Провадження № 2/202/6172/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2013 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Грищенко В.М., при секретарі Шульга Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Індустріальної районної в місті Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Індустріальної районної в м. Дніпропетровську ради про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що до грудня 2012 р. перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, після чого розійшлися.

Від сумісного життя, 21.10.2009 р. у позивача з відповідачем народився син, ОСОБА_3. Після припинення фактичних шлюбних відносин син залишився проживати разом з матірю.

Позивач зазначала, що матеріальну допомогу на дитину відповідач не надає, дитина знаходиться на її утриманні. Додала, що після розлучення відповідач два рази проводив час з дитиною наодинці брав сина на прогулянку. На теперішній час відповідач почав приходити до дитячого садочку, в який ходить їх син, намагався забрати його самостійно, не попередивши позивача. Але позивач заздалегідь попередила вихователів садочку, щоб наприкінці дня дитину віддавали тільки їй особисто. Позивач не згодна, щоб дитина мешкала з відповідачем, просить суд визначити місце проживання дитини разом з нею.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, на їх задоволенні наполягали.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали, погодились з визначенням місця проживання дитини разом з позивачем, але зазначили, що факти та обставини, викладені в позовній заяві, не відповідають дійсності, є надуманими та викладені з ціллю введення суду в оману, просили зазначити обставини, викладені в запереченнях проти позову, в рішенні суду. Відповідач пояснив, що припинив проживати разом з позивачем однією родиною з грудня 2012 р. Син залишився проживати разом з матірю. Відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням надати йому можливість побачення з дитиною, під час декількох прогулянок з сином, на які погодилася позивач, купував йому іграшки, відвідував разом з дитиною зони відпочинку та розваг, в тому числі Ігроленд, дитячі кавярні; купував взуття для дитини, що підтверджується товарним чеком, приймав безпосередню участь у моральному, духовному, фізичному та інтелектуальному вихованні дитини. Тобто, виконував свої обовязки щодо виховання дитини як батько.

На протязі кількох останніх місяців і до теперішнього часу, позивач категорично не дозволяє відповідачеві відвідувати сина, спілкуватись з ним, приймати участь у його вихованні, проводити дозвілля, тобто своїми діями прямо чинить перешкоди у законному спілкуванні та вихованні відповідачем дитини, що на думку відповідача є прямим порушенням його прав, передбачених Сімейним кодексом України, а також іншими законами та нормативно правовими актами, повязаними з участю батьків у вихованні дітей.

Також додав, що майже щодня приходить до дитячого садочку з метою хоча б на декілька хвилин побачитися з сином, дізнатися про його здоровя, зробити йому подарунки, поспілкуватись, дізнатись про його моральний та фізичний стан. Проте, відповідач лише декілька разів мав можливість побачити дитину в дитячому садочку, оскільки в інші рази йому було повідомлено, нібито син відсутній з невідомих причин. Зі слів вихователів та працівників дитячого садка, відповідач дізнався, що, мати дійсно досить рідко приводить дитину до садочку. Відповідач неодноразово телефонував позивачеві, її батькам, для того, щоб отримати інформацію стосовно своєї дитини, прохати позивача надати йому можливість побачитися з дитиною, але кожного разу зазначені особи відповідали відмовою, не пояснюючи причини своєї поведінки.

Окремо просив звернути увагу на той факт, що шлюбні стосунки між ним та позивачем було припинено саме через аморальну поведінку позивача, яка полягала в тривалих відносинах позивача з іншим чоловіком під час проживання разом з відповідачем та їх сином однією сімєю. Як відповідач дізнався пізніше, зустрічі позивача з іншим чоловіком неодноразово проходили в присутності дитини, поки відповідач перебував на роботі, що, як зазначив відповідач, є негативним фактором для виховання та морального становлення особистості дитини. Додав, що дитина на теперішній час проживає в не досить здоровій обстановці, а саме: співмешканець позивача, з котрим також проживає в одному приміщенні дитина, був неодноразово судимий і на теперішній час перебуває в законному шлюбі з іншою жінкою.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу до грудня 2012 р., після чого шлюбні відносини між ними було припинено. 21.10.2009 р. у них народився син, ОСОБА_3. Після припинення фактичних шлюбних відносин син залишився проживати разом з позивачем.

Як вбачається з пояснень позивача та підтверджується матеріалами справи, позивач проживає разом з дитиною за адресою: АДРЕСА_1, дана квартира належить позивачеві на підставі договору купівлі продажу. Працює в Державній службі молоді та спорту України з 1996 р. на посаді спортсмена інструктора штатної збірної команди України з веслування академічного, а з 2001 р. тренера масажиста цієї ж команди (згідно службової характеристики від 26.07.2013 р.). Надала суду довідку, видану КЗ Дніпропетровський наркологічний диспансер Дніпропетровської обласної ради від 01.08.2013 р. за № 499, про те, що під диспансерно-динамічним наглядом у лікарянарколога не перебувала.

Відповідач надав суду довідку, видану ТОВ ЖКП Дніпрокомунсервіс від 11.07.2013 р. за № 108, згідно якої зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, до складу родини входять: батько, ОСОБА_4 та сестра, ОСОБА_5

Характеризується за місцем реєстрації добре, за час проживання за вказаною адресою проявив себе з позитивного боку, сплачує комунальні послуги регулярно, скарг від сусідів не надходило (про що видана характеристика ТОВ ЖКП Дніпрокомунсервіс). На теперішній час відповідач проходить стажування на ПП Коваленко, де також характеризується позитивно; керівництво підприємства має намір офіційно працевлаштувати відповідача (про що видана характеристика з ПП Коваленко від 11.07.2013 р.). Має на утриманні батьків інвалідів похилого віку.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідно в найкращих інтересах дитини.

Вирішуючи спір між батьками, які проживають окремо, про те, з ким з них залишається дитина, суд виходить із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо дитини, враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік та прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 161 СК України, ст.ст. 3, 7, 14, 57, 58, 61, 197, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з матірю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 витрати за сплату судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп..

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя: В.М.Грищенко