АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1149/13 Справа № 2/419/2037/12 Головуючий у 1 й інстанції - Токар Н.В. Доповідач - Михайловська С.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Михайловської С.Ю.

Суддів - Черненкової Л.А., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Савчук Р.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування затрат на будівництво дачного будинку, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування затрат на будівництво дачного будинку відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що суд дійшовши висновку про пропущення позивачем строку позовної давності не врахував, що цей строк неодноразово переривався відповідачем, який надав позивачу грошові кошти в рахунок понесених витрат на будівництво спірного дачного будинку, про що були складені відповідні розписки від 20.06.2009 р., та від 14.05.2010 р.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу послався на те, що ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1, був батьком покійної ОСОБА_5 - дружини позивача ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_4 був членом садового товариства "Геотехнік", яке розташоване на території Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

В 1987 році ОСОБА_4 була виділена в користування земельна ділянка НОМЕР_1 площею 400 кв.м для ведення садівництва та будівництва дачного будинку, яку останній приватизував та отримав 11 листопада 1997 року Державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Через похилий вік та стан здоров'я, ОСОБА_4 не міг доглядати за земельною ділянкою, тому ОСОБА_4 передав право на фактичне користування вказаною земельною ділянкою позивачу. Останній, особисто обробляв земельну ділянку, вирощував на ній садові та огородні культури, а також з письмового дозволу ОСОБА_4 та зі згоди правління садового товариства в 1987 році почав за свої кошти та власною працею будівництво дачного будинку та надвірних будівель на наданій йому ОСОБА_4 в користування земельній ділянці, закінчивши будівництво їх вже після його смерті.

Всі будівельні матеріали для будівництва дачного будинку були придбані особисто ним, так, ним було придбано цемент, блоки, плити, цеглу, дверні блоки, шифер, метал та інші будівельні матеріали, оплачені автопослуги.

Для виконання будівельних робіт 06.07.1987 року ним було укладено договір №2/24-3 з будівельно-монтажним трестом №17 на будівництво садового будинку за адресою: с.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області садове товариство "Геотехнік" ділянка НОМЕР_1 на суму 4715 крб. 30 коп., яку він оплатив з власних коштів, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. За цим договором були виконані роботи по будівництву підвалу, першого та мансардного поверхів.

Для виконання будівельних робіт по влаштуванню фронтонів, внутрішніх перегородок, печі, утеплення та влаштування підлоги, встановлення віконних та дверних блоків, влаштування сходів на мансардний поверх, електропроводки, металевої огорожі по периметру ділянки та інших робіт ним будо укладено договір №39 від 20 липня 1992 року з будівельним управлінням №2 тресту №17, по якому ним з особистих коштів протягом 1992-1994 років було сплачено 1675000 купоно-карбованців, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів.

Зазначені обставини підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні, кожен окремо: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які зазначили, що будівництвом дачного будинку у 1987 - 1994 роках за адресою: с.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області садове товариство "Геотехнік" ділянка НОМЕР_1, займався ОСОБА_2.

За змістом ч.2 ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено нормами ст.ст.256, 257 ЦК України.

Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на дачний будинок за адресою: с.Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області садове товариство "Геотехнік" ділянка НОМЕР_1, власником є син позивача - відповідач ОСОБА_3.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом було з'ясовано, що власником спірного дачного будинку за адресою: с. Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області садове товариство "Геотехнік" ділянка НОМЕР_1 є ОСОБА_3, який 25 серпня 2007 року отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

З цього дня - 25 серпня 2007 року, відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, і починається перебіг строку позовної давності, коли особа довідалася про порушення свого права.

Суд прийшов до висновку, що строк позовної давності, сплинув 25 серпня 2010 року. Позивач звернувся до суду з позовом тільки 26 березня 2012 року, згідно вхідного штампу канцелярії суду. Таким чином, позивачем був пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав

Посилання представника позивача на те, що позивачем не був пропущений строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист порушеного права, оскільки строк позовної давності був перерваний шляхом повернення грошових коштів відповідачем, на підтвердження чого, позивачем були написані власноручно розписки від 20.06.2009 року, 18.11.2009 року та 14.05.2010 року, суд не прийняв до уваги, оскільки зазначені посилання представника позивача, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Така заява про застосування строку позовної давності, була подана представником відповідача, що відповідає положенням ч.3 ст.267 ЦК України, згідно якої позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За таких обставин суд відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив вищезазначені обставини справи, дав цим обставинам та доказам по справі правильну правову оцінку і, відповідно до вимог ст..ст. 256, 257, ч. 1 ст. 261, ст. 267 ЦК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Довід апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд дійшовши висновку про пропущення позивачем строку позовної давності не врахував, що цей строк неодноразово переривався відповідачем, який надав позивачу грошові кошти в рахунок понесених витрат на будівництво спірного дачного будинку, про що були складені відповідні розписки від 20.06.2009 р., та від 14.05.2010 р., не спростовує правильність рішення, оскільки предметом спору є відшкодування витрат на будівництво, а не повернення грошей взятих у борг, тому наявність випадків часткової компенсації витрат на будівництво не може розглядатися як підстава для переривання перебігу строку позовної давності.

Таким чином рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують його правильність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :