набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1213/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2013 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Кузьменка А.Д.,

секретаря Марчук О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в cмт Чаплинка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, де зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу від 24 травня 1989 року, укладеного в простій письмовій формі між ОСОБА_3, що діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_2, останньому було продано житловий будинок садибного типу по вул.. Кримська, 36 в смт Чаплинка Чаплинського району Херсонської області. Але право власності на обєкт нерухомості не було оформлено належним чином, у звязку зі скрутним матеріальним становищем. Розрахунок за вказаний житловий будинок було проведено належним чином у розмірі 8000 карбованців. Після розрахунку вони почали проживати в зазначеному будинку. Всі документи були передані відповідачу. На теперішній час нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе, оскільки місце перебування продавця невідоме, що унеможливлює реєстрацію права власності на нерухоме майно. Просить визнати договір купівлі-продажу, укладений 24 травня 1989 року, дійсним, а також право спільної сумісної власності на житловий будинок садибного типу по вул. Кримська, 36 в смт Чаплинка Чаплинського району Херсонської області в розмірі ? частини обєкту спору.

Позивачка в судове засідання не зявилась, подавши заяву про підтримку своїх вимог у повному обсязі та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що договір купівлі-продажу спірного будинку нотаріально посвідчений не був, що автоматично згідно ч.1 ст. 220 ЦК України робить його нікчемним, його державна реєстрація також не проводилася, а тому право спільної сумісної власності на вказане житло вони не набули, і відповідно, вказаний будинок розділений між ними бути не може. Крім того, позивачка до позовної заяви не додала доказів, які б підтверджували, що продавець вказаного нерухомого майна ОСОБА_4 була його власником і могла згідно ст. 658 ЦК України його продавати, а також те, що продавець ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченні та державній реєстрації.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом установлено, що згідно договору, укладеного в простій письмовій формі 24 травня 1989 року, ОСОБА_4 продала ОСОБА_2 житловий будинок по вул. Кримська, 36 по вул. Кримська в смт Чаплинка Херсонської області. Цей продаж вчинено за 8000 карбованців. На час вирішення спору зазначений договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. Відомості про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок відсутні.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06 листопада 2009 року № 9, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно врахувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. 210 та 640 ЦК України повязується х державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку, що передбачені ч. 2 ст. 220 ЦК України підстави для визнання спірного договору купівлі-продажу дійсним відсутні, а тому відсутні підстави і для визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно, що є предметом цього спору.

Керуючись ст.ст. 10,11,88,209,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 220, 657 ЦК України, ст.ст. 60, 61 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Чаплинський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя