Провадження № 2-о/127/1415/13
13.12.2013 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2013 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі :

головуючого судді Борисюк І.Е.,

народних засідателів Гнатик В.В., Савчук Г.Г.,

за участю: секретаря Пєскова Є.Д.,

представника заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

прокурора Кириченко В.В.,

розглянувши у виїзному судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за заявою комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_3» про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_2, суд,-

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_3» із заявою про продовження застосування амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_2.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку з 2002 року. Вперше психічні розлади зявились 10 років тому, коли ОСОБА_2 була дратівлива, знизився настрій, апетит, зявились страхи, неприємні відчуття в тілі. В звязку з цим лікувалась стаціонарно у ВОПНЛ з 12.06.2002 року по 26.06.2002 року, з 27.06.2002 року по 12.07.2002 року, виписувалась з відділення, але покращення не було. Захворювання набуло несприятливий перебіг. Стан погіршився на початку 2003 року: ОСОБА_2 відчувала страхи, не виходила з дому, вважала, що «оточуючі негативно, по - особливому до неї ставляться, дивляться на неї, шепчуться», виникло «відчуття внутрішньої напруги», «потоки думок в голові, а потім, ніби пуста голова». В подальшому ОСОБА_2 з дому і заводила випадкові стосунки та знайомства з чоловіками, не спала, відчувала страх. З того часу неодноразово лікувалась стаціонарно у ВОПНЛ: у 2003 році, 2004 році (двічі), була визнана інвалідом ІІ групи, у 2005 році (двічі), у 2006 році, у 2007 році (двічі), у 2008 році, у 2009 році, у 2010 році, у 2011 році. Остання госпіталізація з 20.09.2012 року по 09.01.2013 рік з діагнозом: «шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу». ОСОБА_2 вдома підтримуюче лікування приймала нерегулярно. Останні дні перед вступом до відділення відчувала тривогу, страхи, вважала, що «оточуючі підозріло дивляться на неї, слідкують», не виходила з дому. 06.09.2012 року з суїцидальною метою порізала вени на руках та випила азалептин. Швидкою допомогою була доставлена в МКЛ ШМД, де надавалась первинна допомога, накладались шви. Після цього ОСОБА_2 вдома залежувалась в ліжку, відчувала тривогу, страхи, не виходила з дому. Матірю була доставлена до ВОПНЛ та госпіталізована. 04.01.2013 року була представлена на ЛКК на предмет призначення амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з вимогою про продовження застосування амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_2.

На виїзному судовому засіданні представник лікарні свої заявлені вимоги підтримав, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просив заяву задовольнити.

Прокурор проти задоволення заяви не заперечувала.

ОСОБА_2 згоди на продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги не надала.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2013 року ОСОБА_2 призначено амбулаторне лікування примусового характеру без її згоди.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2013 року ОСОБА_2 продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку без її згоди.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів № 93 від 05.12.2013 року ОСОБА_2 за станом психічного здоровя потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 12, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 4-8, 10, 60, 279-282, п. 7 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд,

ВИРИШИВ :

Заяву комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_3» про продовження надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, без її згоди - задовольнити.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Народні засідателі: