Справа № 1416/7916/12
Номер провадження 2/489/206/13
РІШЕННЯ

Іменем України

22 березня 2013 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В жовтні 2012 року ПАТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.09.2008 між Кредитною спілкою «Аккорд» (правонаступником якої є ПАТ «Ідея Банк») та відповідачем було укладено Кредитний Договір № 0135/АК1/35/0049707, відповідно до умов ОСОБА_2 надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 11 068,00 грн. зі сплатою 0,15% за кожен день користування кредитом. Відповідно до ОСОБА_2 відповідач була зобовязана щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Оскільки, відповідач не виконує належним чином взяті на себе кредитні зобовязання, позивач просив суд стягнути з неї суму заборгованості у розмірі 41 755,41 грн.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, направив до суду заяву, в якій просить розглядати справу без присутності представника позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судовому засіданні 20.02.2013 позов не визнала, подала заперечення на позов, судовий наказ від 30.06.2009. В судове засідання 22.03.2013 відповідач не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

10.09.2008 між Кредитною спілкою «Аккорд» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний Договір № 0135/АК1/35/0049707, відповідно до умов ОСОБА_2 надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 11 068,00 грн. зі сплатою 0,15% за кожен день користування кредитом. Відповідно до ОСОБА_2 відповідач була зобовязана щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

10.09.2008 між Кредитною спілкою «Аккорд» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний Договір № 0135/АК1/35/0049707, відповідно до умов ОСОБА_2 надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 11 068,00 грн. зі сплатою 0,15% за кожен день користування кредитом. Відповідно до ОСОБА_2 відповідач була зобовязана щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами. З умовами договору ОСОБА_3 була ознайомлена, нею він підписаний.

Відповідно до Генерального договору від 01.02.2008 про відступлення прав за кредитними договорами КС «Аккорд» та ВАТ «Плюс Банк», який перейменовано у ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» придбав у КС «Аккорд» права вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 21.09.2012, сума заборгованості відповідача складає 41 755,41 грн., а саме: прострочений борг 7 768,12 грн.; прострочені проценти 16 587, 84 грн.; пеня за несвоєчасне погашення платежів 14 759,45 грн.; віндикаційні витрати 2 640,00 грн.

Ухвалою суду від 22.03.2013 провадження у цивільній справі за вимогами про стягнення тіла кредиту в сумі 7 768,12 грн. та процентів в сумі 3598,8 грн. закрито, оскільки існує судове рішення (наказ) від 30.06.2009 між тими ж сторонами, про цей же предмет і з цих же підстав.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що придбав у кредитної спілки «Аккорд» права вимоги до відповідача.

Суд критично відноситься до наданих позивачем доказів, оскільки генеральний договір про купівлю прав вимоги від 01.02.2008 укладено раніш аніж кредитний договір від 10.09.2008. Додаткової угоди про зміну предмету договору суду не надано.

В судовій повістці судом запропоновано позивачу надати докази купівлі прав вимоги, однак надано засвідчену копію генерального договору від 01.02.2008 та додаток до нього з реєстром кредитних угод, в т. ч. угоди відповідача із зазначенням грошової вимоги в розмірі 11068 грн.

Відповідно до ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

За змістом вказаних статей клієнт може відступити факторові вимогу, яка виникне в майбутньому, однак зобовязання повинно існувати на момент укладення договору факторингу, бо в іншому випадку предмету договору факторингу взагалі не існує, а відтак його не можна вважати укладеним.

Окрім цього, суду не надано помісячного розрахунку процентів, пені.

Позивач просить стягнути «віндикаційні витрати» в сумі 2 640 грн., однак не вказує, які саме витрати вважаються віндикаційними, не вказує обставин на обґрунтування цих вимог та не надав докази на їх підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити за необгрунтованістю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме процентів, пені та віндикаційних витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв