Номер провадження № 22-ц/785/2399/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В., при секретарі Криворучці Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2011року по справі за позовом ОСОБА_2 до Одеського відкритого акціонерного товариства по експорту та імпорту нафтопродуктів ВАТ Ексімнафтопродукт про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, -

встановила:

23 червня 2011року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Одеського відкритого акціонерного товариства по експорту та імпорту нафтопродуктів ВАТ Ексімнафтопродукт про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказав, що він з грудня 1996року працював у відповідача на посаді водія та звільнився з вказаної посади 23 березня 2011року за п.1 ст.36 КЗпП України.

Позивач вказав, що він звертався раніше до суду з позовом до відповідача про стягнення надбавки, зобов'язання встановити тарифну систему оплати праці та доплату у розмірі 25 %, визнання наказу недійсним та стягнення моральної шкоди, але рішенням суду від 12 січня 2011року йому було відмовлено у задоволені позову. Ухвалою апеляційного суду від 12 квітня 2011року вказане рішення суду було залишено без змін, а в частині відмови йому у задоволені позову щодо зобовязання встановити доплату як водію 1 класу у розмірі 25% позовні вимоги були залишені без розгляду за його заявою.

Позивач послався, що саме під час розгляду вищевказаної справи, відповідач надав суду аудиторський висновок приватного підприємства Аудиторсько-консалтингової фірми ЮГТ ПЛЮС. Згідно додатку № 1 до цього висновку нарахована йому заробітна плата за 2006рік становить 37644грн.11коп., але згідно розрахункового листа виплати йому заробітної плати за 2006 рік, йому була виплачена заробітна плата лише у розмірі 21425грн.38коп.

Тому позивач ОСОБА_2 стверджував, що йому була не донарахована та невиплачена заробітна плата за 2006рік у розмірі 16218грн.73коп., з тих же підстав йому за 2008р. не було виплачено 27831грн.12коп та за 1,2,3 квартали 2009р. невиплачена заробітна плата в сумі 22202грн.51коп., а всього не виплачено 66252грн.36коп., які позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача.

Рішенням Комінтернівського районного суду від 11 жовтня 2011року у задоволені позову ОСОБА_2 було відмовлено (том 1 а.с.68-69).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 серпня 2012року рішення суду від 11 жовтня 2011року було залишено без змін (том 1 а.с.262-264).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 28 листопада 2012року ухвала апеляційного суду Одеської області була скасована, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 1 а.с.361-362).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду від 11 жовтня 2011року, ухвалити нове рішення про задоволення його позову у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, оскільки постановлено з порушенням норм матеріального права (том 1 а.с.74-77).

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, сторони, адвоката в інтересах позивача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини, які виникли між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з 09 грудня 1996р. по 23 березня 2011р. працював у ВАТ Ексімнафтопродукт.

З 03 лютого 1997р. ОСОБА_2 працював водієм 1 класу у ВАТ Ексімнафтопродукт і до 01 березня 2006р. оплата праці йому здійснювалася з урахуванням встановленої тарифної ставки з надбавкою у розмірі 25 %.

З 01 березня 2006р. на підприємстві у зв'язку зі змінами в організації виробництва та праці, змінами в структурі підприємства було затверджено новий штатний розклад, запроваджено нові умови праці і переведено ряд працівників з тарифної ставки на оклад на підставі наказу ВАТ Ексімнафтопродукт № 64 від 27 лютого 2006р.

Не погодившись з діями роботодавця щодо зміни форми оплати праці ОСОБА_2 оскаржував їхні дії в судовому порядку та звертався до суду з позовом до ВАТ Ексімнафтопродукт про стягнення надбавки, зобовязання встановити йому тарифну форму оплати праці та доплату у розмірі 25 %, визнання наказу недійсним та стягнення моральної шкоди, тобто відновити форму оплати праці, яка існувала до 01 березня 2006р.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2011 року у задоволені вищевказаного позову ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі (том а.с.37-40).

Вказане рішення суду від 12 січня 2011року було скасовано в частині відмови у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобовязання Ексімнафтопродукт встановити доплату як водію 1 класу у розмірі 25% і за заявою ОСОБА_2 вказані позовні вимоги залишені без розгляду. Апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2011року в іншій частині залишено без змін. (том 1 а.с.41-43).

Звернувшись повторно до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_2 стверджував, що фактично виплачена на підставі розрахункових листів за період з січня 2006р. по грудень 2009р. заробітна плата є меншою від встановленого на підставі аудиторського висновку від 25 травня 2010р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2011 року розміру заробітної плати, яка була нарахована роботодавцем (том 1 а.с.13-36).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції вказав, що представлений позивачем аудиторський висновок приватного підприємства Аудиторсько-консалтингової фірми ЮГТ ПЛЮС від 25 травня 2010року не може бути прийнято судом як належний доказ, оскільки вказане аудиторське дослідження не призначалось у судовому порядку з дотримання положень ЦПК України, питання поставлені перед спеціалістом не узгоджувались сторонами справи.

Однак, судова колегія, не може повністю погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

З рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2011року і ухвали апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2011року вбачається, що судами першої та апеляційної інстанції був ретельно вивчений та надано відповідну оцінку аудиторському висновку приватного підприємства Аудиторсько-консалтингової фірми ЮГТ ПЛЮС від 25 травня 2010року, та вказаний висновок був не прийнятий судом першої та апеляційної інстанції як доказ у підтвердження позовних вимог ОСОБА_2, тому позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у задоволені позову до ВАТ Ексімнафтопродукт про стягнення надбавки, зобовязання встановити йому тарифну форму оплати праці, а також про стягнення доплати у розмірі 25% (том 1 а.с.37-40, 41-43).

Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 січня 2011року суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо встановлення позивачу тарифної оплати праці та доплати як водію 1 класу в розмірі 25 % тарифної ставки, виходив з того, що на підприємстві з урахуванням вимог законодавства змінено оплату праці, у звязку з чим позивачу замість тарифної ставки з доплатою як водію 1 класу в розмірі 25% тарифної ставки встановлено посадовий оклад, при якому не передбачено виплата вказаної надбавки, але цим не погіршено умови його оплати праці.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві не укладено, власник або уповноважений ним орган зобовязаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вищевказаних вимог. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Колективним договором, який діяв на ВАТ Ексімнафтопродукт до 01 березня 2006року, була передбачена оплата праці водію 1 класу з урахуванням встановленої тарифної ставки з надбавкою у розмірі 25 % до встановленої тарифної ставки.

Дійсно ОСОБА_2 працював водієм 1 класу у ВАТ Ексімнафтопродукт з 03лютого 1997року і отримував надбавку за класність у розмірі 25% встановленої йому тарифної ставки за відпрацьований ним час до 01 березня 2006року.

З 01 березня 2006року на підприємстві у звязку зі змінами в організації виробництва та праці, змінами в структурі підприємства затверджені новий штатний розклад, запроваджено нові умови праці і переведено ряд працівників з тарифної ставки на оклад на підставі наказу ВАТ Ексімнафтопродукт № 64 від 27 лютого 2006року.

На підставі проведених змін протоколом № 10/23 від 24 березня 2006 р. спільного засідання правління та профкому ВАТ Ексімнафтопродукт були внесені зміни в колективний договір, за якими переведено окремих працівників з тарифної ставки на оклад з 01 березня 2006року.

З урахуванням проведених змін та штатного розкладу водію ОСОБА_2 з 01березня 2006р. замість тарифної ставки було встановлено оклад без додаткової виплати надбавки за класність у розмірі 25% встановленого окладу, зокрема, наказом № 91-К від 01 березня 2006р. в розмірі 1300грн., наказом № 26-К від 01 лютого 2007року в розмірі 1550грн., наказом № 98-К від 29 лютого 2008року в розмірі 2150грн. з 01. 03. 2008 р.

ОСОБА_2 провадилась оплата праці на підставі встановленого розміру окладу без додаткової виплати надбавки за класність у розмірі 25 % встановленого окладу до 23березня 2011року, коли він був звільнений з роботи за угодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Судом апеляційній інстанції в ухвалі від 12 квітня 2011року було звернуто увагу на те, що ніким, в тому числі позивачем ОСОБА_2, у встановленому законом порядку не оспорені і не скасовані колективний договір та накази ВАТ Ексімнафтопродукт щодо зміни штатного розкладу і оплати праці на підприємстві, а також щодо встановлення ОСОБА_2 окладу та його конкретного розміру замість тарифної ставки з 01. 03. 2006 р.

Також в ухвалі апеляційного суду чітко вказано, що з аудиторського висновку від 25травня 2010рокау вбачається щодо не нарахування ОСОБА_2 спірної надбавки видно, що оплата праці нарахована ОСОБА_2 з 01 березня 2006року на підставі встановленого окладу більше ніж оплата, яка була б йому нарахована по тарифній ставці з урахуванням 25 % надбавки за класність.

Тому суд першої та апеляційної інстанції з урахуванням вищевказаних правових положень прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині стягнення надбавки за класність у розмірі 25 %, а також за позовом ОСОБА_2 про зобовязання встановити тарифну форму оплати праці та доплату та стягнення моральної шкоди.

Суд апеляційної інстанції вказав, що не може бути прийнятий до уваги і акт перевірки Держнаглядпраці від 18 травня 2009р. і висновок судово-економічної експертизи від 26 лютого 2010р., які були надані без урахування умов колективного договору.

Вищий спеціалізований суд України, скасував ухвалу суду апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2012року з направленням справи на новий розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення суду від 11 жовтня 2011року, вказав, що: як убачається зі змісту вказаних вище судових рішень, судами під час вирішення спору між робітником та роботодавцем щодо форми оплати праці було проведено аналіз розміру отриманої позивачем у період з 2006р. по 2010р. заробітної плати на підставі аудиторського висновку від 25 травня 2010 року та зроблено висновок, що розмір оплати праці нарахований ОСОБА_2 з 01 березня 2006р. на підставі встановленого окладу більше ніж розмір, який був би йому нарахований по тарифній ставці з урахуванням 25 % за класність.

Тому судова колегія вважає, що ОСОБА_2 розмір оплати праці нарахований з 01 березня 2006р. на підставі встановленого окладу більше ніж розмір, який був би йому нарахований по тарифній ставці з урахуванням 25 % за класність, як він просив в даному позові, з яким він звернувся до суд 23 червня 2011року, тому не було погіршено умови його оплати праці.

Суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що цей висновок від 25 травня 2010року, як належний доказ був прийнятий судами при вирішенні іншого спору між тими ж самими сторонами та на підставі цього доказу судами була встановлена обставина щодо розміру оплати в спірний період, яка згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини.

Тому суду першої інстанції слід було при ухвалені рішення суду від 11жовтня 2011року надати оцінку вказаному аудиторському висновку від 25травня 2010року.

Крім того, суд касаційної інстанції вказав, що суд першої інстанції не врахував, що обов'язок своєчасної виплати заробітної плати і проведення повного розрахунку законом покладається саме на власника підприємства або уповноважений ним орган, і саме роботодавець повинен довести зазначені обставини, та судом першої інстанції в порушення статей 11, 61, 212-215 ЦПК України взагалі не встановлено, який розмір заробітної плати був нарахований роботодавцем, якими доказами роботодавець спростовує встановлений у аудиторському висновку від 25 травня 2010 року розмір заробітної плати позивача за спірний період та якими доказами доводить своєчасну виплату позивачеві заробітної плати у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи повторно в апеляційному порядку рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2011р., встановив, що позивачу ОСОБА_2 була своєчасно за спірний період нарахована заробітна плата без доплати у розмірі 25% надбавки за класність, яка правомірно не нараховувалася позивачу ОСОБА_2 у звязку зі змінами з 01березня 2006року на підприємстві в організації виробництва та праці, змінами в структурі підприємства з затвердженням нового штатного розкладу, з запровадженням нових умов праці і переведенням ряду працівників з тарифної ставки на оклад на підставі наказу ВАТ Ексімнафтопродукт № 64 від 27 лютого 2006року, а також з внесенням зміни в колективний договір, за якими переведено окремих працівників з тарифної ставки на оклад з 01 березня 2006року.

Даний факт підтверджено даними про нарахування ОСОБА_2 заробітної плати за спірний період та витребуваними судом апеляційної інстанції з філії Південного ГРУ ПАТ КБ Приватбанк даними з карткового рахунку ОСОБА_2 про перерахування сум заробітної плати помісячно, які надходили від ВАТ Ексімнафтопродукт в період з 2006р. по 2009рік включно (том 1 а.с.406, том 2 а.с.1-7).

Судова колегія, не приймає до уваги твердження позивача ОСОБА_2 відносно того, що він 23 червня 2011року звернувся повторно з позовом про стягнення 66252грн.36коп., оскільки йому про вищевказане недонарахування заробітної плати стало відомо під час розгляду Суворовським районним судом справи за його позовом, розгляд якої закінчився лише в квітні 2011року, з наступних підстав (том 1 а.с.3).

Звернувшись в червні 2011року з позовом про стягнення 66252грн.36коп., позивач послався на додатки 1, 3 і 4 аудиторського висновку від 25 травня 2010року.

Згідно аудиторського висновку від 25 травня 2010року додаткова виплата надбавки за класність до окладу, на стягненні якої наполягає позивач ОСОБА_2, не проводилася тому що не передбачена ні колективним договором ні чинним законодавством, ні галузевою угодою, аудитором взагалі було встановлено, що оплата нарахована згідно окладів більша ніж оплата, яка б була нарахована по тарифній ставці з урахуванням 25% надбавки за класність, та зібрана інформація надала висновок про те, що нарахована та виплачена ОСОБА_2 заробітна плата не містить істотних помилок (том 1 а.с.15 зворот-16).

Аудитором було встановлено, що нарахована оплата праці за мінусом удержаних податків та зборів, була перерахована на картковий рахунок ОСОБА_2, що підтверджується випискою банку по поточному рахунку.

Тобто саме аудиторським висновком від 25 травня 2010року встановлено, що вимоги ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати з урахуванням 25% надбавки за класність є безпідставними та на огляду аудитора також були усі надані підприємством розрахункові листи та дані про перерахунок заробітної плати на картковий рахунок ОСОБА_2, що також було перевірено судом апеляційної інстанції при новому апеляційному розгляді.

Відносно розрахунків, які були відображені в додатках № № 1, 2, 3, 4, прикладених до аудиторського висновку від 25 травня 2010року, на які послався позивач ОСОБА_2, як на підтвердження своїх позовних вимог, судом апеляційної інстанції при новому апеляційному розгляду встановлено, що в першій частині додатків № № 1, 2, 3 і 4 відображена інформація з Розрахункових листів водія 1 класу ОСОБА_2 за період з 01 березня 2006року по 30 листопада 2009року, яка була надана ВАТ Ексімнафтопродукт аудитору, в розрізі нарахування та за кожний місяць і підсумком за квартали.

В поясненнях до аудиторського висновку від 25 травня 2010року аудиторська фірма вказала, що:

- при обчислені суми Усього за рік відбувся збій алгоритму підрахунку, що привело до арифметичної помилки, а саме в сумі Усього двічі було зараховано суми 1, 2, 3 квартали (всього за місяць + всього за квартал);

- тому цифра 37644грн.11коп. за 2006рік повинна бути 21425грн.55коп., 63703грн.39коп., за 2008рік повинна бути 35875гн.26куоп. та 46078грн.08коп., за 2009рік повинна бути 23039грн.04коп.;

- цифри, які підлягають поправленню, носять інформаційній характер, та не впливають на розрахунки, які відображені в розділі Різниця оплати нарахованої по окладам та тарифній ставці і на висловлення думки аудитора, стосовно правомірності не нарахування ВАТ Ексімнафтопродукт надбавки за класність водієві 1 класу ОСОБА_2 за період з 01 березня 2006року по 30 листопада 2009року;

- в порівняльних розрахунках були використані суми за місяці та квартали, які відповідають даним підприємства та являється підставою для проведення аналізу та висловлення думки про правомірність не нарахування надбавки за класність (том 2 а.с.12-13).

Вказані пояснення відносно допущеної арифметичної помилки та відсутність впливу вказаної помилки на розрахунки, підтвердила в судовому засіданні апеляційної інстанції 22 жовтня 2013року представник ПП аудиторська-консалтингова фірма ЮГТ ПЛЮС - ОСОБА_3

Про допущену аудитором арифметичну помилку свідчить саме аналіз наданих підприємством розрахункових листів та даних про перерахунок заробітної плати на картковий рахунок ОСОБА_2, оскільки інших документів на огляду аудитора не було.

На підставі викладеного позивач ОСОБА_2 не надав суду першої та апеляційної інстанції відповідні докази на підтвердження своїх позовних вимог, а посилання позивача ОСОБА_2 на аудиторський висновок від 25 травня 2010року і додатки до вказаного висновку, навпаки спростовують твердження позивача ОСОБА_2 про обґрунтованість його позовних вимог, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2011року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Є.С.Сєвєрова

ОСОБА_4