УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

01.04.2013 року 2/425/399/13

425/1116/13-ц

місто Рубіжне Луганської області

Суддя Рубіжанського міського суду Луганської області Мирошникова О.Ш., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будівництва самочинним та таким, що підлягає знесенню, припинення права власності на земельну ділянку та встановлення меж земельної ділянки, -

встановив:

01 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд визнати будівництво сараю АДРЕСА_1, самочинним та таким, що підлягає знесенню, припинити право власності на земельну ділянку по державному акту серії ЛГ № 155033 та встановити межі земельної ділянки.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 119 ЦПК України.

Згідно з п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до пунктів 5 та 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути предявлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК.

Відповідно до приписів п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Разом з цим, викладаючи у позовній заяві обставини порушення межі, захоплення земельної ділянки позивача, самочинне будівництво сараю та необхідність його знесення, ОСОБА_1 не зазначає, якою особою здійснено захоплення земельної ділянки, порушення меж та будівництво сараю, також не зазначено, який саме сарай є самочинним будівництвом та підлягає знесенню, яка саме ділянка захоплена. Також, останній не зазначає доказів щодо підтвердження таких обставин, зокрема відсутнє посилання на докази, якими підтверджується право власності (користування) позивача на квартиру № 3 та земельну ділянку, яку захоплено.

Відповідно до ст. 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Як убачається із змісту поданої позовної заяви, позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача ОСОБА_2, однак просить припинити право власності на земельну ділянку по державному акту серії

ЛГ № 155033, яка належить іншій особі, при цьому позивачем не зазначено підстави для припинення права власності іншої особи на земельну ділянку. Крім того, в прохальній частині позовної заяви міститься вимога ОСОБА_1 прошу суд восстановить межевые границы (стилістика позивача збережена), проте не конкретизовано, які межі.

Таким чином, позивачем не зазначено правову приводу заявлених позовних вимог, тобто не зазначено, які права та законні інтереси порушено саме відповідачем, що підлягають судовому захисту, із зазначенням способу захисту у судовому порядку таких прав згідно переліку, визначеного ст. 16 ЦК України, тобто підлягає уточненню предмет спору із посиланням на норми діючого цивільного законодавства України відповідно до яких підлягають захисту та/або відновленню порушені права позивача.

Відсутність викладення обставин позову з посиланням на докази позбавляє суд можливості з'ясування фактів і відповідних ним правовідносин, суті спору між сторонами.

Відповідно до частини 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви подається документ, що підтверджує оплату судового збору.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, тобто в розмірі 114,70 гривень, які необхідно сплатити за такими реквізитами: отримувач: УДКСУ у м. Рубіжне, код отримувача 37904431, банк отримувача: ГУДКСУ у Луганській області , МФО 804013 , п/р 071, код класифікації доходів бюджету: 22030001.

До позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 107,30 гривень, які сплачено на інші платіжні реквізити.

Виходячи з наведеного, позивачу пропонується сплатити судовий збір у сумі 114,70 гривень на вказані вище платіжні реквізити.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам, встановленим ст. 119 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

У відповідності до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 119, 121, 210 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будівництва самочинним та таким, що підлягає знесенню, припинення права власності на земельну ділянку та встановлення меж земельної ділянки, - залишити без руху та надати позивачу відповідно до цієї ухвали суду строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ш. Мирошникова