Справа № 0538/3645/2012
Провадження № 2/265/54/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2013 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Вайновського А. М., при секретарі Григор А.Г., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2012 року позивач ОСОБА_3 діючи через свого представника звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що постановою районного суду від 19 жовтня 2000 року з відповідача на її користь для утримання неповнолітньої дитини стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 1/2 частки неоподаткованого мінімуму доходу громадян, щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2000 року. Відповідач починаючи з листопада 2006 року від сплати аліментів за рішенням суду ухилявся у зв'язку з чим станом на березень 2012 року утворилась заборгованість в сумі 22938 гривень. У відповідності до положень ч.1 ст.196 СК України просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню), що утворилась за період листопад 2006 року березень 2012 року та складає 149739,71 гривень, а також судові витрати пов'язані із розглядом справи в суді. В подальшому розмір позовних вимог було збільшено до 158814,92 гривень.

В судове засідання позивачка не зявилась, надавши на адресу суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності і за участю представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник позивача в особі ОСОБА_1 вимоги ОСОБА_3 підтримала у повному обсязі та надала пояснення аналогічні тим, що викладені письмово у позовній заяві - із посиланнями на положення ст. 196 СК України.

Відповідач ОСОБА_4 також до судового засідання не з'явився, при цьому надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність і за участю представника, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача в особі ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 заперечувала, обґрунтовуючи своє ставлення до позовної заяви зазначила, що відповідальність шляхом нарахування неустойки, відповідно до положень ст. 196 СК України виникає виключно через винні дії особи завдяки яких утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Враховуючи ту обставину, що про наявність заборгованості, а так само про її утворення відповідачу по справі не повідомляли, на її думку, у суду відсутні підстави вважати такі дії відповідача винними та як наслідок підстав для застосування відповідальності шляхом нарахування неустойки (пені) не має. У разі якщо судом буде прийнято рішення про стягнення пені з відповідача, просила застосувати спеціальний строк позовної давності, встановлений для правовідносин щодо стягнення неустойки (пені), а так само врахувати матеріальне становище відповідача.

Вислухавши в ході розгляду справи пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та відповідно до свідоцтва серії 1-НО № 285098, виданого Відділом РАГС Орджонікідзевського РУЮ міста Маріуполя Донецької області, шлюб між ними розірвано, про що вчинено актовий запис № 484 (а.с 10).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії І-НО № 196462, виданого Орджонікідзевським відділом РАГС міста Маріуполя Донецької області від 03.10.2000 року, ОСОБА_5 народився 15 травня 2000 року, про що вчинено актовий запис № 433. Батьками зазначені: батьком ОСОБА_4, матірю ОСОБА_6 (а.с. 9).

Постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 жовтня 2000 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше ? частки неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2000 року і до повноліття дитини (а.с. 11).

В подальшому рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 червня 2012 року розмір аліментів було зменшено до 1/6 частки з усіх видів його заробітку (а.с. 112).

Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-НО № 137795, виданого відділом РАГС Орджонікідзевського РУЮ міста Маріуполя Донецької області від 20.12.2001 року, ОСОБА_6 у шлюбі із ОСОБА_7 набула прізвище «Василькова», актовий запис № 407 (а.с. 12).

З довідок за № 8/11 від 28.03.2012 року, від 03.07.2012 року, від 26 грудня 2012 року, наданих Орджонікідзевським ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області, вбачається, що виконавчий лист № 2-2482 від 19.10.2000 року перебуває в провадженні відділу з 04.12.2006 року. Починаючи з листопада 2006 року та станом на 01 травня 2012 року ОСОБА_4 повинен був сплатити аліменти у розмірі 32194,07 гривень, з яких у зазначений період фактично сплачено 17650,00 гривень. Станом на 01.05.2012 року існує заборгованість у загальній сумі 14544,07 гривень (а.с. 13, 49, 69, 74).

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже, застосування відповідальності у вигляді нарахування неустойки повязане саме із винними діями особи, яка зобовязана сплачувати аліменти, тобто ОСОБА_4

Форма вини (умисел чи необережність) платника аліментів у даному випадку значення не має, а тому суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо неповідомлення ОСОБА_4 про наявність певної заборгованості зі сплати аліментів як підстави для його звільнення від передбаченої відповідальності. Призначені за судовим рішенням аліментні виплати є щомісячними, сплачувалися ОСОБА_4 систематично поштовими переказами, при цьому суми здійснюваних переказів визначалися ним на власний розсуд, розмір яких коливався від 100,00 до 600,00 гривень на місяць. Копії ж платіжних документів регулярно надавалися ним державному виконавцеві для залучення до матеріалів виконавчого провадження (а.с. 77-86).

Визначений державним виконавцем розмір заборгованості за аліментами згідно із наданими довідками відповідачем та його представником в ході судового розгляду не оспорювався, про наявність незалежних від ОСОБА_4 обставин, за яких утворилася дана заборгованість, не заявлено.

Таким чином, від вважає, що відповідач ОСОБА_4 має нести передбачену ст..196 СК України відповідальність за прострочення сплати аліментів.

За висновком проведеної у справі судово-економічної експертизи № 5783/24 від 28.02.2013 року розмір нарахованої неустойки (пені) за період з листопада 2006 року по квітень 2012 року станом на 01 липня 2012 року складає 158814,92 гривень (а.с. 67-73).

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти висновків експертизи та вважала їх помилковими, посилаючись на те, що експертом в ході розрахунку пені до уваги приймалася сума заборгованості за кожний місяць у накопичуваній прогресії, тобто сума заборгованості з виплати аліментів за попередні місяці додавалася до послідуючих, кількість днів прострочення бралася із розрахунку кількості днів у місяці, в якому утворилася заборгованість. На її ж думку неустойка за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися не на усю суму заборгованості у арифметичній прогресії, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за кожний день прострочення без її накопичення у прогресії. Сума заборгованості за виплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до виплати певної суми заборгованості. Обчислена за такою методикою сума неустойки становить 4583,14 гривень.

Зазначені доводи представника відповідача суд вважає надуманими та не спроможними з огляду на наступне.

Опитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_8, якій було доручено проведення судово-економічної експертизи у справі, пояснила, що затвердженої методики розрахунку пені за аліментами не існує, тому нею було обрано метод розрахунку, передбачений ст. 196 СК України, за кожний день прострочення. При обчисленні суми неустойки нею було враховано, що аліменти сплачувалися за кожний місяць, а тому вона додавала суму заборгованості за наростаючою за кожний місяць. Такий метод виключає можливість помилки та неврахування переплати аліментів.

Судовим розглядом встановлено, що платником аліментів ОСОБА_4, починаючи з листопада 2006 року, суми аліментів щомісячно та регулярно сплачувалися у розмірах менших від тих, які підлягали сплаті, а тому розміри щомісячних заборгованостей продовжували існувати і у предявлений до стягнення період, і до сьогодення. У даному випадку неустойка повинна обчислюватися на кожну суму реально існуючої у конкретному місяці заборгованості, виходячи з кількості днів прострочення від дати, наступної за датою, коли мали бути сплачені аліменти, та до дати фактичної сплати заборгованості і з наступним зменшенням кількості днів прострочення.

Даний порядок нарахування неустойки узгоджується із положеннями ст. 197 СК України та розясненнями, наведеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Застосований експертом ОСОБА_8 метод обчислення неустойки є тотожним наведеному, суми обчисленої неустойки за обома методами дорівнюють одна одній, а тому в сенсі положень ст.ст. 57-59, 66 ЦПК України висновок експерта приймається судом за належний і допустимий доказ в межах вирішення позову.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі 158814,92 гривень, встановленому та доведеному в ході розгляду справи.

Крім того, в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_2 заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Проте, згідно із ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

За своєю природою неустойка у даному випадку є виключно похідною від аліментів, вимога щодо її стягнення випливає із сімейних правовідносин, право одержувача аліментів на стягнення неустойки за прострочення їх сплати передбачено ст. 196 СК України, а отже позовна давність застосуванню не підлягає.

Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З довідки за № 1714, наданої ПАТ «АзовЕлектроСталь» від 08.04.2013 року, вбачається що ОСОБА_4 є працівником даного підприємства з 11.08.2011 року та по сьогодення, його середньомісячна заробітна плата складає 2363,29 гривень (а.с. 114).

Відповідач ОСОБА_4 у повторному шлюбі також має неповнолітню дитину сина ОСОБА_9, 17 березня 2008 року, на утримання якого на підставі рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2011 року з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2011 року і до повноліття дитини (а.с. 109-111).

За таких обставин, зважаючи на матеріальне та сімейне становище відповідача ОСОБА_4, суд вважає необхідним зменшити розмір нарахованої за час прострочення сплати аліментів неустойки, стягнувши з нього на користь ОСОБА_3 пеню у сумі 30000,00 гривень, тим самим частково задовольнивши позовні вимоги.

Крім того, відповідачем у справі понесено судові витрати з оплати судового збору у загальній сумі 1588,15 гривень (а.с. 1, 16, 91), витрати на правову допомогу у сумі 300,00 гривень (а.с. 29), витрати з оплати судово-економічної експертизи у сумі 2356,80 гривень (а.с. 87, 93, 94, 116), а разом 4244,95 гривень.

Частково задовольняючи предявлений позов суд у відповідності до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 801,44 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 30000 (тридцять тисяч) гривень - неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та 749 (сімсот сорок дев'ять) гривень 54 копійки в рахунок відшкодування понесених судових витрат, а разом стягнути 30749 (тридцять тисяч сімсот сорок дев'ять) гривень 54 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя ________________