Справа № 0614/2821/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2013 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Єнько Т.А.,

позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про заборону проводити ремонт і технічне обслуговування автомобілів та стягнення моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якому просять:

- заборонити відповідачам проводити ремонт автомобілів, а також технічне обслуговування автомобілів у господарських приміщеннях свого землеволодіння та на території свого подвіря, яке межує з їх подвірям на відстані 30 метрів і території провулку Якіра м. Малина Житомирської області;

- стягнути на їх користь з відповідачів моральну шкоду у розмірі 40000 гривень по 20000 гривень кожному.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали та пояснили, що вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. По сусідству з ними в будинку № 3 проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4 В господарських приміщеннях свого домоволодіння вони проводять ремонт та технічне обслуговування автомобілів. Цим відповідачі створюють значні незручності для проживання позивачів, оскільки технологічні операції по зварюванню металу, фарбування автомобілів та ремонту двигунів супроводжуються викидами, які забруднюють атмосферу. У звязку з цим просить позов задовольнити.

Відповідачі позов не визнали та пояснили, що вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, однак ніяких робіт по ремонту та технічному обслуговуванню автомобілів вони не здійснюють, а тому просять відмовити в задоволенні позову.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є подружжям (а.с. 9), проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідками Малинського виробничого комунального житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства № 4730 від 03.09.2012 року та № 4729 від 03.09.2012 року (а.с. 13). Поруч розташований будинок № 3, який належить ОСОБА_4 (а.с. 34, 44 зворот). В ньому проживають відповідачі ОСОБА_4П та ОСОБА_5, що визнали і самі відповідачі в судовому засіданні та у запереченні проти позову (а.с. 39). В гаражі вищевказаного домоволодіння та на його території, а саме по провулку Якіра 3 в м. Малині Житомирської області, здійснюється підприємницька діяльність по ремонту та технічному обслуговуванню автомобілів. Це підтверджується неодноразовими перевірками, які проводились спеціалістами управління житлово-комунального господарства (а.с. 21, 25), працівниками ПАТ «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго»(а.с. 32), Малинської районної санітарно-епідеміологічної станції (а.с. 33, 51) та прокуратурою Малинського району Житомирської області (а.с. 35). Під час цих перевірок було встановлено, що ремонт та технічне обслуговування автомобілів здійснює ОСОБА_3М, який фактично використовує вказане домоволодіння як станцію технічного обслуговування автомобілів. Всі роботи виконуються на відстані 8-9 метрів від будинку позивачів без наявності будь-яких дозвільних документів передбачених законодавством.

Згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни мають право на:

- безпечні для здоров'я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище;

- відшкодування шкоди, завданої їх здоров'ю внаслідок порушення підприємствами, установами, організаціями, громадянами санітарного законодавства;

- достовірну і своєчасну інформацію про стан свого здоров'я, здоров'я населення, а також про наявні та можливі фактори ризику для здоров'я та їх ступінь.

Громадяни зобов'язані:

- піклуватися про своє здоров'я та здоров'я і гігієнічне виховання своїх дітей, не шкодити здоров'ю інших громадян;

- брати участь у проведенні санітарних і протиепідемічних заходів;

проходити обов'язкові медичні огляди та робити щеплення у передбачених законодавством випадках;

- виконувати розпорядження та вказівки посадових осіб державної санітарно-епідеміологічної служби при здійсненні ними державного санітарно-епідеміологічного нагляду;

- виконувати інші обов'язки, передбачені законодавством про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.

В статті 22 вищевказаного закону зазначено, що органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення відповідно до вимог санітарних норм.

У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов'язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища.

Органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм.

Відповідні санітарні норми містяться в наказі Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року N 173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів». В пункті 5.28. цього наказу зазначено, що станції технічного обслуговування і ремонту автомобілів, автозаправочні станції (АЗС) слід розміщувати в промислових і комунально-складських зонах, на магістральних вулицях і дорогах за межами житлового району.

Відстані від наземних і наземно-підземних гаражів, відкритих стоянок, призначених для постійного і тимчасового зберігання легкових автомобілів, і станцій технічного обслуговування з урахуванням проїздів до них, до житлових і громадських будівель, а також до ділянок шкіл, дитячих ясел-садків, лікувальних закладів стаціонарного типу і закладів відпочинку слід приймати не менше наведених у додатку N 10.

В додатку № 10 зазначено, що розриви від станції технічного обслуговування, при кількості постів 10 та менше, до житлових будинків, у тому числі торців будинків без вікон, становлять не менше 15 метрів.

Оскільки ремонт та технічне обслуговування автомобілів по провулку Якіра 3 в м. Малині Житомирської області здійснюються на відстані менше 15 метрів від будинку позивачів, то ОСОБА_3 зобовязаний припинити свою діяльність. У звязку з цим суд забороняє йому проводити ремонт та технічне обслуговування автомобілів по провулку Якіра 3 в м. Малині Житомирської області.

Таку ж заборону суд встановлює і відносно ОСОБА_4, оскільки вона хоч і не здійснює безпосередньо ремонт та технічне обслуговування автомобілів, однак в порушення ст. 22 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» утримує належні їй на праві власності приміщення з порушенням санітарних норм.

Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд керується статтями 23, 1167 ЦК України. Згідно з цими статтями особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що винними діями відповідачів позивачам заподіяна моральна шкода, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 умисно порушили існуючі санітарні норми, що могло задати шкоди здоровю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Оцінюючи завдану позивачам моральну шкоду, суд також враховує розяснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди і бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнали позивачі, їх глибину, характер немайнових втрат та враховує інші обставини. Зокрема, тривале ігнорування відповідачами законних вимог позивачів та санітарно-епідеміологічної служби.

Враховуючи всі вищевказані обставини та виходячи з засад розумності і справедливості, суд вважає, що визначений позивачами розмір моральної шкоди є завищеним і рахує, що співмірним розміром моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивачів, буде сума 1000 гривень на користь кожного з позивачів.

Оскільки моральна шкода позивачам заподіяна спільними діями відповідачів, то суд стягує її з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує, що витрати на сплату судового збору поніс тільки ОСОБА_1 Позивач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, оскільки є інвалідом 2 групи. У звязку з цим суд стягує з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених його позовних вимог, а також стягує на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог позивача ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 3, 11, 60, 88, 176, 179, 185, 212-216 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», наказу Міністерства охорони здоров'я України від 19 червня 1996 року N 173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів»,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проводити ремонт та технічне обслуговування автомобілів на території домоволодіння № 3 по провулку Якіра в м. Малині Житомирської області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 гривень.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, витрати на сплату судового збору в розмірі 63 гривні 65 копійок по 31 гривні 83 копійки з кожного.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, судовий збір в розмірі 63 гривні 65 копійок по 31 гривні 83 копійки з кожного.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Малинського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_6