Справа № 0538/3615/2012
Провадження № 2/265/53/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2013 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновського А. М.,

при секретарі Григор А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2012 року позивач ПАТ «ПУМБ» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначив, що відповідно до умов договору кредиту № 5764914, укладеного між банком та позичальником ОСОБА_1 від 18.10.2007 року, останньому було надано кредит у сумі 42179,00 доларів США. Позичальник ОСОБА_1 у порушення умов договору та вимог чинного законодавства свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 20.03.2012 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 43243,70 доларів США. Вимога щодо дострокового повернення суми кредиту та сплати належним сум в порядку досудового врегулювання спору позичальником не виконується. Просив стягнути з відповідача суму заборгованості за договором кредиту у розмірі 43243,70 доларів США, а також понесені при зверненні до суду витрати з оплати судового збору у розмірі 3219,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в ході судового розгляду справи предявлені позовні вимоги не визнали та пояснили, що не згодні із наявністю такого розміру заборгованості. Договір було забезпечено заставою автомобілем. Автомобіль було реалізовано, та за рахунок отриманих коштів задоволено вимогу банку. Кредит отримувався з метою придбання транспортного засобу. Щомісячний обовязковий платіж складав приблизно 1200,00 доларів США. Проте, в подальшому через кризові явища у світі він залишився без роботи та відповідно прибутку, у звязку із чим втратив можливість належним чином погашати кредит. Вважав, що отримані від продажу автомобіля кошти мали б погасити кредит у повному обсязі. Крім того, вважав, що сума пені нарахована неправомірно та із порушенням строків позовної давності, яку просив застосувати.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не прибули, надавши письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, якими зазначили не визнання предявлених вимог.

Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, 18 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», з одного боку, та позичальником ОСОБА_1, з іншого, було укладено договір кредиту № 5764914 (надалі - Договір).

При цьому позичальника ОСОБА_1 було ознайомлено із умовами зазначеного кредитного договору, а також із порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за його користування, порядком нарахування штрафних санкцій, що засвідчено його особистими підписами.

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 1 ст. 1056 ЦК України встановлює, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1 Договору банк надав позичальникові кредит у сумі 42179,00 доларів США на придбання транспортного засобу, із процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 11,50 % річних, строком до 18 жовтня 2014 року.

Згідно із п. 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4 Договору позичальник зобовязався сплачувати банку проценти за ставкою 11,50 % річних, в тому числі і у випадку порушення зобовязань з повернення кредиту, виходячи з щоденного залишку заборгованості за кредитом протягом всього строку користування кредитними коштами, починаючи з дня надання кредиту по день повного погашення заборгованості.

Пунктом 3.2.1 Договору позичальника зобовязано здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку № 1, який підписаний сторонами, та є невідємною частиною цього договору.

Статтею 5 Договору передбачена відповідальність позичальника за порушення зобовязань, а саме: - у разі порушення позичальником строків виконання зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити на вимогу банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобовязань за кожен день простроченням.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судовим розглядом встановлено і це не заперечувалося відповідачем ОСОБА_1, що починаючи з грудня 2008 року зобовязання за договором кредиту ним не виконуються, щомісячні платежі з повернення кредиту та сплати належних відсотків за користування кредитом не здійснюється.

Як вбачається із розрахунку, наданого представником позивача, станом на 20 лютого 2012 року за договором кредиту утворилася заборгованість у загальній сумі 43243,70 доларів США, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 35975,44 доларів США, суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 667,06 доларів США, а також пені, нарахованої за період з 23.03.2011 року по 20.02.2012 року, у сумі 6601,20 доларів США.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належним процентів.

Крім того, право дострокової вимоги ПАТ «ПУМБ» до боржника ОСОБА_1 закріплено змістом п. 3.5.7, 4.2.2 договору кредиту.

05 січня 2009 року за вих. № MPL-21/24 ПУТ «ПУМБ» було надіслано письмову вимогу позичальникові ОСОБА_1 щодо дострокового повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом, проте з боку останнього дану вимогу залишено проігнорованою.

Разом із тим, встановлено, що договір кредиту було забезпечено заставою рухомого майна автомобіля ОСОБА_2, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1, належним ОСОБА_1 на праві власності.

У звязку із невиконанням ОСОБА_1 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис № 7645 від 28.10.2009 року про звернення стягнення заборгованості за договором кредиту у сумі 314951,93 гривень на предмет застави - автомобіль ОСОБА_2, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_1.

Постановою Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ від 20.01.2012 року виконавчий напис повернено стягувачеві ПАТ «ПУМБ» без виконання, оскільки коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, не достатньо для задоволення вимог за виконавчим документом. Сума заборгованості за виконавчим документом погашена частково у розмірі 109042,79 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 в ході судового розгляду пояснив, що кошти, отримані від реалізації автомобіля у розмірі 109042,79 гривень, 26 січня 2012 року були зараховані на погашення нарахованих відсотків за користування кредитом, а також пені. Проте, зазначеної суми не вистачає для погашення кредиту у повному обсязі, що змусило їх звернутися до суду.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Пояснення представника позивача щодо зарахування отриманих від реалізації предмету застави коштів обєктивно підтверджено наданим розрахунком заборгованості, яким дані кошти у повному обсязі враховано при визначенні розміру наявної заборгованості, а тому посилання відповідача та його представника на їх достатність для погашення кредиту у повному обсязі є безпідставними.

Разом із тим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

Згідно із ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Отже, враховуючи заявлене відповідачем та його представником клопотання про застосування строків позовної давності, в сенсі ч. 4 ст. 267 ЦК України суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги щодо стягнення нарахованої суми пені лише в межах строку позовної давності, тобто за останній рік, що передував предявленню позову, а саме з 05 квітня 2011 року.

Таким чином, виходячи з формули S*N/365днів*D = P (S сума простроченого зобовязання, N ставка пені, D кількість днів прострочення, P сума пені, що підлягає сплаті), розмір пені за прострочення виконання зобовязань за договором кредиту за період з 05 квітня 2011 року по 20 лютого 2012 року складає 6349,71 доларів США.

Підсумовуючи наведене суд, частково задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ «ПУМБ» суму заборгованості за за тілом кредиту у розмірі 35975,44 доларів США, суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 667,06 доларів США, а також суму пені у розмірі 6349,71 доларів США.

У відповідності до положень ст. 79, 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у розмірі 3219,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 267, 526, 530, 533, 536, 543, 549, 610, 612, 638, 651, 1048, 1050, 1054, 1056 ЦК України, ст. ст. 47, 49 Закону України „Про банки і банківську діяльність, ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 169, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_2), що зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», юридична адреса: місто Донецьк вулиця Університетська, 2-а, , заборгованість за договором кредиту № 5764914 від 18 жовтня 2007 року в сумі 42992 (сорок дві тисячі девятсот девяносто два) доларів 21 центів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» витрати з оплати судового збору у розмірі 3219 (три тисячі двісті девятнадцять) гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому зсіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ______________________