Справа №200/8809/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Шевцової Т.В.

при секретарі Мар'єнко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною скаргою та просив суд визнати дії державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо неповідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження неправомірними, зобов'язати державного виконавця усунути порушення, привести державним виконавцем у визначений строк виконавче провадження у відповідність із законом.

В обґрунтування поданої скарги послався на те, що в провадженні державного виконавця Ясюкевич О.В., знаходиться виконавчий лист №403/11602/12, виданий 05.04.2013 р. на виконання рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.10.2012 р. у цивільній справі №403/11602/12 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 23354,10 грн. 11 червня 2013 р. у приміщенні Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції він дізнався, що державний виконавець Ясюкевич О.В., 26 квітня 2013 р. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом 403/11602/12. 07.05.2013 року державним виконавцем Ясюкевич О.В., винесено постанову про арешт майна позивача та оголошення заборони на його відчуження. Про відкриття виконавчого провадження у встановлений законом строк його, належним чином повідомлено не було.

Скаржник у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, на задоволенні скарги наполягав, з підстав викладених у ній.

Представник ВДВС Бабушкінського району Дніпропетровського МУЮ у судове засідання по справі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд розглядає справу без участі учасників судового процесу та без фіксування судового засідання технічним засобом, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено обовязок державного виконавця з вжиття передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупередженого, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Так, відповідно до ч.2 цієї статті 2. державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Частиною третьої статті 11 цього Закону визначено права державного виконавця, серед яких також накладати арешт на майно та кошти, а також на інші цінності боржника.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, 26 квітня 2013 р. державним виконавцем Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом 403/11602/12.

Скаржник ОСОБА_1 звернувся зі скаргою та з заявою про поновлення строку до суду 02.07.2013 року. В обгрунтування заяви про поновлення строку на звернення до суду зазначив, що він юридично не обізнаний, змушений був звертатись за юридичною допомогою до фахівців права та зважаючи на літній сезон та завантаженість спеціалістів, зміг отримати юридичну консультацію лише 24 червня 2013 року.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно зі ст.124 Конституції України, ст.14 ЦПК України, ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Чинним законодавством України у разі невиконання судових рішень, які набрали законної сили, передбачена процедура їх примусового виконання.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З досліджених доказів та норм закону не вбачається, що державним виконавцем порушено вимоги Закону України "Про виконавче провадження", оскільки доказів того, що скаржник ознайомився з постановою про відкриття провадження лише 11.06.2013 року суду не надано, також не надано постанови про накладення арешту на майно, про яку зазначає скаржник в скарзі, а тому в задоволенні скарги слід відмовити в повному обсязі.

Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок скаржника, оскільки в задоволенні скарги відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 37, 57-61, 88, 383-387 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

Судовий збір не відшкодовувати.

Ухала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів із дня проголошення ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова