Справа № 4-С/489/44/2013р.
У Х В А Л А

16 квітня 2013 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді:

головуючого судді Тихонової Н.С.,

при секретарі Брежєнюк Н.С.,

за участі:

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2013р. ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції на неправомірні дії субєкта оскарження.

Відповідно до змісту скарги, заявник вважає, що державним виконавцем зазначеного відділу державного органу виконавчої служби порушені вимоги ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: в процесі виконавчого провадження, щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 було вчинено арешт нерухомого майна. 30 червня 2011р. постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було повернуто виконавчі документи стягувачу та закінчено виконавче провадження, з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, в супереч вимогам ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не знято арешт та обтяження з рухомого та нерухомого майна боржника.

В звязку з чим скаржник просив суд: визнати дії начальника ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції незаконними в частині відмови у знятті арешту та публічних обтяжень з майна ОСОБА_2 в «Інформаційному центрі» Міністерства юстиції України; зобов`язати ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції скасувати: арешт нерухомого майна постанова від 21.04.2011р. за № 11105674; публічне обтяження, арешт рухомого майна постанова від 21.04.2011р. за № 11105699; публічне обтяження, арешт рухомого майна постанова від 21.04.2011р. за № 11105699 шляхом внесення та реєстрації в Миколаївській філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, відомостей про зняття вищевказаних обтяжень та арештів та видати копії відповідних постанов заявнику.

В судовому засіданні представник заявника підтримав свої вимоги.

Представник ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції в судове засідання не зявився , повідомлений належним чином.

Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали архівної справи № 2-3806/2010 р. та надані докази, суд встановив наступне.

20.10.2010 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесене рішення за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Відповідно до вказаного вище рішення, яке набрало законної сили 14.12.2010р., стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 685611грн. 70 коп.

На підставі вказаного рішення була видано виконавчі листи від 01.02.2011р., які направлені на виконання до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

25 лютого 2011 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 24634901 відносно ОСОБА_4 ОСОБА_3 ВДВС ММУЮ.

В процесі виконавчого провадження, щодо стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» було вчинено арешт нерухомого майна: арешт нерухомого майна постанова від 21.04.2011р. за № 11105674; публічне обтяження, арешт рухомого майна постанова від 21.04.2011р. за № 11105699; публічне обтяження, арешт рухомого майна постанова від 21.04.2011р. за № 11105699.

30 червня 2011 р. постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було повернуто виконавчі документи стягувачу та закінчено виконавче провадження № 24634901 з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника. Так , звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті , вилученні та примусовій реалізації.

Закон України «Про виконавче провадження» не встановлює обмежень для державного виконавця щодо накладення арешту на певні рахунки боржника або на рухоме та нерухоме майно.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника - знімається, скасовуються інші, вжиті державник виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії , необхідні у в звязку із завершенням виконавчого провадження.

Державним виконавцем постанова про зняття арешту з майна боржника не виносилася, оскільки не було стягнуто суму виконавчого збору, але провадження щодо стягнення виконавчого збору в окреме провадження державний виконавець не виділяв.

Таким чином державний виконавець не виконавши в примусовому порядку рішення суду, за відсутності Постанови про стягнення виконавчого збору, наполягає на його сплаті ОСОБА_2, виходячи із листа начальника ОСОБА_3 ВДВС ММУЮ від 25.03.2013 року № 6613.

Із змісту статті 46 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла на час виникнення правовідносин між сторонами, вбачається, що виконавчий збір стягується лише від фактично стягнутої суми або вартості майна боржника.

Таким чином, на підставі вищевикладеного суд вважає, що після винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець був зобовязаний зняти арешт накладений на майно боржника та скасувати інші вжиті заходи примусового виконання рішення.

З урахуванням вищенаведеного, суд робить висновок, що держаним виконавцем здійснювались заходи щодо виконання судового рішення у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», проте не були виконані у повному обсязі вимоги, передбачені ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», щодо скасування заходів примусового виконання рішення суду, що є порушенням законних прав та інтересів заявника.

На підставі ст. ст. 19, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 46 , 50, Закону України « Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 155 212, 214, 218, 383-385 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задовольнити.

Визнати дії начальника ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції незаконними в частині відмови у знятті арешту та публічних обтяжень з майна ОСОБА_2 в «Інформаційному центрі» Міністерства юстиції України.

Зобов`язати ОСОБА_3 відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції скасувати: арешт нерухомого майна постанова від 21.04.2011р. за № 11105674; публічне обтяження, арешт рухомого майна постанова від 21.04.2011р. за № 11105699; публічне обтяження, арешт рухомого майна постанова від 21.04.2011р. за № 11105699 шляхом внесення та реєстрації в Миколаївській філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, відомостей про зняття вищевказаних обтяжень та арештів та видати копії відповідних постанов ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: