Справа № 0541/5426/2012
Провадженя № 2/266/65/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2013 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі :

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

при секретарі Матус Т.В.,

з участю прокурора Фесенко О.О., Волоніц О.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника 3-особи Савченко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба по справам дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) третя особа Служба по справам дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною, вказуючи на те, що відповідач є її рідною донькою, яка страждає хронічним психічним захворюванням - шизофренію, з приводу даного захворювання вона перебуває на обліку в лікарні № 7 м. Маріуполя. Починаючи з 14.08.2010 по 01.09.2011р. р. відповідач була визнана інвалідом 2 групи загального захворювання. Відповідач ухиляється від регулярного лікування, не виконує рекомендації лікарів. З цієї причини вона не пройшла 11.08.2011 р черговий огляд і з неї зняли групу інвалідності, вона втратила єдине джерело засобів існування. В даний час відповідач недієздатною не визнана. ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача поза шлюбу народився син ОСОБА_4, батьком дитини у свідоцтві про його народження записано особа зі слів матері, в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України, яка не є біологічним батьком дитини. Відповідачка вихованням сина не займається, його не забезпечує матеріально, не займалася фізичною та розумовою розвиненням дитини ні в дошкільний, ні в шкільний період. Після народження хлопчика, фактично вихованням онука займалася позивач, оскільки працювала поруч з будинком і мала можливість часто приходити додому. Останні півтора року, онук проживає зі позивачем постійно, знаходиться на її утриманні. Зазначає, що вона працює і має постійний дохід більше одній тисячі гривень щомісяця, у вигляді заробітної плати, та щомісячну пенсію за віком близько 900 гривень, здорова, на обліках не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи і проживання. Відповідач отримує допомогу на сина, як мати-одиначка, ці кошти вона витрачає на свої потреби, а не на дитину, тому позивач одночасно з позбавленням доньки, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав у відношення сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ставить питання про встановлення опіки та призначення її опікуном онука.

Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні підтвердила факти викладені у позові, просила вирішить позов на розсуд суду. Вказала, що проживає окремо від дитини, дитину відвідує нерегулярно, приблизно 1 раз на два тижні, отримує допомогу на дитину яку передає позивачу. Ніяких видатків по утриманню дитини крім тих, що виплачується державою вона не здійснює. Їй була встановлена первинна інвалідність в наслідок психічного захворювання, однак в подальшому обстеження не проходила. Оскільки зайнята вихованням другої своєї дитини.

Представник третьої особи, діюча на підставі довіреності, у судовому засіданні пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач поза шлюбом народила сина, ОСОБА_4. Відомості про батька дитини в актовий запис про народження внесені зі слів матері, згідно з ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. До 2010 року позивач та відповідач з сином ОСОБА_4 та співмешканцем мешкали одною родиною. Починаючи з 2010 року малолітній ОСОБА_4 знаходиться на вихованні бабусі - позивача та разом з нею проживає в АДРЕСА_1. За місцем мешкання відповідач зарекомендувала себе задовільно: спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, скарг від сусідів не надходило, приводів в ДПМ № 35 та Приморський РВ не мала. Однак відповідач з 2007 року знаходиться на диспансерному обліку в Маріупольській міській психіатричній лікарні № 7. Таким чином, враховуючи той факт, що відповідач має психічне захворювання, невиконання нею батьківських обов'язків щодо виховання та утримання сина ОСОБА_4 не є ухиленням від їх виконання, тому що на це є поважна причина, тому вважає недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_4. Щодо встановлення опіки, пояснила наступне, так позивач може бути потенційним опікуном, дитини, позбавленої батьківського піклування, та бути внесеною до бази даних потенційних опікунів, піклувальників служби у справах дітей Приморської районної адміністрації, за умови проходження курсу навчання з проблем виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування при Донецькому обласному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (в разі взяття під опіку, піклування дитини, з якою не перебуває в родинних стосунках.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи служби у справах дітей.

Суд, вислухав пояснення сторін, враховуючи думку третьої особи та прокурора, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Позивач є матір'ю Відповідача, актовий запис № 667 про що видано відповідне свідоцтво про народження НОМЕР_1 (а.с.66).

Як вбачається з свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_4, народився ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 336. В графі батьки зазначено: мати - ОСОБА_2, батько -ОСОБА_6 (а.с.7). Згідно витягу з ДРАЦС актового запису про народження батько записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.30-32).

Таким чином позивач є рідною бабкою малолітнього ОСОБА_4.

Згідно довідки, засвідченої головою КСН "Бригантина", відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.18). Рішень щодо обмеження відповідача у дієздатності не приймалось (а.с.27).

Як вбачається з довідки наданої завідуючим Центра первинної лікувально - санітарної допомоги №4 м. Маріуполя, матір дитини ОСОБА_4, батьківські обов'язки по лікуванню дитини не виконує, вказані функції виконує його бабуся ОСОБА_1 (а.с.47).

Як вбачається з характеристики наданої директором ОШ №15 на ім'я ОСОБА_4, останній виховується бабусею, мати участі у вихованні не приймає, життям та досягненнями дитини не цікавиться (а.с. 48).

Як вбачається з характеристики наданої дільничним інспектором на ім'я ОСОБА_2, остання за місцем мешкання характеризується задовільно (а.с. 50).

Як вбачається з характеристики наданої завідувачем ДНЗ №117 на ім'я ОСОБА_4, останній виховується бабусею, мати участі у вихованні не приймає (а.с. 51).

Як вбачається з акту обстеження вимог мешкання дитини ОСОБА_4 в буд. АДРЕСА_1, складеного спеціалістами Служби у справах дітей Приморської районної адміністрації, дитина мешкає у задоволених умовах, виховується рідною бабусею ОСОБА_1, мати у вихованні дитини участі не приймає (а.с. 52).

В судовому засіданні відповідач підтвердив вищезазначені обставини, вказав що тривалий час проживає окремо від дитини, дитину відвідує нерегулярно, отримує допомогу на дитину яку передає бабусі. Ніяких витрат по утриманню дитини крім тих, що виплачується державою, вона не здійснює. Свою поведінку обґрунтовує своєю занятістю по вихованню другої своєї дитини.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"№ 3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як встановлено під час розгляду справи та не заперечується сторонами, відповідач має неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з моменту народження дитини, відповідачка належним вихованням та піклуванням дитини не займається, а саме: не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не створюють умов для отримання нею освіти. Однак, як вбачається з довідки, наданої завідуючим Комунальної лікувально-профілактичної установи "Міська психіатрична Лікарня №7"за №2244 від 31.10.2012 року, відповідач ОСОБА_2 знаходиться на обліку з 2007 року з діагнозом психічного захворювання.(а.с.43).

Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30.03.2007 року, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Таким чином суд, з урахуванням вищенаведеного, вважає, що у діях відповідача відсутня вина та свідоме нехтування своїми обов'язками, щодо виховання дитини та її піклування, оскільки відповідач тривало хворіє, що перешкоджає їй виконувати свої батьківські обов'язки, тому у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про встановлення опіки за позивачем у відношенні ОСОБА_4, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Положеннями ч. 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ч. 1. ст. 1 Закону України від 13 січня 2005 р. N 2342-IV "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування": діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами внутрішніх справ, пов'язаним з ухиленням від сплати аліментів та відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, та безпритульні діти.

Тобто, однією з вимог для встановлення статусу дитини, яка позбавлена батьківського піклування є тривала хвороба, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у з в'язку з тривалою хворобою матері ОСОБА_4, останній позбавлений батьківського піклування та як особа, яка не досягла чотирнадцяті років, потребує встановлення над ним опіки.

Статтею 224 СК України передбачено, що опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.

Судом встановлено, що позивач є бабусею ОСОБА_4 по материнській лінії та виявила бажання встановити опіку над малолітнім онуком, який фактично позбавлений батьківського піклування з боку матері.

Як вбачається з довідки служби у справах дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради №03/4783 від 25.09.2012 року, станом на 25.09.2012 року, ОСОБА_1 за встановленням опіки до управління не зверталася.

Як встановлено у судовому засіданні та не заперечуються сторонами, відомості про батька дитини в актовий запис про народження внесені зі слів матері, згідно з ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України, яка не є біологічним батьком дитини.

Позивач, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що у зв'язку з тим, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків та з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітнього, який фактично позбавлений батьківського піклування, вона може бути його опікуном, оскільки є дієздатною особою, здатна до виховання дитини, має належні матеріально-побутові умови для виховання та утримання онука, який проживає з нею, активно приймає участь у його житті, піклується про його стан здоров'я та виховання, працює, а також отримує пенсію. Позитивно характеризується за місцем роботи і проживання. Протипоказань щодо неможливості виконання обов'язків опікуна не має.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надані письмові докази, які були дослідженні в судовому засіданні та не заперечувалися сторонами по справі, а саме: свідоцтво про народження НОМЕР_3, виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану (а.с. 66), довідка УПФУ в Приморському районі м. Маріуполя за №4887 від 01.03.2012 року (а.с.27), довідка комунального закладу "Централізована бухгалтерія Жовтневого району" за №316 від 29.02..2012 року (а.с.10), довідка комунального дошкільного навчального закладу загального розвитку "Ясла-садок №117"(а.с.11-12), довідка КСН "Бригантина"(а.с.13), довідка Центра первинної лікувально - санітарної допомоги №4 м. Маріуполя (а.с. 47), характеристика директора ОШ №15 (а.с. 48), характеристика завідувачого ДНЗ №117 на ім'я ОСОБА_1 (а.с.49), акта обстеження вимог мешкання дитини ОСОБА_4 в буд. АДРЕСА_1 (а.с. 52).

Відповідно до висновку служби у справах дітей Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради №12-37і від 16.01.2013 року, ОСОБА_1 може бути потенційним опікуном за умови проходження спеціальних курсів навчання (а.с.67-68). Пунктом 39 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 р. №866 "Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини"встановлено, що родичі дитини курс навчання не проходять.

При таких обставинах суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_1 може бути призначена опікуном над малолітнім ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який позбавлений батьківського піклування з боку матері, з метою забезпечення його особистих немайнових і майнових прав та інтересів.

Саме таку правову позицію підтримав ВСУ, узагальнюючи судову практику по цивільним справам пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми, яка викладена в останніх 3х абзацах Листа від 11.12.2008р.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150,164,224,243 СК України, 55,60 ЦК України ст. 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над дитиною -задовольнити частково.

Призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позовних вимог -відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Шишилін О. Г.