АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1618/3387/12
Номер провадження 22-ц/786/3205/2013
Головуючий у 1-й інстанції Яценко В.В.
Доповідач Винниченко Ю. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Лобова О.А., Акопян В.І.

При секретарі: Цилюрик М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Державного казначейства України та ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Держави Україна в особі Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області, державного казначейства України, третя особа Лубенська міжрайонна прокуратура про відшкодування шкоди завданої внаслідок злочину ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, Держави Україна в особі Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області, державного казначейства України про відшкодування завданої шкоди внаслідок злочину.

Позов обґрунтовував тим, що 28 вересня 2009 року дільничний інспектор Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1, будучи службовою особою, перевищуючи свої повноваження, надані Законом України Про міліцію, близько 13.00 год. приїхав до належного йому господарства в с. Ісківці Лубенського району, де безпідставно застосовував до нього спецзасіб (наручники) та доставив до Лубенського міськвідділу. Завівши ОСОБА_2 до службового кабінету № 109 Лубенського МВ УМВС України, ОСОБА_1 безпідставно застосував до позивача спеціальний засіб (гумовий кийок) і наніс кілька ударів в область лівого колінного суглобу, лівого стегна, лівого плеча, лівого та правого наколінника тим самим спричинив йому тілесні ушкодження та завдав особливого фізичного болю. Після чого, ОСОБА_1 примусив ОСОБА_2 зізнатись у скоєнні злісної непокори працівнику міліції, та склав завідомо неправдивий протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП та піддано штрафу в розмірі 136 грн. на користь держави. Після спричинених тілесних ушкоджень, позивачу довелося лікуватися, на що було витрачено 83 грн. 59 коп. Вважає, що злочинними діями ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яку оцінює в 50 000 грн.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 83 грн.59 коп.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду в розмірі 4500 грн.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати за юридичну допомогу в розмірі 2000 грн.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та позовні вимоги ОСОБА_2 залишити без задоволення, судове засідання провести за участю ОСОБА_1 в режимі відеоконференції.

Апелянт вважає рішення суду таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що позивачем не надано належних доказів, які підтверджували моральні страждання та погіршення стану здоровя ОСОБА_2

Рішення суду першої інстанції також оскаржила Державна казначейська служба України, просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають істотне значення для справи, та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

03.09.20013 року судом апеляційної інстанції було розпочато розгляд даної справи в режимі відео конференції, під час якої апелянт ОСОБА_1 підтримав підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник Державного казначейства України Котенко М.М. також підтримала апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор Снісаренко Ю.Л. підтримала апеляційну скаргу Державного казначейства України.

Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення апеляційних скарг.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить відхилити, апеляційну скаргу Державного казначейства України - задовольнити частково за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 січня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ч.ч. 2,3 ст. 365, ч.1 ст. 366 КК України та засуджено до позбавлення волі строком на 7 років за перевищення влади та службових повноважень, яке мало місце 28 вересня 2009 року тобто, умисне вчинення службовою особою дій, які виходять за межі наданих йому прав та повноважень, поєднані з болісними і такими, що ображають гідність потерпілого за відсутності ознак катування, що заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого ОСОБА_2

Відповідно до рішення Апеляційного суду Полтавської області від 10 березня 2011 року було стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 1600 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди шляхом списання з єдиного державного казначейського рахунку.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено розмір завданої йому матеріальної шкоди на суму 83 грн. 59 коп. та, врахувавши ступінь моральних страждань позивача внаслідок незаконних дій відповідача ОСОБА_1, визначив моральне відшкодування в розмірі 4500 грн. Свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував положеннями ч.2 ст. 23,1666,1167 ЦК України та вимогам ст. 12 Закону України Про міліцію.

З вказаним висновками погоджується колегія суддів як з такими, що відповідають матеріалам справи та грунтуються на вірно застосованих до спірних правовідносин нормах матеріального права.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особою відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 5 ЗУ Про міліцію, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії або бездіяльність працівників міліції завдали моральної втрати громадянинові, моральних страждань, призвели до порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Враховуючи встановлену вину засудженого ОСОБА_1, характер завданої ОСОБА_2 шкоди, що виразилась в отриманні легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоровя, виходячи з засад розумності та справедливості місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначений співмірно до обсягу страждань потерпілого.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на положення ст. 1174 ЦК України, яка регламентує відповідальність за спричинення шкоди, завданої посадовими чи службовими особами органів державної влади, оскільки органи внутрішніх справ та працівники міліції не є субєктами відповідальності за цією статтею. Щодо них відповідальність настає за положенними ст. 1176 ЦК України на загальних підставах, з урахуванням вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України.

Апеляційні скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, з якими законодавство повязує підстави скасування рішення.

Так, твердження про те, що судом порушені принципи цільового використання бюджетних коштів не заслуговує на увагу та не свідчить про необхідність скасовувати рішення та відмовляти в позові.

Посилання представника Державної казначейської служби Українина положення спеціального Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду не приймається до уваги колегією суддів, оскільки заявлені вимоги обгрунтовані нормами Цивільного Кодексу, за якими настає відповідальність за спричинену шкоду, зокрема за правилами ст. 1176, 1166, 1167 ЦК України.

Разом з цим, резолютивна частина рішення потребує уточнення в частині стягнення присудженої шкоди, зокрема підлягає зазначенню вказівка про те, що стягнення 83 грн. 59 коп.завданої злочином матеріальної шкоди та 4500 грн. моральної шкоди повинно мати місце шляхом списання в безспірному порядку з єдиного Казначейського рахунку Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ч.1 п.3,4, 316,317 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Апеляційну скаргу Державного казначейства України - задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 квітня 2013 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на положення ст.1174 ЦК України та доповнити резолютивну частину судового рішення посиланням на стягнення моральної та матеріальної шкоди шляхом зобовязання Державної казначейської служби України списати в безспірному порядку присуджені кошти з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : _______________ Ю.М. Винниченко

Судді: __________ О.А. Лобов _____________ В.І. Акопян