Номер провадження № 22-ц/785/5892/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2013 року м. Одеса

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Суворова В.О.

за участю секретаря Орлової С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року по справі за позовом Першого заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, виселення та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року Перший заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Приморського районного суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування квартири №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі, укладеного 14.04.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр № 1344, недійсним; виселення ОСОБА_2 з квартири №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі , вселення ОСОБА_4 в квартиру №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі посилаючись на те, що 12.01.1995 р. державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 було посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_7 бажала залишити усе своє майно, яке їй належало за законом на праві власності ОСОБА_2

14.05.1998 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 уклали договір дарування квартири №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі з правом довічного проживання у ній дарувальника.

09.07.1999 року ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_4 про визнання вказаного договору дарування недійсним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2002 року договір дарування квартири №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі укладений 14.05.1998 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі під № 216, визнано недійсним.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.03.2003 року вказане рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 23.11.2005 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.06.2002 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 18.03.2003 року, скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2009 р. в позовних вимогах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі недійсним відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02.06.2009 року вказане рішення залишено без змін.

Таким чином, на теперішній час договір дарування спірної квартири від 14.05.1998 року не визнаний судом недійсним та на підставі нього ОСОБА_4 є власником зазначеної квартири.

Разом з тим, до розгляду справи Верховним Судом України ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державної податкової інспекції Приморського району м. Одеси про становлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2003 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини, яка відкрилася після смерті її тітки ОСОБА_7 07 червня 1999 року на підставі заповіту від 12.01.1995 року; за ОСОБА_2 визнано право власності на спадкове майно, яке складається з квартири №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі, майна на загальну суму 3 318 гривень, згідно акту опису майна від 27.07.1999 року та внески у філії Одеського відділення Ощадного банку України № 7860/0262 на суму 4 797,45 гривень на рахунках №20472, № НОМЕР_1, № 0575863.

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2003 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.06.2009 року заяву ОСОБА_4 задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2003 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції Приморського району м. Одеси про встановлення факту прийняття спадщини та про визнання права власності на спадкове майно скасовано за нововиявленими обставинами в частині визнання права власності за ОСОБА_2 на квартиру №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі.

Однак, 14.04.2006 р. ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 квартиру №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі.

Приймаючи до уваги, що право власності на спірну квартиру ОСОБА_2 отримала на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2003 року, яке скасовано за нововиявленими обставинами, договір дарування квартири від 14.05.1998 р. не визнаний судом недійсним та на підставі нього ОСОБА_4 з 14.05.1998 р. є власником спірної квартири, відповідно, ОСОБА_2 не мала права в 2006 року розпоряджатися спірним майном.

В зв'язку з вищенаведеним перший заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_4 звернувся до районного суду із позовом в якому просив договір дарування квартири від 14.04.2006 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнати недійсним, виселити ОСОБА_2 та вселити ОСОБА_4 в спірну квартиру.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року позовні вимоги першого заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_4 задоволено, визнано договір дарування квартири №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі укладений 14.04.2006 року між ОСОБА_2А та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстр № 1344, недійсним; виселено ОСОБА_2 з квартири №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі; вселено ОСОБА_4 в квартиру №87 по Фонтанській дорозі, 9-б, в м. Одесі.

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року ухвалити нове рішення, яким в позовних вимогах першого заступника прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов прокурора в інтересах ОСОБА_4 суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 12 січня 1995 року державним нотаріусом шостої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 був посвідчений заповіт, відповідно до якого ОСОБА_7 заповідала все своє майно, яке їй належало за законом на праві власності ОСОБА_2

14 травня 1998 року ОСОБА_7 та ОСОБА_4 уклали договір дарування квартири АДРЕСА_1 б в м. Одесі з правом довічного проживання в ній дарувальника.

09 липня 1999 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання вказаного договору дарування недійсним.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2002 року зазначений договір дарування визнано недійсним. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 березня 2003 року зазначене рішення залишено без змін.

23 листопада 2005 року ухвалою Верховного Суду України рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2002 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 18 березня 2003 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 січня 2009 року в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору дарування квартири № 87 в буд. № 9 б по вул. Фонтанська дорога у м. Одесі недійсним було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 червня 2009 року зазначене рішення суду залишено без змін.

За викладених обставин суд обґрунтовано встановив, що договір дарування зазначеної квартири від 14 травня 1998 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 діє.

За час дії рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2003 року, до скасування його Верховним Судом України ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до податкової інспекції Приморського районну м. Одеси про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно після смерті її тітки ОСОБА_7 на підставі заповіту від 12 січня 1995 року, яким її вимоги задоволено, встановлено факт прийняття спадщини за заповітом за ОСОБА_2, визнано за нею право власності на квартиру № 87 в буд. № 9 б по вул. Фонтанська дорога у м. Одесі, майно на суму 3318 грн. відповідно до акту опису майна від 27 липня 1999 року вклади,в філіалі Одеського відділення Ощадбанку України № 7860/0262 на суму 4797,45 грн., на рахунках № 20472, № НОМЕР_1, № 0575863.

За заявою ОСОБА_4 про перегляд зазначеного рішення суду ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 червня 2009 року скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 червня 2003 року за нововиявленими обставинами в частині визнання права власності за ОСОБА_2 на квартиру № 87 в буд. № 9 б по вул.. Фонтанська дорога у м. Одесі.

Проте, 14 квітня 2006 року ОСОБА_2 подарувала зазначену квартиру ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути вказаний судом недійсним.

Частиною 1 п. 3 ст. 346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

За викладених обставин суд дійшов правильного висновку, що договір дарування спірної квартири від 14 травня 1998 року на підставі якого ОСОБА_4 отримав у дар від ОСОБА_7 зазначену квартиру є дійсним, а ОСОБА_2 не мала права в 2006 році розпоряджатися спірною квартирою, внаслідок чого договір дарування № 1344 від 14.04.2006 року спірної квартири ОСОБА_2 ОСОБА_3 підлягає визнанню недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Правовими наслідками за зазначеним правочином суд обґрунтовано визнав вимоги позивача в частині виселення ОСОБА_2 з спірної квартири та вселення в неї ОСОБА_4 на законних підставах.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

ОСОБА_8