Дата документу 03.12.2013
Справа № 320/4035/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2013 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Купавської Н.М.,

при секретарі Гостіщевій Л.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму сплачених нею комунальних послуг за утримання житлового будинку та прибудинкової території за період з 01.11.2003 року по 01.05.2009 року у розмірі 1131 грн.10 коп. та в період з 02.05.2012 року по 01.02.2013 року 1000 грн. та судові витрати по справі.

До суду 14 жовтня 2013 року позивачка подала уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача, як співвласника квартири сплачені нею комунальні послуги за утримання житлового будинку та прибудинкової території за період з липня 2011 року по лютий 2013 року у розмірі 1884 грн. 84 коп. та витрати на оплату послуг адвоката 1147 грн. та 458 грн. 80 коп., а також судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. При цьому позивачка зазначає, що після припинення шлюбних відносин з відповідачем, останній перестав проживати в спільній квартирі з 2006 року та сплачувати квартплату та плату за комунальні послуги. Нею в серпні 2011 року борг в сумі 3066 грн. 90 коп. було частково погашено в розмірі 2000 грн., а враховуючи що за даний період було три співвласники квартири, тому її право на зворотну вимогу 1/3 частки цих коштів становить 666 грн. 67 коп. В січні 2013 року позивачкою було сплачено 1500 грн. з них 1066 грн. 90 коп. залишок боргу за період трьох співвласників, де 1/3 частка, що підлягає стягненню з відповідача 355 грн. 60 коп., та решта 431 грн. 10 коп. за період двох співвласників. За січень та лютий 2013 року нею сплачено 1294 грн. 04 коп.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив стягнути вищезазначену суму.

Відповідач у судове засідання не зявився, у раніше проведеному судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що у вищевказаній квартирі він постійно не проживає після розірвання шлюбу з позивачкою, але періодично туди навідується. Оплату за комунальні послуги проводили тільки він або їхній син, але квитанції на підтвердження цього не може надати, оскільки до квартири, де вони знаходились його не допускали та чинили перешкоди в користуванні. В квітні 2013 року коли йому видали нові ключі від даної квартири, то там вже не було ніяких квитанцій про оплату комунальних послуг.

Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала та пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, однак причиною тому є те, що позивачка чинить йому перешкоди в користуванні нею. Особистий рахунок виписаний на нього. Однак, всі чеки про оплату за комунальні послуги по утриманню житлового будинку та прибудинкової території з яких видно, що він сплачував дані послуги, надати не може, оскільки вони знаходилися в квартирі, в яку він не міг потрапити, так як йому чинять перешкоди. З наданих в судовому засіданні чеків про оплату послуг за січень та лютий 2013 року на суму 1000 грн. та 294 грн. 04 коп. зазначено платником цих послуг відповідача, квитанції за послуги виписані на відповідача. Вважає не доведеним факт оплати комунальних послуг позивачкою, а тому просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, доводи представника відповідача, допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності в рівних долях позивачці, відповідачу та їх сину ОСОБА_4 Дане свідоцтво про право власності на житло було зареєстровано в КП «МБТІ», де частка кожного з власників даної квартири складає по 1/3, що підтверджується копіями відповідного свідоцтва та витягу /а.с.15-16/.

Договором дарування від 19.05.2011 року співвласник даної квартири ОСОБА_4 передав у дар позивачці та відповідачу свою 1/3 частку, що підтверджується копією договору дарування /а.с.6/. Технічний паспорт на вищевказану квартиру виданий на позивачку та відповідача, де розмір часток в праві власності складає по ? /а.с.8/.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами був розірваний 28 жовтня 2003 року, що підтверджується відміткою у паспорті позивачки /а.с.5 зворот/. Після припинення шлюбних відносин позивачка залишилась проживати за адресою: квартира ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач ОСОБА_2 лише в ній прописаний, але з травня 2006 року в ній не проживає, що підтверджується довідками виданими ТОВ «Житломасив» /а.с.9-10/. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та визнаються сторонами.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом для оплати житлово-комунальних послуг мешканцям квартири АДРЕСА_1 було відкрито особовий рахунок 17177 на імя ОСОБА_2. Квитанції про нараховану суму послуг виписувались на відповідача.

Позивачкою та її представником в судовому засіданні не було доведено ту обставину, що саме нею було здійснено оплату за комунальні послуги, оскільки як вбачається з відповіді директора КП «Житломасив», у них відсутня інформація ким здійснювались платежі за особовим рахунком 17177 по квартирі АДРЕСА_1 /а.с.11/. З довідки-виборки, наданої КП «Житломасив» вбачається, що за вказаний в позовній заяві ОСОБА_1 період дійсно було лише чотири рази проведено оплату комунальних послуг, але хто саме проводив оплату не зазначено.

Однак, твердження представника позивачки про те, що позивачкою в період січень лютий 2013 року було сплачено 1294 грн. 40 коп. спростовуються наданими в судовому засіданні квитанціями про нарахування 294 грн. за січень 2013 року та боргу за січень 2013 року в сумі 1000 грн. З квитанції про оплату послуг №К1/F/75 від 15 січня 2013 року на суму 1000 грн. зазначено платником ОСОБА_2. Теж саме підтверджується квитанцією 6037.805.1 від 22 лютого 2013 року сплаченої суми на 294 грн. 04 коп., де платником даної суми вказаний також відповідач ОСОБА_2 /а.с.54-56/.

Доказів сплати інших двох платежів позивачка суду не надала.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснила, що нею отримувались від позивачки два рази гроші за сплату комунальних послуг по квартирі на суму 2000 грн. Це було в серпні 2011 року та на суму 1500 грн. в січні 2013 року, однак вона не уточняла з чиїх саме коштів проводиться оплата даних послуг та квитанція на чиє прізвище була виписана.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому відносини між самим співвласниками щодо володіння та користування зазначеним майном регулюються ст. 369 ЦК України. Місце проживання власника на зміст права власності не впливає.

Судом також встановлено, що порядок користування окремими приміщеннями в даній квартирі не встановлювався, угоди про розподіл витрат на утримання квартири, в тому числі, сплати комунальних платежів, не укладалось, окремі особові рахунку не відкривалися.

Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що заявлені позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11,59, 60, 88, 209, 214, 212-215 ЦПК України, ст.322 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: