Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2013 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Ференц А.М.

при секретарі - Пазяк С.М.

з участю позивачки - ОСОБА_1

з участю представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на будівлю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання права власності на будівлю, мотивуючи її тим, що на підставі рішення Ужгородської міської ради Про надання вихідних даних на розміщення стаціонарних малих архітектурних форм та погодженого головним архітектором міста проекту, нею було розпочато будівництво не житлової будівлі за адресою м. Ужгород вул. Заньковецької. Замість тимчасової будівлі нею за власні кошти здійснено будівництво капітальної споруди. Даний факт підтверджується листом КП Архітектурно-планувального бюро Ужгородської міської ради. З метою оформлення права власності на самочинне будівництво- будівлю по вул. Заньковецької, позивачка звернулася в ТОВ Уж-Інвентаризатор, де було виготовлено інвентаризаційну справу за №311 від 09.08.2013 року згідно яких вищевказана будівля, загальною площею 10,9 м2 належить ОСОБА_1, в якій зафіксовано, що дане будівництво є самочинним, а тому в реєстрації права власності відмовлено.

У звязку з чим, вона змушена звернутися за захистом свого права до суду з позовною заявою про визнання за нею права приватної власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме будівлю загальною площею 10,9 м2, що знаходиться на вул. Заньковецької в м. Ужгороді.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали просили його задоволити в повному обсязі.

Представник Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Суд, заслухавши думку позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Інвентаризаційної справи№311 від 09.08.2013 року виданої ТОВ Уж-Інвентаризатор будівля площею 10,9 м2, що знаходиться за адресою вул. Заньковецької в м. Ужгород належить ОСОБА_1

Згідно рішення XV сесії VI скликання Ужгородської міської ради від 28.12.2012 року за № 797 Про надання дозволів на укладення договорів сервітутного користування земельними ділянками ОСОБА_1 надано дозвіл на укладення договору сервітутного користування земельною ділянкою площею 0,0016 га для розміщення тимчасових споруд та для їх обслуговування по вул. Заньковецької в м. Ужгороді.

Згідно ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Власники земельних ділянок мають право споруджувати на ній жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди (п. д ч.1 ст.90 ЗК України).

Відповідно до положень ст. 24 Закону України Про планування та забудову території фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов'язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування (далі - дозвіл на будівництво).

В судовому засіданні встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 на вищезазначеній земельній ділянці, за адресою вул. Заньковецької в м. Ужгород, за власні кошти, без відповідного на те дозволу та затвердженого на будівництво проекту, було побудовано будівлю площею 10,9 м2.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил - вважається самочинним будівництвом.

Нормами ч. 5 ст.376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що визнання за позивачем права власності на самочинно збудований нею вищезазначений обєкти нерухомого майна, що знаходяться за адресою: вул. Заньковецької м. Ужгород, не порушує права третіх осіб, суд приходить до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності зазначене нерухоме майно.

Керуючись ст. 16, 319, 376, 391 ЦК України, ст.90 ЗК України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 208, 209, 212,-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівлю загальною площею 10,9 м2, що знаходиться за адресою вул. Заньковецької в м. Ужгород.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після його проголошення.

Суддя Ференц А.М.