Провадження № 2/754/5407/13
28.11.2013 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Журавської О.В.
при секретарі Гищак Я.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві в особі П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд -
Представник позивача звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, третя особа: Головне управління юстиції в м. Києві в особі П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.
В позовній заяві представник позивача зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача - ОСОБА_2 , яка 06.09.2005 р. склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала позивачу, ОСОБА_1 . Після смерті тітки відкрилась спадщина на спадкове майно: 33/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_2 . Позивач у встановлений законодавством шестимісячний строк звернувся до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори та подав заяву про прийняття спадщини. 03.02.2012 р. нотаріальна контора надала письмову відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавцю 33/100 частини домоволодіння та частину земельної ділянки, в якій було зазначено, що з наданого Державного акту на право власності на землю, виданого на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що земельна ділянка передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель у спільну приватну власність з гр. ОСОБА_1 , при цьому з Державного акту не вбачається, яка саме частка земельної ділянки належить померлій ОСОБА_2 . Що стосується домоволодіння, то у відповіді зазначено, що відповідно до виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно померлій ОСОБА_2 належить 33/100 частини житлового будинку, але правовстановлюючого документу на зазначену у Витязі адресу позивачем не надано. В зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду, оскільки вважає, що було порушено його право на спадкування за заповітом.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 33/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку загальною площею 144,60 кв. м. з надвірних будівель і споруд та на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,10 га по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті його тітки, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання представник відповідача - Київської міської ради - не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі.
Представник третьої особи - Головного управління юстиції в м. Києві в особі 15-ої Київської державної нотаріальної контори - в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду невідомі.
Вислухавши пояснення представника позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 (а.с. 11).
06 вересня 2005 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено заповіт, яким вона все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і, взагалі, все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона матиме право за законом заповіла ОСОБА_1 (а.с. 12).
Відповідно до Свідоцтва про право на особисту власність на домоволодіння від 28 вересня 1995 року ОСОБА_2 належить Ѕ частина домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 (а.с. 14).
17 січня 1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір дарування жилого будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 17/100 частин жилого будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 15).
Відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок АДРЕСА_2 на праві власності належить: ОСОБА_1 - Ѕ частина житлового будинку, ОСОБА_2 - 33/100 частини зазначеного житлового будинку (а.с. 16).
Згідно Державного акту на право приватної власності на землю III-КВ № 137287 гр. ОСОБА_2 передається у приватну власність земельна ділянка площею 0.1000 гектарів, яка розташована на території м АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель у спільну приватну власність з гр. ОСОБА_1 (а.с. 21).
Отже, на день смерті ОСОБА_2 на праві власності належало 33/100 частини домоволодіння, яке розміщене в АДРЕСА_1 та 1/2 частина земельної ділянки площею 0.1000 гектарів, яка розташована на території м АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.
З копії спадкової справи вбачається, що 27 грудня 2010 року із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 15-ої Київської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 .
03.02.2012 р. Державний нотаріус 15-ої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О. В. направив ОСОБА_1 лист, в якому повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не є можливим в зв`язку з тим, що у наданому Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, зазначено, що померлій ОСОБА_2 належить 33/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 , а правовстановлюючого документу на зазначену адресу нотаріальній конторі надано не було. Що стосується земельної ділянки, то в Державному акті на право приватної власності на землю не зазначено яка саме частка земельної ділянки належить померлій ОСОБА_2 у спільному майні, що унеможливлює встановити склад та розмір спадкового майна.
Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, як це передбачено ч. 1 ст. 1268 ЦК України.
Встановлений шестимісячний термін для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини, що зазначено у ч. 1 ст. 1270 ЦК України.
Як встановлено при розгляді справи, позивач ОСОБА_1 своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та надав всі необхідні документи, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Частиною 2 статті 1226 ЦК України передбачено, що суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.
Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом, або рішенням суду
Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 62, 88, 179, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1225, 1226, 1233, 1235, 1254, 1269, 1270, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,10 га по АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом на 33/100 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції в 10 денний строк з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.В. Журавська