Справа № 435/5049/12
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 січня 2013 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Попова В.В.,
при секретарі Ткаченко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті ОСОБА_1, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності, встановлення факту прийняття спадщини, та визнання права власності в порядку спадкування, -
Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнила та в обґрунтування своїх уточнених позовних вимог посилається на те, що їй, її чоловіку ОСОБА_3, її матері ОСОБА_4, а також іншим членам сімї ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира №29, яка розташована у буд.№41 по вул. Подбельського в м. Кривому Розі. 05.01.1997 року її чоловік ОСОБА_3 помер. 10.11.1998 року померла її мати, однак залишила заповіт, згідно якого все своє майно заповіла їй. Після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді часток вказаної вище квартири. Вона не подавала заяви про прийняття вказаної вище спадщини, так як після їх смерті фактично прийняла її, оскільки користуватися своєю часткою та частками, які належали її чоловіку та матері. Зараз вона звернулась до 4-ї Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину у вигляді частки вказаної вище квартири, яка відкрилась після смерті її чоловіка, однак отримала відмову у звязку з тим, що нею був пропущений строк для прийняття спадщини, а при зверненні до Апостолівської державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті її матері, вона отримала відмову на тій підставі, що нотаріус може видати таке свідоцтво тільки після виділення (визначення) частки померлої у спільній сумісній власності. У звязку з такими обставинами вона просить суд визначити частку кожного з співвласників її, її чоловіка ОСОБА_3, померлого 05.01.1997 року, її матері ОСОБА_4, померлої 10.11.1998 року, а також інших членів сімї ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, у вказаній квартирі рівними та як 1/7 частку, встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилась після смерті її матері, у вигляді 1/7 частки вказаної квартири та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності 1/7 частку вказаної квартири після смерті її матері та на 1/7 частку зазначеної квартири після смерті її чоловіка.
Позивач у судове засідання надала письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідача ухвалити рішення при заочному розгляді справи.
Представник відповідача, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Так, позивачу, її чоловіку ОСОБА_3, її матері ОСОБА_4, а також іншим членам сімї ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира №29, яка розташована у буд.№41 по вул. Подбельського в м. Кривому Розі, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 20.04.1994 року (а.с.8, 14).
05.01.1997 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с.9).
10.11.1998 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с.9).
Після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді належних їм часток вказаної вище квартири.
Згідно Заповіту від 14.04.1983 року, ОСОБА_4 зробила наступне розпорядження на випадок своєї смерті, а саме заповіла позивачу все її майно, де б воно не було й з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що за законом вона буде мати право (а.с.57).
Позивач не подавала заяви про прийняття вказаної вище спадщини, так як після їх смерті фактично прийняла її, оскільки користуватися своєю часткою та частками, які належали її чоловіку та матері (а.с.13).
У жовтні 2011 року позивач звернулась до 4-ї Криворізької державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті її чоловіка, однак отримала відмову у звязку з тим, що нею був пропущений строк для прийняття спадщини, а при зверненні до Апостолівської державної нотаріальної контори за отриманням Свідоцтва про право на спадщину, що відкрилась після смерті її матері, вона отримала відмову на тій підставі, що нотаріус може видати таке свідоцтво тільки після виділення (визначення) частки померлої у спільній сумісній власності (а.с.60, 62).
Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України.
У звязку з тим, що судом не встановлено ніякої домовленості між співвласниками про інший розмір часток в приватній спільній сумісній власності у вигляді належної їм квартири, суд доходить висновку, що частка кожного із співвласників у цій квартирі є рівною та складається із 1/7 її частки.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Крім того, відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України 2004 року застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач фактично вступила у володіння зазначеною спадщиною одразу після смерті свого чоловіка та матері, тобто фактично прийняла її та протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявила про відмову від неї, тому суд вважає, що до даних цивільних відносин також повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, а саме положення його статей 548 та 549, згідно з якими для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Таким чином, судом встановлено, що позивач, будучи спадкоємцем за законом першої черги після померлого чоловіка та спадкоємцем за заповітом після померлої матері, прийняла вказану вище спадщину, що відкрилась після їх смерті, оскільки фактично вступила в володіння спадковим майном та зробила це протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.364, 368, 370,1270, 1272 ЦК України 2004 року, ч.ч.4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст.10, 11, 15, 174, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд,
Уточнену позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.
Визначити частку кожного з співвласників ОСОБА_2, ОСОБА_3, померлого 05.01.1997 року, ОСОБА_4, померлої 10.11.1998 року, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у приватній спільній сумісній власності у вигляді квартири №29, яка розташована у буд.№41 по вул. Подбельського в м. Кривому Розі, визнавши, що ОСОБА_2 належить право власності на 1/7 частку вказаної квартири, ОСОБА_3, померлому 05.01.1997 року, за життя належало право власності на 1/7 частину вказаної квартири, ОСОБА_4, померлій 10.11.1998 року, за життя належало право власності на 1/7 частину вказаної квартири, ОСОБА_5 належить право власності на 1/7 частку вказаної квартири, ОСОБА_6 належить право власності на 1/7 частку вказаної квартири, ОСОБА_7 належить право власності на 1/7 частку вказаної квартири, ОСОБА_8 належить право власності на 1/7 частку вказаної квартири.
Встановити факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_4, померлої 10.11.1998 року, у вигляді 1/7 частки квартири №29, яка розташована у буд.№41 по вул. Подбельського в м. Кривому Розі.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частку квартири №29, яка розташована у буд.№41 по вул. Подбельського в м. Кривому Розі, загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., яка належала ОСОБА_4, померлій 10.11.1998 року.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/7 частку квартири №29, яка розташована у буд.№41 по вул. Подбельського в м. Кривому Розі, загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., яка належала ОСОБА_3, померлому 05.01.1997 року.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог статті 229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Суддя В.В. Попов.