АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/135/2013 Головуючий в І інстанції Францішко Ю.В.
Категорія 20 Доповідач: Кутурланова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року лютого місяця 5 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
При секретарі:ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу будинку частково удаваним,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2012 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу будинку частково удаваним.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29.03.2005 року між ним та ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 була досягнута згода щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку № 60 по вул.1 Травня в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області. Однак, з огляду на те, що його дружина ОСОБА_6 перебувала за межами України та письмової згоди на укладення правочину надати не могла, покупцем житлового будинку за договором купівлі-продажу було формально зазначено його доньку ОСОБА_5

Після укладення договору він фактично вселився в будинок, увесь час його утримував, здійснював ремонтні роботи та сплачував комунальні платежі.

Оскільки у теперішній час донька відмовляється переоформити на них з дружиною право власності на спірний будинок, позивач просив суд поновити йому строк позовної давності для звернення до суду, визнати удаваним договір купівлі-продажу в частині покупця, визнати його покупцем зазначеного житлового будинку та визнати житловий будинок спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено.

Поновлено ОСОБА_7 строк позовної давності для звернення до суду.

Визнано договір купівлі-продажу житлового будинку №60 по вул. 1 Травня в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, посвідчений приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу ОСОБА_11, в частині зазначення покупця ОСОБА_5 удаваним.

Покупцем за вказаним договором визнано ОСОБА_7 та визнано зазначений будинок спільною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності тієї обставини, що за договором купівлі-продажу спірний будинок куплено позивачем та його дружиною за їх спільні кошти у період перебування у зареєстрованому шлюбі, а не зазначеним у договорі покупцем, у зв»язку із чим дійшов висновку про удаваність угоди в частині покупця та наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не ґрунтується на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що право чин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Положеннями ст.217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що право чин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з 26.02.1983 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.10).

29.03.2005 року між ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, як продавцями та ОСОБА_5, як покупцем, було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку № 60 по вул.1 Травня в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області (а.с.13).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на ст.ст.235,217 ЦК України та норми СК України, що регулюють питання спільної сумісної власності подружжя та просив перевести права та обов»язки покупця за договором, визнавши майно об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не звернув уваги, як на те, що позивач визнав факт придбання спірного будинку саме за договором купівлі-продажу, а не за іншою цивільно-правовою угодою, так і на те, що ОСОБА_7 не був стороною оспорюваного договору купівлі-продажу, та дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.235 ЦК України.

Зважаючи на те, що диспозиція ст.235 ЦК України передбачає вчинення як удаваного правочину, так і правочину, який насправді вчинено між тими самими сторонами, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність визначених ст.ст.217, 235 ЦК України підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, переведення прав та обов»язків покупця за договором передбачено лише положеннями ч.4 ст.362 ЦК України, якою встановлено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред»явити до суду позов про переведення на нього прав та обов»язків покупця.

Однак вказана норма до правовідносин, що склалися, застосована бути не може, оскільки між сторонами виникли інші за своєю правовою природою відносини.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність визначених ст.309 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу будинку частково удаваним та визнання права власності.

На підставі ст.ст.154, 309, 316 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжитті ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 березня 2012 року у виді арешту на житловий будинок №60 по вул. 1 Травня в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області підлягають скасуванню у звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1,5 ст.88 ЦПК України у зв»язку з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення розподіл судових витрат підлягає зміні, з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 122,25 грн., на користь ОСОБА_6 122,25 грн. (а.с.92,99).

Керуючись ст.ст.303,307,308,314 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2012 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу будинку частково удаваним відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 26 березня 2012 року у виді арешту на житловий будинок №60 по вул. 1 Травня в с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 судові витрати у розмірі 122,25 грн., на користь ОСОБА_6 122,25 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді