Справа № 361/2983/13-ц
Провадження № 2/361/1396/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2013 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Броварська міська державна нотаріально контора про визнання недійсним свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину за законом, про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивувала тим, що 7 листопада 2011 року помер її батько ОСОБА_5 Заповіту він не складав. Спадкоємцями першої черги після його смерті є його мати ОСОБА_4, дружина ОСОБА_2 та дві дочки: позивачка, яка є дочкою від першого шлюбу ОСОБА_1 та дочка від другого шлюбу ОСОБА_3 ОСОБА_4А відмовилася від своєї частки у спадщині на користь позивачки. Після відкриття спадкової справи та подання спадкоємцями відповідних заяв про прийняття спадщини державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6В було видано свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_3 на 1/8 частину цієї квартири, ОСОБА_1 на 2/8 частини цієї квартири. Крім того на імя ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на ? частину цієї квартири, як на частку у спільному майні подружжя. Позивачка вважає, що вказані свідоцтва видані з порушенням норм закону. В обґрунтування вказаного зазначала, що квартира, власником якої на час відкриття спадщини був її батько, не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2, оскільки вона була кооперативною і надана була члену кооперативу ОСОБА_7Ф.(батькові спадкодавця), за яку той від свого імені повністю вніс пайовий внесок ще у 1993 році. Спадкодавець ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_2 26 листопада 1994 року. У липні 1996 року в результаті обміну з близьким родичем (батьком) квартирами спадкодавець ОСОБА_5 вступив у кооператив «Молодіжний» та був звільнений від пайового внеску за умови передачі йому паєнагромадження вибулим членом кооперативу. Зважаючи на викладене, позивач вважає, що дана квартира не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки пайовий внесок внесено ще до реєстрації шлюбу сторін і він не був внесений за їх спільні кошти. Тому розмір часток у спадковому майні має бути рівним.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення.

Відповідачі в судове засіданні неодноразово не зявлялися, були належним чином повідомлені про час і місце слухання справи.

Третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги вважала обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник третьої особи Броварської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, до суду подано заяву про слухання справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 7 листопада 2011 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на квартиру АДРЕСА_1, власником якої він був. Заповіт він не складав.

Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є його мати ОСОБА_4, дочка від першого шлюбу ОСОБА_1, дочка від другого шлюбу ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_2, які вчасно звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини.

13 червня 2012 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори сторонам були видані: свідоцтво про право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, видане 13 червня 2012 року на імя ОСОБА_2 як частку у майні, що є обєктом права спільну сумісної власності подружжя; свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, видане 13 червня 2012 року, на імя ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, який помер 7 листопада 2011 року; свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_2, видане 13 червня 2012 року, на імя ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5, який помер 7 листопада 2011 року; свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, на імя ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5, який помер 7 листопада 2011 року.

Судом також встановлено, що батько спадкодавця ОСОБА_7 був членом житлово будівельного кооперативу «Молодіжний» і як член вказаного кооперативу отримав двокімнатну квартиру АДРЕСА_2. Він, як член кооперативу вніс від свого імені на рахунок житлово будівельного кооперативу «Молодіжний» пайовий внесок за спірну квартиру у повному обсязі.

Та обставина, що пайовий внесок за квартиру повністю виплачений у серпні 1992 року підтверджується й довідкою ЖБК «Молодіжний» від 10 травня 1999 року ( а.с. 188).

Спадкодавець ОСОБА_5 одружився ж з ОСОБА_2 лише 26 листопада 1994 року.

За заявами ОСОБА_7 та ОСОБА_5 рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради від 16 липня 1996 року №181 було надано дозвіл на проведення обміну житловими приміщеннями з видачею обмінних ордерів, зокрема: в будинку №3-а по вул. Незалежності ОСОБА_7, кв.50, окрему двохкімнатну, ж/пл. 29,8 кв.м, склад сімї з особи, видати по обміну з гр. ОСОБА_5; в буд №19 по вул. Черняховського ОСОБА_5, кв. 11, окрему двохкімнатну, ж/пл. 31,2 кв.м, одинокому. Видати по обміну з гр.. ОСОБА_7

15 серпня 1996 року ОСОБА_5 було видано ордер на одну особу про право зайняття в порядку обміну жилих приміщень квартири АДРЕСА_3.

Відповідно до вимог ст.. 79 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за письмовою згодою членів сімї, що проживають разом з ним, провести обмін займаного жилого приміщення з іншим наймачем або членом житлово будівельного кооперативу.

За змістом ст. 143 ЖК України член житлово будівельного кооперативу вправі за письмовою згодою членів сімї, що проживають разом з ним, провести обмін займаного жилого приміщення з наймачем жилого приміщення в будинку державного або громадського жилого фонду чи з іншим членом житлово будівельного кооперативу за умови прийому до членів кооперативу особи, що вселяється у звязку з обміном у будинок житлово будівельного кооперативу.

Правила ч.3 ст.137 ЖК України визначають, що діяльність житлово будівельного кооперативу установлюється зокрема Примірним статутом житлово будівельного кооперативу.

У п. 40 Примірного статуту житлово будівельного кооперативу, затвердженого постановою РМ УРСР від 30 квітня 1985 року передбачено, що при обміні жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду на жиле приміщення в будинку житлово будівельного кооперативу особа, яка вступає до кооперативу у звязку з обміном, зобовязана внести на рахунок кооперативу в установі банку пайовий внесок не менший, ніж розмір паєнагромадження члена кооперативу, який вибув. якщо особа, яка вступає до кооперативу у звязку з обміном, є з членом кооперативу близьким родичем, вона звільняється від внесення зазначеного пайового внеску за умови передачі їй паєнагромадження вибулим членом кооперативу.

З довідки від 10 травня 1999 року вбачається, що ОСОБА_5 дійсно був прийнятий та був членом кооперативу «Молодіжний» і являвся власником квартири АДРЕСА_4. Пайовий внесок за квартиру повністю внесений в серпні 1992 року.

Відповідно до вимог ст.. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення вказаних правовідносин, член житлово будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває права власності на неї.

З вищенаведеного вбачається, що у пайовий внесок не вкладалися спільні кошти подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а внесений був повністю виплачений ще батьком спадкодавця ОСОБА_7 до одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Відповідно до положень ст.. 24 Кодексу про шлюб та сімю України, що був чинним, на час отримання спадкодавцем свідоцтва про право власності на спірну квартиру від 21 січня 2003 року, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження є власністю кожного з них .

Аналогічні положення містяться й у ст.. 57 СК України.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що спірна квартира не є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а тому позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, виданого 13 червня 2012 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_2 як частку у майні, що є обєктом права спільну сумісної власності подружжя, підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У статті 1261 ЦК України визначено що, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК України).

Як зазначалося вище, спадкоємцями першої черги за законом після Смерті ОСОБА_5 є його мати ОСОБА_4, дочка від першого шлюбу ОСОБА_1, дочка від другого шлюбу ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_2, які вчасно звернулися до нотаріальної контори з відповідними заявами про прийняття спадщини. З урахуванням положень ч.1 ст. 1267 ЦК України їх частки у спадщині є рівними та складають ? частину кожному.

Стаття 1274 ЦК України передбачає право спадкоємця на відмову від спадщини на користь інших спадкоємців.

З матеріалів спадкової справи та пояснень сторін вбачається, що мати спадкодавця ОСОБА_4 відмовилася від своєї частки у спадковому майні на користь ОСОБА_1 позивачки у справі, у звязку з чим її частка у спадкуванні квартири збільшилася до ? частки ( ? + ? ).

Тому позовні вимоги ОСОБА_10 про визнання за нею права власності на ? частину спадкової квартири підлягають задоволенню, свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на імя сторін, у звязку зі зміною розміру часток у спадщині сторін визнанню недійсними.

Керуючись ст.. ст.. 212 215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, видане 13 червня 2012 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_2 як частку у майні, що є обєктом права спільну сумісної власності подружжя.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_2, видане 13 червня 2012 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5, який помер 7 листопада 2011 року.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, видане 13 червня 2012 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, який помер 7 листопада 2011 року.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2, видане 13 червня 2012 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5, який помер 7 листопада 2011 року.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 7 листопада 2011 року

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Пухна