АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1073/13Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,20 Золотоверхий О.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Карпенко О. В.
суддів Єльцов В. О. , Нерушак Л. В.
при секретарі Посипайко А.І.

прокурора Приходька Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Лисянського району Черкаської області на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 08 січня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі -продажу та визнання права власності на нерухоме майно,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 в грудні 2012 року звернувся до Лисянського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що 22 жовтня 2012 року між ним - ОСОБА_6 та продавцем - ОСОБА_7, що діяв на підставі довіреності від 20 серпня 2012 року, якою він був уповноважений ОСОБА_8 продати їй належний на праві приватної власності житловий будинок, була досягнута домовленість та укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці площею 0,53 га.

Позивач вказує, що між сторонами була досягнута домовленість щодо всіх істотних умов договору, продавець отримав гроші в сумі 35 000,00 грн., в якості повної оплати вищевказаного будинковолодіння, що підтверджується розпискою, передав ключі від будинку та обіцяв нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу даного будинковолодіння.

ОСОБА_6 вказує, що в подальшому, продавець ухилився від нотаріального посвідчення даного договору купівлі-продажу, у зв»язку із чим він був змушений звертатися за захистом своїх порушених прав до суду і просив постановити відповідне судове рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також визнати за ним право користування земельною ділянкою площею 0,53 га., на якій розташоване вищевказане домоволодіння.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 08 січня 2013 року позов ОСОБА_6 - задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 0,53 га., що розташований по АДРЕСА_1, укладений 22 жовтня 2012 року між продавцем ОСОБА_7, що діяв на підставі довіреності від 20 серпня 2012 року, якою він уповноважений ОСОБА_8 продати належний їй на праві приватної власності житловий будинок, та покупцем ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований по. АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_6 право користування земельною ділянкою, площею 0,53 га., на якій розміщене домоволодіння за АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі прокурор Лисянського району Черкаської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з»ясування обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті, просить рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 08 січня 2013 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити повністю.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора Лисянського району Черкаської області, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з"ясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог ОСОБА_6, посилаючись на вимоги ст. 220 ЦК України та зазначивши в рішенні, що позивач в повній мірі виконав обов"язки, покладені на нього умовами укладеного між ним та ОСОБА_7 договору купівлі-продажу житлового будинку від 22 жовтня 2012 року.

Проте, такі висновки суду не відповідають вимогам чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона/продавець/ передає або зобов»язується передати майно /товар/ у власність другій стороні/покупцеві/, а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно /товар/ і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи із вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку /квартири/ або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, між позивачем ОСОБА_6 та ОСОБА_7 22 жовтня 2012 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,53 га у простій письмовій формі /а.с.5/.

Частиною 1 ст. 219 ЦК України встановлено, що в разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення правочину , такий правочин є нікчемним.

Згідно із ч.3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності, і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов"язується саме з нотаріальним посвідченням і державною реєстрацією, тому такий правочин не створює ніяких прав та обов"язків для його сторін.

Вказані питання отримали своє ретельне висвітлення в узагальненні Верховного Суду України щодо практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними.

Проте, при розгляді даної справи суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані вимоги закону, що призвело до винесення незаконного і необґрунтованого рішення, яке не може залишатися в законній силі.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст.ст. 220,640,655,657 ЦК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Лисянського району Черкаської області - задовольнити.

Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 8 січня 2013 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :