Справа № 2/2514/907/2012 Провадження № 22-ц/795/286/2013 Головуючий у I інстанції Гордієць Л.В. Доповідач - Литвиненко І. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2013 року
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника ОСОБА_5 ОСОБА_6, прокурора Булавко О.В., Близнюк І.М., її представника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду від 13 листопада 2012 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду від 13 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Комунальне підприємство „Служба єдиного замовника м.Ніжина, орган опіки та піклування Ніжинського міськвиконкому,

та за позовом ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_11, Ніжинської міської ради про визнання права користування житлом,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_12, ОСОБА_13, Комунальне підприємство „Служба єдиного замовника м.Ніжина, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_8, просить скасувати ухвалу суду через порушення норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду справа в частині позовної заяви ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_11, Ніжинської міської ради про визнання права користування житлом залишена без розгляду.

Доводи апеляційної скарги на ухвалу суду полягають у тому, що суд поза увагою залишив заяву ОСОБА_5 від 12.11.2012 року, в якій вона виявила бажання розглядати справу за її відсутності, надала письмові докази і підтримала свій позов.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 просять скасувати заочне рішення суду через порушення норм матеріального і процесуального права і відмовити новим рішенням у задоволенні позову.

Рішенням суду позов ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 задоволено. Суд визнав ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, неповнолітніх дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування жилим приміщенням у кв.№ 1, б.№ 28 по вул.Лащенка в м.Ніжині у звязку з їх вибуттям на інше постійне місце проживання.

Доводи апеляційної скарги на рішення суду полягають у тому, що суд не взяв до уваги докази звернень відповідачів до органів влади щодо припинення протизаконних дій позивачів, не застосував строки позовної давності до вимог позивачів, не врахував, що ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 не є належними позивачами, не зясував відсутність іншого законного постійного місця проживання у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і послався на рішення суду, якого не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно до особового рахунку в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано 12 осіб: ОСОБА_11 (наймач), зареєстрована з 1976 року; ОСОБА_12 (донька наймача), зареєстрована з 1983 року; ОСОБА_13 (донька наймача), зареєстрована з 1985 року; ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_5, ( син ОСОБА_13 і онук наймача), зареєстрований з 2011 року; ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_6 (син ОСОБА_12 і онук наймача), зареєстрований з 2005 року; ОСОБА_5 (сестра наймача), зареєстрована з 1980 року; ОСОБА_9 (племінниця наймача і донька ОСОБА_5М.), зареєстрована з 1985 року; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, (донька ОСОБА_9В.), зареєстрована з 2006 року; ОСОБА_10 (племінниця наймача і донька ОСОБА_5М.), зареєстрована з 1989 року; ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_2, (син ОСОБА_10В.), зареєстрований з 2007 року; ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3 (донька ОСОБА_10В.), зареєстрована з 2011 року; ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_7, ( донька ОСОБА_9В.), зареєстрована з 2011 року.

ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вважають, що ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 втратили право користування вказаною квартирою у звязку з вибуттям на інше місце проживання з літа 1984 року.

ОСОБА_5, як опікун згідно рішення виконкому Ніжинської міської ради № 388 від 23.08.2007 року, в інтересах ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась з позовом до ОСОБА_11, Ніжинської міської ради про визнання дій ОСОБА_11 стосовно перешкод у користуванні спірною квартирою незаконними та визнання за ОСОБА_8 права користування цією квартирою та підсобними приміщеннями, посилаючись на те, що ОСОБА_8 зареєстрована у кв.№ 1, б.№ 28, по вул.Лащенка в м.Ніжині, але не має змоги користуватися цим приміщенням через протиправну поведінку ОСОБА_11

Ухвалою судді від 05.10.2012 року вказаний позов був обєднаний в одне провадження з позовом ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, і призначена до слухання на 16.10.2012 року. У звязку з неявкою відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, за їх заявою справа була відкладена на 30.10.2012 року, а потім на 13.11.2012 року.

В судовому засіданні 13.11.2012 року суд залишив без розгляду справу в частині позову ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 через неявку ОСОБА_5 в судові засідання 30.10.2012 року і 13.11.2012 року без повідомлення причин неявки і відсутності заяви про розгляд справи у її відсутність.

Такі висновки суду відповідають матеріалам справи і положенням п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України. В матеріалах справи є відомості про належне повідомлення ОСОБА_5 про час і місце судового розгляду справи 30.10.2012 року і 13.11.2012 року (а.с.96-а, 104), а заяви про розгляд справи у відсутність позивача ОСОБА_5 матеріали справи не містять, що дає суду можливість застосувати вказану норму і залишити позов без розгляду.

Посилання ОСОБА_5 на заяву від 12.11.2012 року є безпідставним, оскільки зміст заяви стосується її заперечень на первинний позов і підтримання своїх позовних вимог, але в заяві відсутні посилання на розгляд справи 13.11.2012 року у її відсутність та причини неявки.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому відсутні підстави для її скасування.

Задовольняючи позов ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, суд виходив з того, що ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 втратили право користування спірною квартирою у звязку з вибуттям на інше постійне місце проживання.

Такі висновки суду ґрунтуються на наданих доказах та відповідають положенням ст.107 ЖК УРСР.

Заяви ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про застосування строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не можуть братись до уваги, оскільки дії відповідачів були триваючими, про порушення своїх прав позивачі дізнались лише у червні 2011 року при вирішенні питання приватизації квартири, в якій вони проживають, про що суд першої інстанції мотивовано зазначив у рішенні.

Є безпідставними твердження апелянтів ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про неналежність позивачів ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, так як відповідно до ст.ст.64, 65, 72 ЖК України позивачами можуть бути особи, що мають право постійного користування спірним житлом, а не тільки наймодавець.

Доводи апеляційної скарги на рішення суду щодо відсутності доказів вибуття відповідачів до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення спростовуються матеріалами справи. Зокрема, на а.с. 19-29 мається рішення Ніжинського міськрайонного суду від 29.11.2011 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 30.01.2012 року, по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням (кв. № 1 б.№ 28 по вул.Лащенка в м.Ніжині) та за позовом ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням через відсутність більше шести місяців у спірній квартирі, згідно до якого суд відмовив у задоволенні обох позовів, встановивши ті обставини, що ОСОБА_5 з 1991 року, разом зі своїми доньками ОСОБА_9 та ОСОБА_10, обрала інше місце проживання і зараз проживає в ІНФОРМАЦІЯ_8, що належить їй на праві власності. ОСОБА_9, після свого повноліття, проживає зі своєю сімєю у б.№1 по вул.Жовтнева в м.Ніжині, власником частки якого є її матір, а ОСОБА_10, теж після повноліття, обрала місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_9, разом зі своєю сімєю у батьків чоловіка. Крім того, вказаними судовими рішеннями встановлено, що діти відповідачів у спірну квартиру ніколи не вселялись, проживали зі своїми батьками і опікуном, їх речі у спірній квартирі відсутні. Відповідно до ст.61 ЦПК України, суд першої інстанції визнав вказані обставинами такими, що не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Посилання апелянтів на відсутність судового рішення від 29.11.2012 року, про яке зазначається в оскаржуваному рішенні, не є підставою для скасування рішення, оскільки згідно до ст.308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, Як убачається з тексту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції посилався саме на рішення Ніжинського міськрайсуду від 29.11.2011 року, а виправлення допущеної помилки у даті ухвалення рішення суду можливе іншим шляхом, передбаченим ЦПК України, без скасування судового рішення.

Обставини вибуття ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на інше постійне місце проживання узгоджуються з матеріалами даної справи і ними не спростовані. Твердження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що вони не вибували зі спірного житла і доказом цього є користування ними погребом, гаражем, частиною земельної ділянки, не можуть братись до уваги, так як спір виник з приводу користування жилим приміщенням, а не підсобними, і тимчасове навідування до підсобних приміщень, користування земельною ділянкою не свідчить про відношення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до спірної квартири як до постійного місця проживання.

Факт реєстрації дітей ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 у квартирі сам по собі не породжує право на житло, а вони у спірну квартиру не заселялись, їх батьки і опікун ОСОБА_8 на час їх народження вже вибули зі спірного житла на інше постійне місце проживання.

Як встановив суд першої інстанції, третя особа орган опіки і піклування Ніжинського міськвиконкому при вирішенні питання про збереження житла за дитиною ОСОБА_8 не перевіряв достовірність довідки про проживання ОСОБА_8 у спірній квартирі, але облік і контроль за дитиною вони проводили за місцем постійного проживання опікуна ОСОБА_5 в б.12/34 по вул.Успенській, в м.Ніжині, що свідчить про постійне проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за іншою адресою.

Доводи апелянтів ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про ігнорування судом першої інстанції наданих ними доказів звернень до різних інстанцій і служб з приводу того, що позивачі перешкоджають їм користуватися квартирою, не заслуговують на увагу, оскільки надані заяви, звернення відповідачів датовані часом виникнення спору між сторонами, тобто червень 2011 року, а позовні вимоги ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стосуються втрати відповідачами права на проживання у звязку з вибуттям на інше постійне місце проживання ще з літа 1984 року.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у судовому рішенні, доводами апеляційної скарги не спростовуються, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 314, 315, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 в інтересах малолітньої ОСОБА_8 та ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10 відхилити.

Ухвалу Ніжинського міськрайонного суду від 13 листопада 2012 року та заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду від 13 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: