворота №2, огорожу №3, та криницю №4, які розташовані в с. Коханівка, Липовецького району Вінницької області на вулиці Садовій, 55.

На підставі статті 1299 ЦК України право власності на зазначене нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Рішення може бути оскарженим в апеляційному порядку протягом десяти днів. Після закінчення цього строку, рішення набирає законної сили, якщо не буде подано апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_5