Справа № 139/945/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2013 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

при секретарі Хонькович Л.І.

з участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 1987 року. У шлюбі сторони мають двох дітей, які вже досягли повноліття. Вважаючи, що фактично шлюб існує формально і не бажаючи підтримувати подружні стосунки, позивач з позовом про розірвання шлюбу звернулася до суду.

Позивач у судове засідання не зявилася, у позовній заяві просила справу слухати у її відсутності (а.с. 3).

Із матеріалів позовної заяви слідує, що 22 листопада 1987 року сторони зареєстрували шлюб. На протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, що значним чином впливає на психічний стан позивача та спричиняє її душевні страждання. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають між ними, та не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу у сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Крім того, відповідач відкрито підтримує відносини з іншою жінкою. Вважає, що немає подальшого сенсу у збереженні сімї, а тому просить розірвати шлюб.

Відповідач позовні вимоги визнав та просив розірвати шлюб. Одночасно, відповідач заявив, що причиною припинення подружніх стосунків є не його аморальна поведінка, а обставина, що позивач, всупереч їх попередній домовленості, уже вісім років живе в Іспанії. Весь цей час він інвалід 2 групи, - самостійно виховував і піклувався про тоді ще неповнолітніх (12 і 17 років) синів, а також доглядав пристарілих, хворих і немічних батьків позивача, що живуть поруч з ним. Протягом останнього року позивач підводила його до ідеї розірвання шлюбу, аби вона могла влаштувати своє життя, а три місяці тому припинила навіть спілкування з ним.

Розглянувши справу в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Так, свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 5) стверджується, що сторони із 22 листопада 1987 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Позивач у позовній заяві обґрунтувала свою вимогу про розірвання шлюбу, а відповідач визнав її та не заперечив проти розірвання шлюбу. У судовому засіданні встановлено, що причиною припинення подружніх стосунків між сторонами стало довготривале перебування позивача за межами України, поступове відвикання сторін один від одного, уміння обходитися один без одного і т.п. Зважаючи на таку підставу припинення подружніх стосунків та категоричність сторін в питанні існування шлюбу, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, оскільки вважає їх рішення виваженим і перевіреним, що цей шлюб вичерпав своє значення для сторін, він не відповідає принципам, встановленим законом і суспільством для такого союзу, а тому його необхідно розірвати.

Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст.10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. Розірвати шлюб, укладений 22 листопада 1987 року у Наддністрянській сільській раді Мурованокуриловецького району Вінницької області за актовим записом № 6 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення скарги.

Суддя: _________