АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/8287 /2012 Головуючий 1 інстанції -
Справа №2/2023/1363/2012 Лазарєв А.В.
Категорія: договірні Доповідач -Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2012 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді : Гальянової І.Г.

суддів: Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі: Галушко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Слобідська усадьба»на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 02 листопада 2012 року у справі за позовом приватного підприємства «Слобідська усадьба» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

12 липня 2012 року позивач звернувся у суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги у розмірі 2558, 27 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги обґрунтовував тим. що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно договору б/н від 29.12.2006 року укладеного між власниками приміщень зазначеного будинку та позивачем , він виконує управління нероздільним та загальним майном житлового комплексу за адресою АДРЕСА_1, тобто є Управителем.

Позивач зазначає, що 29 березня 2006 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання житлово-комунальних послуг № 48, відповідно до умов якого відповідач брав на себе зобов»язання щомісячно сплачувати свою частку у загальному об»ємі обов»язкових платежів на утримання та експлуатацію будинку не пізніше 20 числа кожного місяця.

Як на підставу стягнення з відповідача вказаної заборгованості позивач зазначає на невиконання відповідачем умов договору та не сплату послуг за утримання будинку та прибудинкової території

01 листопада 2012 року позивач, в особі свого представника звернувся з заявою про поновлення строку позовної давності звернення у суд з зазначеним позовом . Свої вимоги обґрунтовував тим. що з аналогічним позовом вже звертався до суду 09 березня 2010 року та позов було залишено без розгляду у зв»язку з неявкою представника в судове засідання.

Про наявність ухвали позивачу не було відомо у зв»язку з чим позивач не мав можливості оскаржити ухвалу суду( а.с.36).

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача підтримав позовні вимоги з зазначених підстав.

Відповідач позовні вимоги позивача не визнала. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що відповідно до укладеного нею та позивачем договору № 48 від 26 березня 2006 року , позивач брав на себе зобов»язання щодо утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач зазначає, що відповідно до умов договору оплата водопостачання, водовідведення, електропостачання здійснюється за приладами обліку. Оплата газу для потреб автономного опалення котельні не є предметом цього договору і здійснюється власником по окремим рахункам. Відповідач також зазначала,що нею були встановлені нецільове використання позивачем коштів, які внесені нею до бухгалтеріх позивача за вказаним договором та фактично були списані ним на водопостачання, водовідведення і газ на потреби котельної. 12 лютого 2009 року нею був викликаний представник управління ОСОБА_4. яка оглянула квартиру склала акт про те, що у квартирі встановлені і опломбовані прилади обліку холодної і гарячої води, опалення в квартиру не подається, сантехнічні і опалювальні прилади не встановлені і відсутні. Відповідач також зазначає, що згідно до квитанцій про оплату вона за період з 2006 року по червень 2009 року внесла до каси позивача 11048 грн.02 коп.. З неї необґрунтовано було нараховане у утримано 179,30 за червень 2009 року уже після передачі будинку на баланс ОСМБ «Павлове Поле», а також за послуги , якими вона взагалі не користується : 22 грн. 50 коп. за водовідведення, 497 грн. 60 коп. за гарячу воду, 82 грн. 35 коп. -за холодну воду, 2242 грн. 16 коп. за газ на потреби котельної, всього на суму 3023 грн. 91 коп..

Також відповідач в судовому засідання звернулась з заявою про застосування до вимог позивача строку позовної давності ( а.с.56).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2012 року в задоволенні позовних вимог позивачу .

В апеляційній скарзі позивач, в особі свого представника, просить скасувати вказане рішення суду поновити строк позовної давності на звернення до суду за захистом своїх цивільних права, ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги позивача.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам.

Апелянт зазначає, що позивач строк на звернення до суду пропустив з поважних причин. Апелянт також зазначає. що відповідач в порушення умов договору щодо щомісячних платежів за обслуговування будинку та прибудинкової території провела тільки одинадцять платежів на загальну суму 11048 грн.02 коп. , у зв»язку з чим на думку апелянта, бухгалтерія ПП «Слобітська усадьба»не змінювала цільового призначення платежів. Апелянт також зазначає, що з заявою про визів представника підприємства відповідач до директора не зверталась, у зв»язку з чим вважає необґрунтований складений за участю ОСОБА_4 акт та відсутність підстав для перерахунку.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Наводить ті ж доводи, що і в суді першої інстанції. коштами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи , доводи апеляційної та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України , під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з посиланням на умови укладеного між позивачем та відповідачем договору про участь у витратах по утриманню зазначеного будинку і прибудинкової території, ст. ст. 24, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виходив з того, що позивач, необґрунтовано нараховував та стягував з відповідача грошові кошти за послуги , які вона не отримувала, а саме : 22 грн. 50 коп. за водовідведення, 497 грн. 60 коп. за гарячу воду, 82 грн. 35 коп. за холодну воду, 2242 грн. 16 коп. за опалення , а всього на загальну суму 2844 грн. 61 коп., а також з пропуску позивачем строку позовної давності.

Вказаний висновок суду відповідає обставинам справи та наявним у справі доказам, яким суд дав належну оцінку.

При цьому судом першої інстанції достовірно встановлено. та цей факт позивачем не спростовано, що квартира позивача знаходиться в нежитловому стані , відсутністю холодної та гарячої води, відсутності каналізації та водопроводу,а також опалення, що підтверджується складеним представником позивача ОСОБА_4 8 лютого 2009 року актом та отриманням від відповідача претензії щодо перерахунку нарахованих платежів ( а.с.19-20).

Матеріали справи також свідчать про те, що позивач пропустив встановлений ст. 257 ЦК України строк для звернення до суду з вказаним позовом та не надав суду доказів поважності причин такого пропуску та про застосування такого строку відповідач заявила в судовому засіданні 02 листопада 2012 року.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Посилання апелянта на залишення позову судом без розгляду , як поважність причини пропуску встановленого законом строк для звернення у суд з вказаним позовом, є безпідставним, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 265 ЦК України,залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу приватного підприємства «Слобідська усадьба », відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2012 року, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя :

Судді :