АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2013 року м. Дніпропетровськ

26 грудня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 17 січня 2013 року він працював муляром у ТОВ «Елмус Груп». 08 лютого 2013 року директор ТОВ «Елмус Груп» ОСОБА_8 повідомила, що за погодженням між керівниками підприємств, а саме, між нею та ФОП ОСОБА_7 було обумовлено, що з 09.02.2013 року, у дні простою у ТОВ «Елмус Груп», позивач буде працювати у ФОП ОСОБА_7 майстром по заточці інструментів (заточником), позивач погодився на переведення. 09.02.2013 року, зустрівшись з відповідачем, позивач передав необхідні документи для працевлаштування. Його, позивача, було допущено до роботи без проходження навчання, інструктажу, перевірки знань з охорони праці. Робота у ФОП ОСОБА_7 вимагала відповідних знань і умінь для праці на станках по заточці інструментів. Високий ризик травмуватися змусив позивача наполягати на укладанні трудового договору в письмовій формі, однак відповідач запевнив, що все в порядку. 30 травня 2013 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_7 з проханням надати довідку про роботу із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, однак його вигнали. На дату звільнення позивач не має запису в трудовій книжці про роботу у ФОП ОСОБА_7, а заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати склала 1147,0 грн. Позивач, згідно уточнених позовних вимог, просив суд зобов'язати відповідача дотримуватись вимог законодавства про працю і соціальне страхування у частині забезпечення прав та гарантій застрахованих осіб і зарахувати до трудового стажу період роботи у ФОП ОСОБА_7 заточником з 09 лютого 2013 року по 30 травня 2013 року; стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 1147,0 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,0 грн. та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Діпропетровська від 11 листопада 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення відсутні, виходячи з наступного.

Встановлено судом, що відповідач ОСОБА_7 з 22.03.2010 року зареєстрований у якості фізичної особи-підприємця, що стверджується копією відповідного свідоцтва на а.с. 41 - 42.

У 2013 році відповідач ОСОБА_7 трудовий договір з позивачем не укладав та не реєстрував; 11.01.2012 року відповідачем було укладено трудовий договір з ОСОБА_9, який розірвано 09.10.2013 року за ст. 38 КЗпП України; будь-які інші трудові договори у 2013 році відповідачем не укладались і не реєструвались.

Викладене стверджується листом Ленінського районного центру зайнятості від 20.12.2013 року за №01-3137, податковим розрахунком сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податну за вказаний період, звітністю про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов»язкове соціальне страхування до органів доходів і зборів за 2013 рік.

З листа Державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області від 19.07.2013 року вбачається, що у письмовому поясненні ОСОБА_7, вказав, що ОСОБА_6 приходив на співбесіду з питань працевлаштування на роботу, але до роботи не приступав, трудових правовідносин між сторонами не було.

Судом також встановлено, що у трудовій книжці позивача відсутні будь-які записи щодо трудових відносин з відповідачем (а.с. 38 - 39).

Відповідно до частин 1, 3 та 4 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Таким чином, фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу, про що наголошено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №4 від 01.04.1994 року, з відповідними змінами та доповненнями.

Згідно ст. 24-1 КЗпП України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність тверджень позивача про перебування у трудових стосунках з приватним підприємцем ОСОБА_7 з 09.02.2013 року по 30.05.2013 року, тому суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія приймає до уваги пояснення позивача в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, який визнав, що трудовий договір з приватним підприємцем ОСОБА_7 він не укладав, заяву про прийняття на роботу та звільнення не писав, інструктаж щодо техніки безпеки не проходив, накази про прийняття на роботу та звільнення не видавались, трудова книжна відповідачем не заповнювалась.

На підтвердження доводів апелянта про перебування у трудових стосунках з відповідачем у період з 09.02.2013 року по 30.05.2013 року та виконання роботи заточника, - докази, що відповідають вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України, суду не надані.

Так, представлений позивачем план розташування приміщень, що використовуються відповідачем для ведення підприємницької діяльності, не доводить факту наявності трудових правовідносин сторін (а.с. 23). Колегія звертає увагу, що відповідачем визнано факт його відвідування позивачем з метою проходження співбесіди, але укладення трудового договору не відбулося.

Надані позивачем копії платіжних відомостей за лютий, квітень і травень 2013 року про отримання особою на ім»я «Андрей» 100,0 грн., 500,0 грн. та 500,0 грн., відповідно, не доводять факту наявності трудових правовідносин сторін; бланки зазначених відомостей не заповнені та не підписані відповідачем, а також не містять прізвища позивача (а.с. 4, 5, 6). Крім того, зазначені відомості суперечать звітам, представленим відповідачем за 2013 рік до Ленінського районного центру зайнятості, зміст яких наведено вище.

Представлені позивачем квитанції за травень про витрату грошових коштів на придбання дисків, кухонних ножів також не є доказами наявності трудових правовідносин з відповідачем. Крім того, на вказаних квитанціях не зазначено рік їхнього оформлення, прізвище позивача (а.с. 7).

Недоведеними є і твердження ОСОБА_6 про переведення на роботу до відповідача з ТОВ «Елмус Груп», оскільки у трудовій книжці позивача відсутній запис про роботу у вказаному товаристві (а.с. 38 39).

Пояснення позивача у судовому засіданні щодо виконання трудових обов»язків за трудовим договором з ПП ОСОБА_7, як за основним місцем роботи, суперечать змісту позовної заяви позивача та уточненої позовної заяви, де позивачем зазначено, що з 09.02.2013 року він працював у відповідача лише у дні простою у ТОВ «Елмус Груп» (а.с. 1 3, 28 30).

Колегія звертає увагу, що відсутність підстав для встановлення факту наявності трудових правовідносин сторін обумовлює необхідність відмови у задоволенні позовних вимог щодо зарахування періоду з 09.02.2013 року по 30.05.2013 року до трудового стажу, стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди.

Крім того, ОСОБА_7 не є належним відповідачем за позовною вимогою щодо зарахувати до трудового стажу позивача періоду з 09 лютого 2013 року по 30 травня 2013 року.

Отже, місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, яке підлягає залишенню без змін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на положення ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий

Судді