Справа № 0541/5713/2012
Провадженя № 2/266/74/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2013 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.

при секретарі - Бєлякіне О.М.

з участю позивачок ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3,відповідачки ОСОБА_4, представника відповідачки ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті особи служба по справах дітей Приморської районної адміністрації ОСОБА_7 міської ради, ОСОБА_7 державна нотаріальна контора про виділ частки з загальної сумісної власності подружжя у звязку зі смертю іншого подружжя, визнання договору дарування будинку недійсним, визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом, стягнення судових витрат , суд -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2012р. позивачки звернулись до суду з зазначеним позовом до відповідачки про виділ долі з загальної сумісної власності подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9, після смерті ОСОБА_9, визнання договору дарування №3-2405 від 01 серпня 1995року, укладеного у Другій ОСОБА_7 державній нотаріальній конторі між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 недійсним, а також визнати за позивачкою ОСОБА_1,неповнолітнім ОСОБА_2 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на будинок №32 по вул.. Макеєвській в м. Маріуполі по 1/3 частці за кожним, стягнути з відповідачки ОСОБА_4 судові витрати.

Позивачки ОСОБА_1 до суду з'явилась, позов підтримала, в обґрунтування заявлених вимог суду пояснила наступне. В 1988році вона одружилась з ОСОБА_10, який разом із батьком жив в будинку №32 по вул.. Макеєвській в м. Маріуполі. Сестра ОСОБА_10 відповідачка ОСОБА_4 жила окремо з сім'єю по вул.. Соняшній в м. Маріуполі, іноді приїзджала до батька. На земельній ділянці в 1988році знаходився будинок та тимчасова споруда. Покійний батько її чоловіка ОСОБА_8 був хворий на цукровий діабет, вона разом з чоловіком доглядала за ним. В 1999році ОСОБА_8 помер. В 2002-2003році в будинок в'їхала відповідачка ОСОБА_11 разом з сім'єю. Будинок було розділено шляхом по - будови простінку. В 2002році ї чоловік брав кредит на суму 25 000гривень, які віддав ОСОБА_4 для обладнання будинку газопостачанням. Газопостачання в будинок проводили разом з ОСОБА_4. В 2011році помер її чоловік ОСОБА_10 З ОСОБА_4 в неї почались чварки, про те,що ОСОБА_12 подарував будинок ОСОБА_4 не знала, вона проживала в даному будинку та була зареєстрована з 1988року, знала що даний будинок будували батьки її чоловіка. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_6 до суду з'явилась, позов підтримала, в обґрунтування заявлених вимог суду пояснила, що ОСОБА_8 це її дідусь, вона являється донькою ОСОБА_10 З дня народження проживала та була зареєстрована в спірному будинку. Нічого не знала про договір дарування, дід про це не говорив. Про договір дізналась вже під час підготовки позовної заяви.

Представник позивачок ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала, в додаток до пояснень позивачок суду пояснила, що вона не згодна з клопотанням відповідачки та її представника про застосування строку позовної давності, оскільки вважає, що позивачками не пропущено строк позовної давності під час підготовки позову в суду , сторона дізналась, з відповідей на запити адвоката, про наявність договору дарування. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 до суду зявились, позов не визнали. В обґрунтування своїх заперечень суду пояснили наступне. За адресою вул.. Макеєвська №32 в м. Маріуполі відповідачка проживала з часу коли батьки придбали земельну ділянку. Мати тяжко хворіла на рак, в 1970 році померла. На час смерті матері будинку не було була тимчасова побудова, яка не значилась як будинок. Через декілька років після смерті дружини ОСОБА_9 ОСОБА_8 почав будувати будинок. В 1989 році чоловікові ОСОБА_4 надали гостинку і вона разом з сім'єю переїхала до даної гостинки. Будинок на 1989 рік був не добудований. ОСОБА_8 категорично був проти проживання в будинку сина та невістки ОСОБА_10 та позивачки ОСОБА_1, не знаходив з ними порозуміння. За батьком відповідачка доглядала, на зиму забирала до себе. Батько чекав коли ОСОБА_10, який стояв на черзі на отримання житла, отримає житло і переїде туди разом з сім'єю. В серпні 1995року батько оформив договір дарування, до нотаріальної контори ОСОБА_4 возила батька на таксі, оскільки йому було тяжко ходити. Покійний ОСОБА_10 знав про існування договору дарування, чому не доповів своїй дружині не знає. Батько лише в 1995році зміг оформити договір дарування, оскільки лише на той час було зареєстровано право власності і по - будова була оформлена як будинок. Даний будинок був власністю лише батька, так як на час сумісного проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не було будинку - була тимчасова побудова, яка не була зареєстрована як будинок і не була придатна для житла. Після смерті батька ОСОБА_11 разом з сім'єю переїхала до спірного будинку. ОСОБА_10 та його родині відвели більшу частину будинку. В 2000р. разом з чоловіком ОСОБА_11 вирішила провести газопостачання до будинку, але не встигла чоловік помер. В 2002-2003році вирішили разом з братом провести газопостачання. Обладнання , трубі, документи все робилось за її рахунок,так як брат хворів і в нього не було грошей. Наполягають, що позивачами пропущено строк позовної давності, тому просили відмовити в задоволенні позову та застосувати строк позовної давності.

Представник третьої особи Другої маріупольської державної нотаріальної контори належним чином повідомлена про час і дату судового засідання до суду не зявилась, в письмовій заяві на адресу суду просила розглянути справу без представника нотаріальної контори.

Представник третьої особи служби по справах дітей Приморської районної адміністрації ОСОБА_7 міської ради належним чином повідомлена про час і дату судового засідання до суду не зявилась, в письмовій заяві на адресу суду просила розглянути справу без представника служби.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що працював разом з ОСОБА_10 В 2008р. під час розмови з ОСОБА_10 дізнався, що останній збирається взяти гроші у кредит, щоб разом з сестрою провести газопостачання до будинку. Сума кредиту 20-25 тисяч гривень

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що знає позивачку ОСОБА_4 з дитинства, вони були сусідами. В 1967 році батьки ОСОБА_4 переїхали тимчасову будівлю по вул.. Макеєвській №32 в м. Маріуполі. ОСОБА_4, її батько та брат жили в даній тимчасовій по - будові в якій не було полів, по - будова не була придатна до житла. ОСОБА_9 дужє важко хворіла, на початку 1970 року її перевезли у смт Володарське, де вона в 1970 році і померла. До 1970 року ніякого будівництва не було, почали будувати приблизно в 1972році 1973 році, будував батько ОСОБА_4 Батько ОСОБА_4 не бажав, щоб разом з ним жили син та позивачка ОСОБА_1, він скаржився на те, що вони погано доглядають за ним.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що пом'ятає , як в 1967році батьки ОСОБА_4 купили тимчасову по - будову по вул.. Макеєвській №32 в м. Маріуполі . ОСОБА_10 та ОСОБА_4 пом'ятає дітьми. В 1974 році її родина переїхала на інше місце проживання, і на цю дату будинку не було, будівництво не було розпочато.

Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що позов ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи , що 17.07.1958р. було укладено шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_16 (а.с.13)

19.03.1970року померла ОСОБА_9 (а.с.14)

23 жовтня 1963 року народився ОСОБА_10, що підтверджено свідоцтвом про народження V-НО №309640 (а.с.15)

10 жовтня 1956р. народилась ОСОБА_17 (а.с.82)

09 січня 1988року було укладено шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_18, після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище ОСОБА_10 (а.с.16)

10 березня 1995року народився ОСОБА_2, який є дитиною , яка постраждала від Чорнобильської катастрофи (а.с.17)

Згідно рішення виконкому м. Маріуполя від 28.06.1995р. №101/19 було затверджено акт приймання в експлуатацію житлового будинку по вул.. Макеєвській в м. Маріуполі, в склад домоволодіння було включено літню кухню, сарай, вбиральню, басейн . Зобов'язано БТІ м. Маріуполя видати правовстановлюючи документи на ім'я ОСОБА_8 (а.с.44)

В 1995р. було підписано акт приймання індивідуального домоволодіння по вул.. Макеєвській в м. Маріуполі на ім'я ОСОБА_8 (а.с.46-47)

10 липня 1995року на ім'я ОСОБА_8 було видано свідоцтво №363 про право власності на будівлю №32 по вул.. Макеєвській в м. Маріуполі (а.с.172)

01 серпня 1995року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування домоволодіння №32 по вул.. Макеєвській в м. Маріуполі, даний договір було посвідчено нотаріально (а.с.50-51)

16 липня 2012 року ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - відносно надання інформації про власника домоволодіння №32 по вул.. Макіївській в м. Маріуполі (а.с.64)

Згідно відомостей з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_8 вбачається наступне.27 грудня 1999року до Другої маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.124) Інших заяв від спадкоємців не надходило.

Згідно відомостей з Донецького обласного Державного нотаріального архіву спадкова справа після смерті ОСОБА_9 відсутня (а.с.161)

Відповідно положень ст. 1261 ЦК України - в першу чергу право на спадкування по закону мають діти спадкодавця, той із подружжя, який пережив та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою

Згідно ч.1,2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до ст.. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились в наслідок смерті.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи та інвентарної справи на домоволодіння №32 по вул.. Макеєвській в м. Маріуполі статус домоволодіння будівля придбала у 1995році , коли було підписано акт приймання індивідуального домоволодіння. До того ж при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленого законодавством порядку. Матеріали інвентарної справи на домоволодіння, надані позивачем докази не містять відомостей, що до наявності у покійної ОСОБА_9 права власності на спірне домоволодіння або на частку в ньому. Також судом не встановлено, що саме спірне домоволодіння було предметом спільної власності подружжя Ніжниковських .

Також, згідно матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_8 , які надійшли з нотаріальної контори, вбачається, що ОСОБА_10 не скористався своєчасно своїм правом спадкоємця, і не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Згідно ст.. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст..267 п.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ст.. 261 ЦК України та п.28 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними - перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України від дня коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У звязку з чим, суд вважає помилковим та не обґрунтованим посилання відповідачки та її представника на те, що позивачі пропустили строк позовної давності. В підтвердження своїх доводів позивачками та їх представником було надано копію ухвали суду та відомостей з БТІ на дану ухвалу. Згідно матеріалів справи, позивачі дізнались про власника домоволодіння в особі ОСОБА_4 лише 24.07.2012р.(а.с.195), після звернення до суду із заявою про забезпечення доказів , яка була подана до звернення до суду із позовом .

Суд не приймає до уваги ствердження позивачок та їх представника, що ОСОБА_10 було отримано кредит саме на газопостачання спірної будівлі, оскільки це не підтверджено матеріалами справи. Наданий у судове засідання кредитний договір не містить відомостей на які посилається сторона. Даний договір лише підтверджує факт кредитних відносин між ОСОБА_10 та кредитною спілкою Кредитсталь.

До того ж позивачі та їх представник всупереч вимогам ст.. 10 ЦПК України, не довели суду підстав для визнання договору дарування від 01 серпня 1995року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 недійсним.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_8 , як спадкодавець, єдиний власник домоволодіння №32 по вул.. Макіївській в м. Маріуполі скористався своїм правом та уклав договір дарування спірного домоволодіння зі своєю донькою ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 261, 1218, 1220,1223, 1226, 1261, 1268 ЦК України , ст. ст. 15, 31,57, 58, 59, 60, 196, 213, 214, 215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_6 до ОСОБА_4, треті особи служба по справах дітей Приморської районної адміністрації ОСОБА_7 міської ради, ОСОБА_7 державна нотаріальна контора про виділ частки з загальної сумісної власності подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у звязку зі смертю ОСОБА_9, визнання договору дарування будинку №32 по вул.. Макеєвській в м. Маріуполі за №3-2405 від 01 серпня 1995року недійсним, визнання права власності на будинок №32 по вул.. Макеєвській в м. Маріуполі в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 по 1/3 частці за кожним , стягнення судових витрат відмовити .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Федотова В. М.