АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Онищенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року усправі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» про стягнення грошового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», треті особи: Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніссан Мотор Україна» про стягнення грошового відшкодування- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Представники відповідача та третьої особи проти апеляційної скарги заперечили.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 16.05.2011 року було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, серія AM № 018143 (надалі - Договір страхування), відповідно до якого було застраховано транспортний засіб марки Nissan Qashqai, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 4-16).

Відповідно до п. 9.1.1. Договору страхування Страхувальник має право одержати страхове відшкодування при настанні страхового випадку.

У відповідності до п.10.2. Договору страхування Страховик здійснює виплату страхового відшкодування у строк 30 (тридцяти) робочих днів, починаючи від дня одержання письмового повідомлення про настання страхового випадку.

Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до вимог статті 6 Закону України „Про страхування", добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком.

Статтями 628, 638, 982 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Однією з істотних умов договору страхування є страховий випадок.

Страховим випадком відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) Страхувальнику.

За умовами укладеного між відповідачем та позивачем договору страхування серії AM № 018143 від 16 травня 2011 року (далі - Договір страхування) одним із перелічених в цьому Договорі страхових випадків є пошкодження та/або знищення застрахованого транспортного засобу та/або його додаткового обладнання внаслідок раптової дії термічного чинника, що знаходиться назовні застрахованого транспортного засобу (пожежа, вибух), а також самозаймання внаслідок помилок товаровиробника транспортного засобу (п. 3.5.3).

16.06.2011 року в застрахованому ТЗ виникла пожежа. Вогнем автомобіль було повністю знищено.

Сторонами не заперечувалось, що 17 червня 2011 року позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та повідомив відповідача про те, що застрахований транспортний засіб був знищений внаслідок пожежі.

Згідно складеного працівниками Оболонського РУГУ МНС України в м. Києві Акту пожежі від 16 червня 2011 року (далі Акт про пожежу), ймовірною причиною пожежі є технічна несправність автомобіля (а.с. 17).

Зміст вказаного акту про пожежу не містить відомостей про те, що пожежа виникла не внаслідок раптової дії термічного чинника, що знаходиться назовні застрахованого транспортного засобу (пожежа, вибух), або сталося самозаймання внаслідок помилок товаровиробника.

В даному акті про пожежу вказано лише про ймовірність зазначеної причини пожежі та відсутні посилання на причини несправності (помилки товаровиробника транспортного засобу), але чітко вказано, що осередок пожежі знаходився у моторному відсіку, то Відповідач звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з проханням провести комплексне авто технічне та пожежно-технічне експертне дослідження за фактом пожежі в автомобілі.

Відповідно до складеного Київським НДІ судових експертиз висновку за № 8635/11-13/8636 11- 18/12552/11-37 від 30.11.2011 року (далі - Висновок) осередок пожежі, котра сталася 16.06.2011 року в автомобілі 1МІ55АІМ, державний реєстраційний номер АА 8786 ЇМ, знаходився у лівій частині моторного відсіку, поблизу місця розташування електронного блоку керування роботою двигуна, позаду місця розташування акумуляторної батареї.

У зв'язку з тим, що взаєморозташування об'єктів у моторному відсіку досліджуваного автомобіля було змінено до моменту проведення його огляду експертами, деякі з них відсутні, а також через повне знищення решти об'єктів, що знаходились у встановленому осередку пожежі, встановити причину її виникнення та наявність технічних несправностей у цьому автомобілі на момент виникнення пожежі не виявилось можливим.

В рамках даного дослідження встановити наявність чи відсутність підключення до елементів живлення (безпосередньо до акумуляторної батареї або електричних дротів системи керування двигуном) будь-якого додаткового обладнання, непередбаченого заводом виробником не є можливим, а отже і вказати чи може додаткове обладнання призвести до виникнення даної пожежі також, неможливо, у зв'язку із значними термічними пошкодженнями зазначеного автомобіля (а.с. 58-76).

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції експерт ОСОБА_4 також пояснив, що можна вважати, що загорання автомобіля відбулося в середині автомобіля і пов»язано з роботою електронного блоку керування двигуна внутрішнього згорання. Оскільки блоку на момент дослідження не було у зв»язку із його повним знищенням, тому стверджуючого висновку щодо причин само загорання дати в категоричній формі неможливо (а.с. 103).

Тобто, враховуючи, що ні Актом про пожежу, а ні висновками експертів КНДІСЕ, а ні іншими належними і допустимими доказами факт самозаймання застрахованого транспортного засобу внаслідок помилок товаровиробника не доведено, як і не доведено те, що в даному випадку відбулося пошкодження та/або знищення застрахованого транспортного засобу та/або його додаткового обладнання внаслідок раптової дії термічного чинника, що знаходиться назовні застрахованого транспортного засобу (пожежа, вибух).

Пунктом 9.2.3 Договору страхування передбачено, що страхувальник зобов'язаний надати страховику документи передбачені розділом XII «Перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку і розмір збитків» Договору, що стосуються страхового випадку та його наслідків.

Відповідач листом від 27 грудня 2011 року за вих. № 7952-31 повідомив Позивача про вказані обставини справи та зазначив, що у разі надання позивачем відповідачу документів, які б допомогли у визначенні обставин та причин виникнення пожежі ПрАТ СК «ПЗУ Україна» продовжить розгляд вказаної справи. Вказаний лист було отримано позивачем (а.с. 77-80).

Згідно вимог статі 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

В статті 9 Закону України „Про страхування" зазначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Договором страхування (п. 10.6.9) передбачено, що при повній загибелі застрахованого транспортного засобу розмір страхового відшкодування розраховується як різниця ринкової вартості застрахованого транспортного засобу на момент настання страхового випадку та ринкової вартості залишків пошкодженого транспортного засобу. При цьому залишки пошкодженого транспортного засобу залишаються у страхувальника/вигодонабувача.

Відповідно до п. 2.1.20 Договору страхування Повна загибель (конструкційна або фактична) - випадки, коли вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ згідно з п. 10.6.10. цих ЗУС (в тому числі витрати на встановлення розміру збитку та транспортування пошкодженого ТЗ до місця ремонту) складає 70% і більше ринкової вартості такого ТЗ, визначеної на момент настання страхового випадку.

Відповідно до п. 10.6.10 Договору страхування вартість відновлювального ремонту застрахованого ТЗ встановлюється на основі висновку незалежної авто товарознавчої експертизи або рахунку СТО офіційного дилера, або оцінки, підготовленої Страховиком згідно принципів, визначених у системі, з урахуванням ПДВ, тобто згідно: а)максимальних цін запасних частин і матеріалів у вищевказаних системах;б) часових норм ремонтних робіт, вказаних виробником Т3:в ) ставки за 1 нормо-годину, встановленої Страховиком, яка базується на максимальних цінах на послуги.

Крім цього, договором страхування передбачена франшиза яка становить 5 відсотків від страхової суми у разі повної загибелі застрахованого транспортного засобу , що дорівнює - 9 250,00 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що Договір страхування укладено на користь третьої особи у відповідності до вимог ст. 636 Цивільного кодексу України (вигодонабувачем є ПАТ «Креді АгрікольБанк»), однак, в матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо відмови вигодонабувача від свого права на отримання страхового відшкодування, що підтверджувало бправомірність вимог позивача про стягнення страхового відшкодування саме на свою користь відповідно до ч.4 ст.636 ЦК України і доказів того, чи запитувалась така згода у Банку, також надано не було і відповідних клопотань до початку розгляду справи по суті - не заявлялось.

Згідно ч.1 ст.636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Тому вказаний Договір страхування по своїй правовій природі являється договором на користь третьої особи, а в даному випадку - на користь вигодонабувача - ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Частина друга статті 636 ЦК України передбачає, що виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд не вправі вийти за межі позовних вимог.

Однак, стороною позивача до початку розгляду справи по суті не заявлялись позовні вимоги в порядку ст.31 ЦПК України щодо стягнення з урахуванням ч.2 ст. 636 ЦК України суми страхового відшкодування на користь вигодонабувача - ПАТ «Креді Агріколь Банк», як і не надано згоди вигодонабувача на стягнення коштів на користь позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду є необ»єктивним, необґрунтованим та незаконним, оскільки позивач не посилається на норми права, які на його думку не застосовані чи порушені судом.

Крім цього, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до умов Договору страхування страхувальник має право одержати страхове відшкодування при настанні страхового випадку, оскільки представник позивача в скарзі не зазначає який саме страховий випадок стався та є підставою для одержання страхувальником страхового відшкодування.

Крім того, не знайшли підтвердження матеріалами справи доводи апеляційної скарги про те, що в судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про виклик третьої особи ПАТ «Креді Агріколь Банк» для допиту та надання необхідних документів, що суд проігнорував, оскільки представник третьої особи був присутнім в судовому засіданні.

Інші доводи апеляційної скарги також були предметом розгляду суду першої інстанції, висновків суду не спростовують і не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308 ,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді: