АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8/13 Справа № 2/0427/922/12 Головуючий у 1 й інстанції - Сорока О.В. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 року м. Дніпропетровськ

17 жовтня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.,

Макарова М.О., Міхеєвої В.Ю.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2011 року позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 16.09.1989 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем (а.с. 7); від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2; вона, ОСОБА_7, і діти з їх народження, у якості членів сім»ї ОСОБА_6, мешкають у будинку АДРЕСА_1, 1/2 частина якого належить на праві власності відповідачу. За нею, позивачкою, та дітьми відповідач не визнає право користування 1/2 частиною вказаного вище будинку, перешкоджає проживанню у даному житловому приміщенні, змінив замок на вхідних дверях, тому позивачка, згідно уточнених позовних вимог, просила суд усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням, вселити її та неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року позовні вимоги задоволені, вселено ОСОБА_7, неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 16.09.1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2012 року, що набрало законної сили (а.с. 7); від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9, 10).

Судом встановлено, що ОСОБА_7 разом з дітьми з їх народження, у якості членів сім»ї ОСОБА_6, мешкають у будинку АДРЕСА_1, що стверджується відповідною довідкою квартального комітету (а.с. 5) та встановлено рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_7, представника ОСОБА_6, ОСОБА_10 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права на користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.05.2007 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_6 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння за АДРЕСА_1, що складається з квартири №1, з виділенням в натурі переліку приміщень; право власності ОСОБА_6 зареєстровано в КП «Новомосковське МБТІ» (а.с. 31 - 35). Інша 1/2 частина вказаного домоволодіння належить на праві власності ОСОБА_10

Місцевим судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6, у зв»язку з припиненням сімейних відносин з позивачкою, не визнає за нею та дітьми право користування вказаним вище житловим приміщенням, що визнано сторонами, перешкоджає позивачці та дітям у користування житлом, змінив замок на вхідних дверях.

Колегією суддів встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року, яке набрало законної сили, у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_7, представника ОСОБА_6, ОСОБА_10 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права на користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, - визнано за ОСОБА_11 право користування 1/2 частиною житлового будинку за АДРЕСА_1.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.06.2013 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права на користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, - визнано право неповнолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користування 1/2 частиною житлового будинку за АДРЕСА_1. Рішення місцевого суду у зазначеній частині залишено без змін рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року.

Крім того, рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.11.2012 року, яке набрало законної сили, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2012 року по справі за позовом ОСОБА_7, в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей, до ОСОБА_6, ОСОБА_10 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, - договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку за АДРЕСА_1, укладений 04.05.2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_10, визнано недійсним.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Частиною 2 ст. 65 ЖК України передбачено, що особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог та ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яким вселив ОСОБА_7, неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, в 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Посилання апелянта на те, що позивачка не має права на користування 1/2 частиною зазначеного житлового приміщення є безпідставними, спростовуються викладеними вище фактичними обставинами та наведеними судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 303 ЦПК України, зважаючи на правильне застосування ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального закону, у відповідності з вимогами матеріального права, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді