Справа № 1328/2-1062/11 Головуючий у 1 інстанції: Едер П.Т.
Провадження № 22-ц/783/325/13 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2013 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Гірник Т.А., Мацея М.М.,

секретаря Дідуся О.Р.,

з участю представника ПрАТ Львівський іподром ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства Львівський іподром про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

10 березня 2010 року ОСОБА_3 звернувся з вищевказаним позовом. Просив визнати незаконним наказ ДП Львівській іподром № 68 від 31.07.2009 року про його звільнення згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України з роботи і стягнути в його користь 10 000 гривень моральної шкоди та середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

01 липня 2010 року ОСОБА_3 подано письмові зміни предмета та підстав позову, відповідно до яких просив визнати незаконним та скасувати наказ ЗАТ Львівський іподром № 74 від 28 жовтня 2009 року Про особовий склад товариства, поновити його на роботі та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу і 10 000 гривень у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог зазначив, що з листа-відповіді Об'єднання профспілок Львівщини № Г-17 від 30.03.2010 року та ОСОБА_2 спеціального розслідування нещасного випадку територіального управління Держгірпромнагляд по Львівській області від 29.03.2010 року вбачається, що наказом ЗАТ Львівський іподром № 74 від 26 жовтня 2009 року Про особовий склад товариства його - ОСОБА_3 було звільнено з роботи на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з появою на роботі в нетверезому стані. Вказав, що 26 жовтня 2010 року він не вживав алкогольних напоїв і не перебував на території ЗАТ Львівський іподром у нетверезому стані. Вважає, що його звільнено з роботи через те, що роботодавець мав на меті уникнути відповідальності за скритий нещасний випадок, що стався з ним 28 жовтня 2009 року в господарському дворі с. Черепин Пустомитівського району при виконанні вантажних робіт. Звільнення з роботи вважає незаконним та надуманим, також зазначив, що його ніхто не ознайомив із оскаржуваним наказом № 74 від 26.10.2009 року, а згода профспілкового комітету ЗАТ Львівський іподром (протокол № 2 від 26 жовтня 2009 року) про звільнення з роботи надавалася без запрошення його на засідання виборного органу первинної профорганізації.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства Львівський іподром про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 В апеляційній скарзі зазначає, що таке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, обґрунтоване фактами, що не знайшли свого підтвердження в суді. Суд невірно виходив з того, що він перебував у нетверезому стані, оскільки таке не підтверджено ні показаннями свідків, ні жодними документальними доказами.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

ОСОБА_3, будучи неодноразово належним чином повідомлений, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення йому поштових відправлень, заява (а.с. 227, 228, 235, 267), в судове засідання апеляційної інстанції не зявлявся, причини своєї неявки суду не повідомляв, по заявах про перебування на стаціонарному лікуванні доказів такого не представляв. На підставі ч. 2 ст. 305, ст. 169 ЦПК України дану цивільну справу слід розглянути, оскільки матеріалів справи достатньо для її розгляду в його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПрАТ Львівський іподром ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 3, 21, 24, Конституції України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 п. 7 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 5 лютого 2010 року правонаступником Державного підприємства Львівський іподром визначено Закрите акціонерне товариство Львівський іподром, правонаступником якого, у свою чергу, є Приватне акціонерне товариство Львівський іподром (а.с. 130, 116-120, 121-129 т. 1).

26 березня 2010 року комісією, призначеною наказом від 22 лютого 2010 року № 109 Територіального управління Держгірпромнагляду по Львівській області було складено акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 28 жовтня 2009 року о 11:30 год. на Закритому акціонерному товаристві Львівський іподром. Крім того, вищезазначеним актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 28 жовтня 2009 року о 11:30 год. на Закритому акціонерному товаристві Львівський іподром встановлено, що причиною нещасного випадку було самовільне, з власної ініціативи, без завдання посадових осіб ЗАТ Львівський іподром, перебування звільненого з роботи ОСОБА_3 на території підсобного господарства, який, не перебуваючи у трудових стосунках із ЗАТ Львівський іподром, отримав травму у невстановленому місці (а.с. 25-29 т. 1).

26 жовтня 2009 року різноробочий ОСОБА_3 вийшов на роботу після перебування на лікуванні. Заступником генерального директора ОСОБА_4 йому було дано завдання очистити скакову доріжку від сміття та вирубати навколишні кущі, після чого ОСОБА_3 приступив до роботи.

Після обіду, о 14:20 год. ОСОБА_3 з'явився на території іподрому в нетверезому стані та сварився зі всіма, хто потрапляв йому на очі. Про цю подію було складено акт комісії у складі заступника генерального директора ОСОБА_4 та працівників іподрому ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 В акті також було зазначено, що ОСОБА_3 відмовився надати письмові пояснення де вживав алкогольні напої, мотивуючи це поганим зором та обіцяв, що це в останній раз (а.с. 30 - т. 1).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 43 КЗпП України подання власника або уповноваженого ним органу про звільнення має розглядатися виборним органом первинної профспілкової організації у присутності працівника, на якого воно внесено.

26 жовтня 2009 року було скликано засідання профспілкового комітету ЗАТ Львівський іподром на порядок денний якого було винесено питання про звільнення ОСОБА_3 з роботи за його перебування на робочому місці у нетверезому стані.

На вказане засідання було викликано позивача, проте останній в нецензурній формі відмовився на нього прибути, про що створеною комісією у складі заступника директора ОСОБА_4, бухгалтера ОСОБА_5, економіста ОСОБА_8 та інспектора відділу кадрів ОСОБА_9 було складено відповідний акт (а. с. 63 т. 1).

26 жовтня 2009 року профспілковим комітетом ЗАТ Львівський іподром було одноголосно проголосовано за надання згоди на звільнення ОСОБА_3 згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України про що складено відповідний протокол № 2 (а.с. 62 т. 1).

В цей же день 26.10.2009 року генеральним директором ЗАТ Львівський іподром було видано наказ № 74, яким звільнено ОСОБА_3 за появу на роботі у нетверезому стані та надано компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку тривалістю 6 календарних днів за відпрацьований час (а.с. 49 т. 1).

ОСОБА_3 було запропоновано ознайомитися з вищевказаним наказом на звільнення та одержати трудову книжку, проте він, надалі перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, відмовився від ознайомлення та отримання трудової книжки. Про вказані факти комісіями у складі заступника директора ОСОБА_4, бухгалтера ОСОБА_5, економіста ОСОБА_8 та інспектора відділу кадрів ОСОБА_9, були складені 26 жовтня 2009 року відповідні акти (а.с. 64, 65 т. 1).

Статтею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до п. 1.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ЗАТ Львівський іподром, з якими був ознайомлений позивач при прийнятті на роботу, визначено, що трудова дисципліна базується на свідомому та сумлінному виконанні працівниками своїх трудових обов'язків і є необхідною умовою високопродуктивної праці. Суворе дотримання дисципліни праці - найголовніше правило поведінки кожного працівника. До порушників трудової дисципліни застосовуються заходи дисциплінарного та громадського впливу.

Пунктом 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ЗАТ Львівський іподром також передбачено обов'язки кожного працівника, зокрема: працювати чесно і добросовісно, дотримуватися трудової дисципліни - основи порядку на виробництві, своєчасно і чітко виконувати розпорядження керівництва, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватися від дій, які заважають працівникам виконувати їх трудові обов'язки.

Відповідно до п. 6.2 цих Правил, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана та звільнення. Вказане положення відповідає вимогам ст. 147 КЗпП України (а.с. 69-72 т. 1).

Районний суд підставно не прийняв до уваги покликання ОСОБА_3 у його заяві на те, що складений роботодавцем акт від 26.10.2009 року не містить ніяких відомостей, коли конкретно він перебував у нетверезому стані, які зовнішні ознаки стану його сп'яніння було виявлено, що його не ознайомлено з актом та не запропоновано пройти медичний огляд на стан сп'яніння у супроводі відповідальної посадової особи товариства, оскільки, як зазначено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів, нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

З показань допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що вони дійсно підписували складений акт про перебування ОСОБА_3 26.10.2009 року на роботі у стані сп'яніння і підтвердили, що дійсно ОСОБА_3 на той час був у стані алкогольного сп'яніння на що вказувала його неадекватна поведінка та запах спиртного, котрий від останнього було чути.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання позивача на те, що акт не містить відомостей про дату його затвердження генеральним директором товариства та візи останнього щодо підготовки відділом кадрів наказу про припинення трудового договору саме на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України, є безпідставними, оскільки вказані вище вимоги не передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України працівник, що був звільнений з роботи незаконно (з порушенням вимог чинного законодавства) повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Однак в процесі розгляду даної справи будь-яких порушень вимог чинного законодавства при звільненні ОСОБА_3 з роботи районним судом не встановлено.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що зазначений вище акт не може слугувати доказом його перебування на роботі у нетверезому стані спростовується також розясненнями Міністерства юстиції України від 01.02.2011 року Про порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, у яких зазначено, що власник або уповноважений ним орган може розірвати трудовий договір з працівником на підставі пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Для звільнення працівника з цієї підстави достатньо одноразового вчинення такого факту порушення трудової дисципліни. Підтвердженням факту появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння може слугувати медичний висновок за результатами огляду працівника, а також акт, який складено керівництвом за участі представників громадськості.

Таким чином, комісійний акт від 26.10.2009 року, складений та підписаний працівниками ЗАТ Львівський іподром, є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт перебування 26 жовтня 2009 року різноробочого ОСОБА_3 на роботі у стані алкогольного спяніння.

Крім того, по заяві ОСОБА_3 Обєднанням профспілок Львівщини (відділом правової роботи виконавчого апарату ОПЛ спільно з обласною організацією профспілки працівників АПК з виїздом на місце в присутності представника позивача) було проведено комісійну перевірку. Результати вказаної перевірки були відображені у відповіді від 30.03.2010 року за № Г-17, згідно до якої - підстав для поновлення ОСОБА_3 на роботі в ЗАТ Львівський іподром комісія Обєднання профспілок Львівщини не вбачає (а.с. 133 - т. 1).

До початку розгляду справи за вказаною скаргою, суд апеляційної інстанції надіслав профспілковому комітету ПАТ Львівський іподром листа з вимогою повторно розглянути питання про дачу чи відмову у дачі згоди на звільнення ОСОБА_3 з посади різноробочого ЗАТ Львівський іподром у звязку з появою на роботі у нетверезому стані на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу Закритого акціонерного товариства Львівський іподром № 74 від 26 жовтня 2009 року.

Зважаючи на небажання позивача явитись на засідання профкому ПрАТ Львівський іподром, останній, належним чином повідомляючи позивача про час та місце засідання, - 12 грудня 2012 року, 25 лютого 2013 року, 07 травня 2013 року та 03 липня 2013 року, провів такі, де на всіх засіданнях профкому одноголосно прийняті рішення про дачу згоди на звільнення ОСОБА_3 з посади різноробочого ЗАТ Львівський іподром у звязку з появою на роботі у нетверезому стані, на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України, згідно наказу Закритого акціонерного товариства Львівський іподром № 74 від 26 жовтня 2009 року (а.с. 221-225, 231, 238-260 т. 1, а.с. 1-10, 15-27 - т. 2).

До заяв ОСОБА_3 про відкладення засідань профкому (а.с. 230, 237 т. 1), жодних доказів про неможливість прийняти участь у засіданні не надано.

За таких обставин, підстави вважати, що роботодавцем було порушено передбачений законодавством порядок звільнення позивача відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність оскаржуваного рішення.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками районного суду, оскільки суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті і справедливе рішення, дійшовши його на основі повно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд правильно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та вірно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, ч. 1 п. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Гірник Т.А.

ОСОБА_10