АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Михайловської С.Ю.

Суддів - Єлізаренко І.А., Чубуков О.П.

При секретарі - Солод О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домофони України" про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домофони України" про визнання правочину недійсним, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача про визнання недійсною згоду яку він надав ТОВ "Домофони України" на обробку його персональних даних з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи позивачу у задоволенні його позовних вимог послався на те, що споживачем послуг фактично є ОСОБА_2, доказів проживання позивача та право його власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не надано, так само як і не надано доказів існування угоди (в тому числі і у вигляді оферти та її акцептування) між позивачем та відповідачем, та прийшов до висновку про безпідставність звернення позивача з цим позовом.

Що стосується визнання недійсної згоди позивача на обробку персональних даних відповідачем, то суд послався на те, що позивач не довів взагалі існування такої згоди, оскільки квитанції, надані позивачем свідчать про сплату послуг ОСОБА_2, у зв'язку з чим відмовив позивачу в позові.

Але з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає дійсним обставинам по справі, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення в порядку ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, а також наданого представником позивача в суді апеляційної інстанції свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, вказана квартира належить позивачеві на праві власності. В цій квартирі позивач проживає та користується домофонною системою, яка вмонтована в його під'їзді. Технічне обслуговування домофонної системи під'їзду здійснює ТОВ "Домофони України" - відповідач по справі.

Позивач систематично сплачує відповідачу за надання послуг з обслуговування, про що свідчать копії квитанції, наданих суду позивачем у підтвердження існуючих правовідносин між сторонами (а.с.8, 28)

В квітня 2012 року відповідач надіслав позивачу рахунок на оплату послуг з обслуговування домофонної системи за другий квартал 2012 року, на зворотному боці якого (рахунку на оплату) було написано наступне: "Сплачуючи цю квитанцію/рахунок, я як суб'єкт персональних даних даю згоду постачальнику послуг, за які я сплачую, як володільцю бази персональних даних на включення моїх даних до відповідної бази; на обробку, збереження, оновлення, використання моїх даних, об'єм і зміст яких вказаний у цій квитанції/рахунку та договорах, укладених між мною та постачальником послуг, з метою здійснення контролю постачальником послуг за виконанням мною договірних зобов'язань, з метою виконання вимог чинного законодавства України, а також надаю згоду на передачу цих даних, надання доступу для них у будь-якому вигляді суб'єктам, яким у відповідності до чинного законодавства України надано таке право, в тому числі, -фінансовим установам, що беруть участь у здійсненні платежів; новому кредитору, у випадку зміни постачальника послуг, повіреному постачальника тощо." (надалі - Оферта )

Позивач оплатив вказаний рахунок, що підтверджується банківською квитанцією від 22 листопада 2012 року (а.с.52 оригінал квитанції).

Отже позивач просить визнати надану ним згоду на використання його персональних даних недійсною, оскільки волевиявлення позивача при її наданні не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, оплачуючи рахунок відповідача, позивач мав на меті лише виконати свій обов'язок перед відповідачем по оплаті послуг і продовження отримання цих послуг. Воля позивача при цьому не була направлена на настання жодного іншого правового наслідку.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки згідно з ч. 6 ст. 6 Закону України "Про захист персональних даних" не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Приймаючи до уваги той факт, що оплата квитанції відповідача за технічне обслуговування домофонної системи, яка встановлена в під'їзді позивача, була здійснена позивачем виключно з метою виконання договірного обов'язку позивача за договором про надання послуг з технічного обслуговування домофонної системи, а не на надання позивачем згоди відповідачу на обробку відповідачем персональних даних позивача, то в даному випадку відповідач отримав від позивача документоване недобровільне волевиявлення позивача щодо надання дозволу на обробку персональних даних позивача.

Тобто в ситуації, що розглядається в даному спорі, відповідач отримав згоду позивача на обробку персональних даних позивача з порушенням абзацу 5 статті 2 Закону України "Про захист персональних даних".

Крім того, у відповідності з частиною 3 статті 203 Цивільного кодексу України

волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Тобто відповідач заздалегідь поставив відповідача в такі умови, що позивач вимушений всупереч своєї волі надавати згоду на обробку своїх персональних даних, оскільки не оплата позивачем послуг відповідача потягне для позивача негативні наслідки щодо користування під'їздом та своєю квартирою, а оплата цих послуг в безперечному порядку зобов'язує його надавати згоду на обробку персональних даних, яку він не бажає надавати.

Такі дії відповідача порушують конституційні права позивача та його права, зазначені в ч. 6 ст. 6 та ч. 1 п. 4 ст. 11 Закону України "Про захист персональних даних".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, кім випадків визначених законом і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

З урахуванням викладеного, а також з урахуванням того, що в даній справі мова йде про права та основні свободи людини, які як зазначається в п. 2 ч. 2 Декларації та програми дій Всесвітньої конференції з прав людини, що відбувалася під егідою ООН у Відні 1993 року, є невід'ємним правом кожної людини, наданим їй від народження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивача.

Судові витрати слід віднести за рахунок відповідача на користь держави відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2012 року скасувати.

Визнати недійною згоду ОСОБА_2, надану товариству з обмеженою відповідальністю "Домофони України", на включення даних ОСОБА_2 до відповідної бази; на обробку, збереження, оновлення, використання цих даних, б'єм і зміст яких вказаний у рахунку ТОВ "Домофони України" №212 КС - 582 та договорах, укладених між ОСОБА_2 та ТОВ "Домофони України", з метою здійснення контролю постачальником послуг за виконанням ОСОБА_2 договірних зобов'язань, з метою виконання вимог чинного законодавства України, а також визнати недійсною згоду на передачу цих даних, надання доступу до них у будь-якому вигляді суб'єктам, яким у відповідності до чинного законодавства України надано таке право, в тому числі, - фінансовим установам, що беруть часть у здійсненні платежів; новому кредитору, у випадку зміни постачальника послуг, повіреному постачальника тощо.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Домофони України" на користь держави судовий збір в розмірі 114, 70 грн.

Рішення чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :