АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2013 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.

суддів - Колодяжної Н.Є., Глущенко Н.Г.

при секретарі - Литвиненко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2013 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції із тих підстав, що судом не враховані обставини у справі та вимоги законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року зареєстровано в КП «НМБТІ» за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.11.1996 року, посвідченого Першою Нікопольської державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 1-5527. Згідно відповіді КП «НМБТІ» від 17.05.2013 року № 616, інвентаризаційна вартість об'єктів нерухомості за вказаною адресою склала за технічним станом на 26.11.1996 року та в цінах на 29.11.2012 року з урахуванням діючих коефіцієнтів 140936 грн.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 13.02.2013 року відсутні відомості щодо об'єкту нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач не перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 Згідно відмітки в паспорті позивача, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_5, який до теперішнього часу не розірваний, що підтверджено поясненнями сторін.

Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

З 1997 року позивач проживав із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, що також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 померла. Відповідач по справі ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_4

Врахувавши вимоги ст.ст. 328,332 ЦК України, а також письмові докази, надані позивачем суду в обґрунтування підстав та предмету позову: ксерокопії схематичного плану, відповідей КП «НМБТІ», товарних чеків, квитанцій, накладних, договору на поставку, розписки, листа, розрахунку УПФУ в м. Нікополі та Нікопольському районі, замовлення №11 та фотографії, суд зазначив що вони не підтверджують того, що позивачем зроблено переробку житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 в результаті чого створилась нова річ.

Посилання позивача на те, що вартість спірного житлового будинку з надвірними будівлями збільшилася у зв'язку з переробкою та створенням нової речі суд вважав безпідставними, оскільки із відповіді КП «НМБТІ» від 17.05.2013 року № 616 вбачається, що інвентаризаційна вартість спірного житлового будинку з надвірними будівлями склала 140936 грн. за технічним станом на 26.11.1996 року та в цінах на 29.11.2012 року з урахуванням діючих коефіцієнтів. Тобто збільшення вартості будинку не пов'язано з переробкою та створенням нової речі, як стверджує позивач.

Показання свідків, заявлених позивачем, щодо проведення ремонтних робіт по відновленню спірного будинку суд до уваги не взяв, оскільки набуття права власності на нерухоме майно, переробка та створення нової речі повинні підтверджуватися іншими доказами.

Суд не прийняв до уваги і показання свідків, заявлених відповідачем, щодо особистого життя сторін, їх відносин між собою та з померлою ОСОБА_4, оскільки вони не стосуються предмету позову. Показання свідків щодо проведення ремонтних робіт у домоволодінні не є належними доказами по справі, що розглядається.

Врахувавши ці обставини, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не доведено того, що ним було перероблено житловий будинок із надвірними будівлями АДРЕСА_1 в результаті чого створилась нова річ, а тому у задоволенні позову відмовив.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що: позивач фактично створив нову річ власними силами та за рахунок і своїх коштів.

Посилання позивача на вимоги ст.ст. 328,332 ЦК України не можуть бути підставою для задоволення позову про визнання права власності, оскільки письмові докази у справі свідчать лише про проведення ремонтних робіт у спірному будинку, а не про зведення нового будинку та господарських споруд.

Також в матеріалах справи відсутні докази про укладення будь-яких угод щодо права власності на спірний будинок між позивачем та ОСОБА_4, ще за час життя останньої.

Позовних вимог щодо стягнення вартості понесених витрат на ремонтні роботи у будинку ОСОБА_2 не заявляв.

Позивач не перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 Сторонами не заперечується факт того, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_5, і цей шлюб до теперішнього часу не припинений.

А тому не можуть бути застосовані правила і ст. 74 СК України щодо права на майно жінки і чоловіка, які проживають однією сім'єю, оскільки ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, необхідно встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, чого позивач не заявляв.

Зазначене не суперечить і роз'ясненням п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків місцевого суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2013 року - залишити без змін

Ухвала чинна з моменту проголошення, але може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: