Святошинський районний суд міста Києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2608/16612/12

пр. № 2/759/869/13

14 січня 2013 року Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого-судді: Ключника А.С., при секретарі: Холявчук А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державна міграційна служба Святошинського РВ ГУ ДМС України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради від 24.09.2008 року, позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2. 25.09.1989 року на ім'я позивача було видано ордер №077163 серії Ж на зазначене жиле приміщення у будинку житлово-будівельного кооперативу «Вчитель-2».

15.02.1990 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАГС м. Сквира Київської області, актовий запис №22.

09.02.1993 року ОСОБА_2 було зареєстровано в квартирі АДРЕСА_2, де він і перебуває на реєстрації по сьогоднішній день.

Сімейні стосунки між позивачем та відповідачем не склались і з вересня 2002 року відповідач зібравши свої речі добровільно залишив місце свого проживання.

22.06.2004 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що у відділі РАГС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві було зроблено відповідний актовий запис №610.

Починаючи з 2002 року відповідач проживає в іншому місці окремо від позивача, квартирою АДРЕСА_2 не цікавиться, витрат по сплаті комунальних послуг та інших платежів відповідач не несе.

За таких обставин, позивач змушений був звернутись до суду з позовом, в якому просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 та просив зобов'язати Святошинське РУ ГУ МВС України в м. Києві в особі відділу у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 зі згаданої квартири (а.с.1-2).

В судовому засіданні 03.12.2012 року представником позивача заявлено клопотання про заміну третьої сторони у справі (а.с. 21-22).

Ухвалою суду з занесенням до журналу судового засідання від 03.12.2012 року залучено до участі у справі в якості 3-ї особи Державну міграційну службу Святошинського РВ ГУ ДМС України в м. Києві.

В судовому засіданні 14.01.2013 року представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки судові не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України, заочне рішення.

Третя особа до суду не з'явилась, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини своєї неявки суд повідомила про слухання справи без участі їхнього представника (а.с. 31).

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ч. 3 ст. 156 ЖК Української РСР, співвласник повинен приймати участь у витратах по утриманню будинку, прилеглої території, сплачувати за інші комунальні послуги.

Як вбачається з матеріалів справи та згідно довідки Форми №3 від 26.09.2012 року №1663 виданої комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва»за адресою: АДРЕСА_2 прописано троє осіб: ОСОБА_1 -власник квартири, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1, виданого головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради від 24.09.2008 року, позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Згідно актів ЖБК «Вчитель-2»від 29.03.2012 року, від 26.04.2012 року, від 30.05.2012 року, від 27.06.2012 року, від 25.07.2012 року, від 29.08.2012 року, від 27.09.2012 року відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_2 більше шести місяців без поважних причин, а його фактичне місце проживання позивачу та членам його родини невідоме (а.с. 10-16).

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач участі у витратах по утриманню квартири не приймає, за комунальні послуги не сплачує та не проживає у ній тривалий час.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Таким чином, в частині позовних вимог, про зобов'язання Державну міграційну службу Святошинського РВ ГУ ДМС України в м. Києві щодо зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 зі згаданої квартири, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки виходячи зі змісту ст.ст.35, 36 ЦПК України не передбачено відповідальність третьої особи за позовом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 156 ЖК Української РСР, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 212, 214, 215, 218, 223, 224-228, 292, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 107,30 грн. (сто сім гривень тридцять копійок) судового збору.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник