КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 1414/302/2012
Провадження № 2/488/56/2013 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.04.2013 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання - Малаховій О.Д.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача - ОСОБА_2

за участю відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю представника відповідача - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна в частині складу покупців, де третіми особами у справі виступають приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Козленок Світлана Іванівна та Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , та ОСОБА_9 , в якому просила визнати недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 17.02.2004 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І., зареєстрованого за № 266 в частині складу покупців; виключити із складу покупців квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_6 та включити в склад покупців ОСОБА_1 ; перевести права та обов`язки покупця по договору купівлі - продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 17.02.2004 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І., зареєстрованого за № 266 на ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що 29 грудня 2003 року між нею та відповідачем ОСОБА_9 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 було укладено попередній договір щодо купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , з метою подальшого нотаріального оформлення договору купівлі - продажу зазначеного майна в строк до 01.03.2004 року.

Посилаючись на те, що нею особисто проведено оплату авансу у розмірі 300 дол. США ОСОБА_9 за зазначене нерухоме майно, та те що вона надала своєму синові - відповідачу по справі ОСОБА_3 кошти на придбання та оформлення зазначеного нерухомого майна на її ім`я, але всупереч її волі право власності на придбане майно було 17.02.2004 року нотаріально оформлено за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх неповнолітнім сином ОСОБА_6 , які на той час перебували у шлюбних відносинах, просить визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 17.02.2004 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 недійсним, виключити із складу покупців квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_6 та включити в склад покупців ОСОБА_1 та перевести на неї права та обов`язки покупця за цим договором.

Ухвалою суду від 04 травня 2012 року до за клопотанням позивача та її представника до участі у справу було залучено у якості відповідачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І. та Службу у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві та не заперечував проти її задоволення.

Відповідач ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства, у судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення, посилаючись на їх безпідставність. Зазначили, що квартиру було придбано за сумісні кошти подружжя. Просили суд застосувати строки позовної давності.

Третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Козле нок С.І. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила що 17.02.2004 року нею було посвідчено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . При посвідченні зазначеного договору нею було роз`яснено сторонам договору їх права та обов`язки. Зазначила, що позивачки при укладанні зазначеного договору не було.

Представник Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині виключення із складу покупців неповнолітнього ОСОБА_6 , на підставі ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей».

Вивчивши матеріали справ, вислухавши пояснення сторін та їх представників, надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно з ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно вимог ч.4 ст. 203 ЦК України однією з загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є те, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочини, щодо яких порушені вимоги закону про їх нотаріальне посвідчення (ч. 1 ст. 215 ЦК України), вважаються нікчемними. При цьому нотаріальне посвідчення правочину значить, що його зміст, час і місце здійснення, наміри суб`єктів правочину, відповідність правочину закону та інші обставини офіційні та посвідчені нотаріусом. Такі обставини повинні розглядатися як встановлені та достовірні.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених ст. 203 цього Кодексу. При цьому недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), а також правочин може бути визнаний недійсним судом у разі, якщо одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом.

Згідно ст. 236 ЦК удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Так, ст. 235 ЦК України та роз`ясненнями п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 року зазначено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини.

Встановивши, під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Судом встановлено, що 17.02.2004 року між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діяли від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , який діяв від свого імені та від імені своїх малолітніх дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та за дорученням ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , укладено договір купівлі- продажу квартири, відповідно до якого останні, будучи власниками квартири АДРЕСА_1 та стверджуючи, що зазначена квартира на момент укладення договору нікому іншому не продана, не відчужена іншим способом, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування з іншими особами, продали вказану квартиру ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діяли від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_6 .

Під час укладення договору сторони підтвердили факт повного розрахунку за продану квартиру в обумовленій сумі 31181 грн.

Вказаний договір купівлі-продажу сторонами підписаний та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козле нок С.І., зареєстрованого за реєстровим № 266.

19 лютого 2004 року право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі вказаного договору купівлі- продажу N9 266 від 17.02.2004 року зареєстровано КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно N9 2880179 від 20.02.2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) бо таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Пояснення позивача ОСОБА_1 , щодо того, що вона на прохання відповідача ОСОБА_3 , який є її сином та підтвердив зазначене у судовому засіданні, передала йому під розписку кошти на придбання зазначеної квартири, а він у свою чергу зобов`язувався повернути їй гроші або переоформити на неї право власності на зазначену квартиру, що підтверджується розпискою від 17.02.2004 року, не беруться судом до уваги, оскільки в остання не посвідчує передачу ОСОБА_3 грошової суми.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказав, що необхідно звернути увагу судів, що зі змістуабзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).

За такого суд критично ставиться до свідчень свідків ОСОБА_14 , який у судовому засіданні вказував на те, що він зі слів позивача та її померлого чоловіка знав, що вони придбали спірну квартиру, ОСОБА_15 , яка у судовому засіданні вказувала на те, що вона була присутня при передачі завдатку позивачкою продавцю ОСОБА_9 , та ОСОБА_16 , яка у судовому засіданні вказували на те, що зі слів ОСОБА_9 знала про те, що він мав намір продати квартиру позивачці, які були допитані у судовому засіданні, так як не мають юридичного значення і з огляду на роз`яснення Верховного Суду України, їх свідчення не можуть враховуватись судом в якості доказів укладання правочину і виконання зобов`язань по ньому.

З огляду на зазначене суд вважає доведеним той факт, що позивачка була обізнана про те, що договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 було укладено між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діяли від свого імені та від імені малолітнього ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , який діяв від свого імені та від імені своїх малолітніх дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та за дорученням ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Проте, позивач, посилаючись на те, що квартира, придбана відповідачами за її кошт та саме для відповідача ОСОБА_3 , зобов`язана довести, що саме вона і є стороною укладеного договору, про визнання недійсним якого вона просить, тобто довести, що майно придбано саме для неї та за її кошти.

Всупереч цьому позивач як у позовній заяві, поданій до суду, так і у судовому засіданні, посилалася лише на те, що квартиру було придбано на її кошти, зазначивши, що про відсутність наміру самостійно проживати у квартирі та виступати у якості покупця під час укладення договору купівлі-продажу у встановленій законом формі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем не доведено, що квартира АДРЕСА_1 , була придбана саме для неї та за її кошти, а тому і підстави для задоволення позову у суду відсутні.

За такого не підлягають задоволенню і вимоги відповідача ОСОБА_4 про застосування ч. 4 ст. 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності), оскільки суд відмовляє у позові за безпідставністю позовних вимог Крім того, на підставі положень ст. 88 ЦПК України суд стягує з позивача недоплачений судовий збір при поданні позовної заяви до суду у розмірі 161 грн. 81 коп.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання недійсним договору купівлі - продажу нерухомого майна в частині складу покупців, де третіми особами у справі виступають приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Козле нок Світлана Іванівна та Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 61 грн. 81 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Я.А.Чернявська