Апеляційний суд Черкаської області
Справа №22ц/793/399/13 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 2, 5 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та відділу державної виконавчої служби України Звенигородського районного управління юстиції на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, відділу державної виконавчої служби України Звенигородського районного управління юстиції, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», третя особа: ОСОБА_8 про визнання недійсним прилюдних торгів (аукціону) та акту про їх проведення з продажу нерухомого майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и л а :

В травні 2012 року ОСОБА_7 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 з 23 лютого 1974 року по 11 жовтня 2011 року. За час шлюбу вони побудували житловий будинок з надвірними спорудами по вул. ОСОБА_9. 181а, в с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаській області на земельній ділянці площею 845.54 кв.м.

Свідоцтво про право власності на вказаний будинок та державний акт на право власності на земельну ділянку були видані на ім'я ОСОБА_8.

В кінці грудня 2011 року їй стало відомо, що на вказане будинковолодіння відділом ДВС Звенигородського РУЮ накладено арешт. Оскільки даний будинок побудовано за час шлюбу, вона 5 січня 2012 року звернулась до суду з позовом про визнання будинковолодіння та земельної ділянки об'єктами спільного майна подружжя та визнання за нею права власності на ? частину вказаного нерухомого майна.

Цього ж дня вона звернулась до відділу ДВС із заявою про зупинення виконавчих дій до вирішення позову судом.

Незважаючи на це, відділ ДВС шляхом проведення 13 січня 2012 року прилюдних торгів реалізував спірне нерухоме майно ОСОБА_6, всупереч того, що боржник ОСОБА_8, який був присутнім на торгах, повідомив представника відділу ДВС та покупця про те, що спірне будинковолодіння та земельна ділянка є предметом спору у цивільній справі за її позовом, на що державний виконавець пояснив, що на торгах реалізується нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Дізнавшись про реалізацію майна, вона звернулась до суду із заявою про забезпечення позову і 16 січня 2012 року ухвалою суду заборонено реалізацію майна.

Вважає, що відділом ДВС Звенигородського РУЮ неправомірно проведено реалізацію спірного майна шляхом продажу його на прилюдних торгах та складено акт про проведення прилюдних торгів, у зв'язку з чим просить визнати недійсними результати прилюдних торгів, оформлених протоколом № 2411191-01 від 16 січня.2012 року по реалізації вказаного майна та акт головного державного виконавця відділу ДВС Звенигородського РУЮ про проведення прилюдних торгів від 25 січня 2012 року, а також зобов'язати відділ ДВС зняти арешт з належної їй частки у спірному житловому будинку та земельній ділянці.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 9 жовтня 2012 року замінено відповідача філію ПП «Нива-В.Ш.» на належного відповідача - Приватне підприємство «Нива-В.Ш.».

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2012 року позов задоволено.

Визнано недійсними результати прилюдних торгів, оформлених протоколом № 2411191-01 від 16 січня 2012 року по реалізації житлового будинку з надвірними спорудами по вул. ОСОБА_9. 181а, в с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаській області та земельної ділянки, площею 845.54 кв.м.

Визнано недійсним акт головного державного виконавця відділу ДВС Звенигородського РУЮ від 25 січня 2012 року про проведення прилюдних торгів.

Зобов»язано відділ ДВС Звенигородського РУЮ зняти арешт з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вул. ОСОБА_9. 181а, в с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаській області на земельній ділянці площею 845.54 кв.м.

Вирішено питання по судових витратах.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відділу ДВС Звенигородського РУЮ, посилаючись на неповне та необєктивне зясування фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог відповідно до положень ст. 214 ЦПК України суд повинен був вирішити такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Позивачка фактично оспорює дійсність саме договору купівлі-продажу будинковолодіння, укладеного між організатором торгів та переможцем, який оформлено у вигляді акту про проведені прилюдні торги від 25 січня 2012 року, за яким житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку по вул. ОСОБА_9. 181-а в с. Шевченкове, Звенигородського району, Черкаської області продано за 49 989 грн. 95 коп. ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_7 та третя особа по справі - ОСОБА_8 за час шлюбу побудували будинковолодіння, розташоване на земельній ділянці площею 845.54 кв.м. по вул. ОСОБА_9. 181а в с. Шевченкове, Звенигородського району, та зареєстроване на ім'я ОСОБА_8 і дана нерухомість є спільною сумісною власністю подружжя, де позивачці належить 1/2 частина спірного майна і оскільки прилюдні торги проведені з порушенням встановленого законом порядку реалізації арештованого майна, зокрема порушують права позивачки, як співвласника цього майна, результати прилюдних торгів слід визнати недійсними, однак повністю з даним висновком суду першої інстанції повністю не можна погодитись оскільки він не ґрунтується на нормах законодавства, яке регулює виконання судових рішень, і, зокрема, тих правових нормах, на які послалася позивачка ( ст.ст. 70, 73 СК України, ст. ст. 366, 368 ЦК України).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності (продаж) на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведені прилюдні торги є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто в такій формі за результатами прилюдних торгів укладається договір купівлі-продажу між організатором торгів та його переможцем.

Стаття 650 ЦК України передбачає, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 656 ЦК України до договорів купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Статею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі ДВС Звенигородського РУЮ перебувало зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13. ОСОБА_14. ОСОБА_15, ОСОБА_16., ОСОБА_17., ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, КС «Кредит-Союз» та державною бюджету боргу на загальну суму 388 582 грн. 62 коп. ( а.с. 65-69)

При примусовому виконанні рішень суду 21 серпня 2010 року державним виконавцем винесено постанову про арешт та заборону відчуження майна боржника, а саме житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Шевченка, 181-а, в с. Шевченкове, Звенигородського району Черкаської області, земельної ділянки, на якій він розташований, площею 845.54 кв.м.

Спірний будинок перебував в заставі ПАТ «Укрсоцбанк» згідно іпотечного договору № ІД 915/06-034-195 від 6 травня 2005 року.

Листом від 16 листопада 2011 року ПАТ «Укрсоцбанк» повідомило ВДВС про те, що банк не заперечує проти реалізації на аукціоні майна, що перебуває в його заставі.

21 грудня 2011 року за вих. № 1761 спеціалізована організація повідомила учасників зведеного виконавчого провадження про дату проведення прилюдних торгів, стартову ціну продажу та місце проведення торгів ( а.с. 19).

13 січня 2012 року у приміщенні відділу ДВС Звенигородського РУЮ ПП «Нива-В.Ш.» проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, що є предметом іпотеки, яке належить ОСОБА_8, а саме: житлового будинку з надвірними спорудами загальною площею 78.2 кв.м. та земельної ділянки, на якій він розташований, площею 845.54 кв.м. Реалізовано вказане майно ОСОБА_22 за ціною 49 989 грн. 95 коп. ( а.с. 12).

25 січня 2012 року головним державним виконавцем ВДВС Звенигородського РУЮ ОСОБА_23 складено акт про проведення прилюдних торгів, який є підставою для подальшого переоформлення права власності в порядку визначеному п. 225 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій ( а.с. 13).

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Підставою для визнання результатів прилюдних торгів недійсними позивачем було зазначено недодержання державним виконавцем та організатором прилюдних торгів норм ч.1 ст. 215 ЦК України, Закону України Про виконавче провадження, Положення Про порядок проведення аукціонів (прилюдних торгів) з реалізації заставленого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1997 року № 1448, а також Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5.

Таким чином умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України Про виконавче провадження, Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, а також Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5.

Зокрема Законом України Про виконавче провадження визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обовязки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (статті 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону).

Разом із тим аналіз положень цього Закону та Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення аукціонів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону та пункти 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5).

Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року).

Правила ж проведення аукціонів визначаються Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5.

Цей Порядок регулює реалізацію арештованого майна, за винятком нерухомого майна, майна вилученого законом з обігу, та майна, зазначеного в частині пятій статті 55 Закону України Про виконавче провадження. Порядком визначаються дії організаторів до проведення аукціону, порядок його проведення, порядок переоцінки майна, розрахунків за придбане на аукціоні майно та оформлення кінцевих результатів торгів.

Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна боржника, на яке звернено стягнення, та переході права власності до покупця переможця аукціону, необхідно зазначити, що має місце правочин, який може визнаватись недійсним в судовому порядку з підстав порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 року № 42/5.

Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України Про виконавче провадження, до призначення аукціону, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.

Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення аукціону, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Зважаючи на викладене, висновок суду про задоволення позову є помилковим, суперечить наведеним вище нормам матеріального права та встановленим по справі обставинам.

Таким чином задовольняючи позовні вимоги, суд дійшов помилкового висновку стосовно того, що продажем спірного будинку, співвласником якого є позивачка, порушено її право власності як співвласника проданого майна, оскільки реалізація будинку, що є у спільній частковій власності здійснено без дотримання порядку, встановленого ст.366 ЦК України, ч.б ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - без виділення частки боржника із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Проте, з матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу спірного майна є виконаним і покупцем ОСОБА_6 здійснена повна оплата вартості майна. При вчиненні державним виконавцем дій по організації прилюдних торгів учасниками виконавчого провадження, і зокрема боржником не заявлялось про наявність права інших осіб на включене в акт опису і арешту майно, а позивачкою не ставилось питання про виключення майна з акту опису і арешту та визнання права власності на майно.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи і невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_7

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 218 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та відділу державної виконавчої служби України Звенигородського районного управління юстиції задоволити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, відділу державної виконавчої служби України Звенигородського районного управління юстиції, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», третя особа: ОСОБА_8 про визнання недійсним прилюдних торгів (аукціону) та акту про їх проведення з продажу нерухомого майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий

Судді