Справа № 380/1054/13-ц Головуючий у І інстанції Архангельський А.М.
Провадження № 22-ц/780/5004/13 Доповідач у 2 інстанції Суханова
Категорія 26 01.11.2013
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Мережко М.В., Малорода О.І.,

при секретарі : Власенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 16 липня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 Акціонерне Товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі Позивач) звернулося до суду із названим позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1В (далі Відповідач) заборгованість за кредитним договором в сумі 33162,38 грн. та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивує тим, що 02.03.2006 року між Позивачем та Відповідачем було укладено кредитний договір № К2ХТ18Е00000846, відповідно до умов якого останньому було надано строковий кредит у розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення по 02.03.2009 року включно. Вказує, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

На виконання умов даного договору банк свої зобов'язання виконав належним чином, надавши Відповідачеві кредит в сумі 5000 гривень. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань, а тому станом на 29.04.2013 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 33162,38 гривень.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 16 липня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з висновками, наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції було встановлено, що 02.03.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений строковий кредитний договір № К2ХТ18Е00000846, відповідно до умов якого Відповідачу надано строковий кредит у розмірі 5000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення по 02.03.2009 року включно.

Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язувався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до умов договору.

Проте відповідач порушував умови кредитного договору щодо повернення кредиту та інших платежів і станом на 29.04.2013 року має заборгованість по кредитному договору на загальну суму 33162,38 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом 2576,00 гривень; заборгованості по процентах за користування кредитом 12381,05 гривень та 17455,33 гривень пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором;

Встановлені обставини підтверджуються: поясненнями представника позивача та відповідача, копією кредитного договору (а.с.8-10), розрахунком заборгованості за кредитним договором ( а.с.2-6.).

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок .

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом .

Згідно з ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов'язки відповідно до договору Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Повністю повернути кредитні кошти відповідач зобов'язувався до 02.03.2009 року включно, проте взяті на себе зобов'язання він не виконав.

Оскільки кредитним договором встановлено кінцевий термін повернення кредиту - 02.03.2009 року, то саме з цієї дати розпочався перебіг строку позовної давності, тоді як позов про стягнення заборгованості за цим договором надійшов до суду 19.06.2013 року, тобто з дня закінчення дії строкового договору пройшло більше 4-х років.

Відповідач подала письмову заяву про застосування судом строку позовної давності відповідно до ст. 267 ЦК України.

У відповідності до роз'яснень, викладених у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Позивачем не доведено поважність причин пропущення строку позовної давності.

Намагаючись спростувати висновки суду, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права.

Також апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не повно зясовані обставини справи, а тому оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим.

Натомість, колегія суддів, не може прийняти дані пояснення апелянта до уваги, так як вони є недоведеними.

ОСОБА_2 акціонерне товариство комерційний банк Приват Банк не надало суду належних доказів незаконності та необґрунтованості рішення суду.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга не обґрунтована, жодних нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, не встановлено.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 16 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції

Головуючий

Судді