Провадження № 2/0202/5441/2013
26 грудня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючої судді: Слюсар Л.П.
при секретарі : Фісун К.П.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в здійсненні праві власності та зняття з реєстраційного обліку -,
В травні 2013 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровську ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод в здійсненні праві власності та зняття з реєстраційного обліку. В ході розгляду справи позивачем позовні вимоги були уточнені та уточнені прізвища відповідачів.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2013 року замінено неналежну сторону третю особу Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровську ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що йому ОСОБА_1, належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, згідно свідоцтва посвідченого 24.02.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, виданого на підставі акта про проведення прилюдних торгів арештованого нерухомого майна, затвердженого в.о.начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 22.02.2012 року. В вказаній квартирі були зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3. З 22.02.2012 року вони там не мешкають. Місце їх проживання йому невідоме.
З того часу відповідачі у його квартирі не проживають. Вказані факти підтверджені актом КП « ЖЕП №26» від 21.05.2013р. З 24.02.2012 року по теперішній час у зв'язку з тим, що розрахунок комунальних послуг здійснюється згідно кількості зареєстрованих у житлі осіб, ним сплачуються комунальні послуги за фактично у нього не проживаючих ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що прямим чином впливає на його матеріальний стан. Оскільки збереження реєстрації відповідачів, змушує його нести додаткові витрати по оплаті квартирної плати, перешкоджає вільному користуванню та розпорядженню належним майном, він змушений звертатися до суду і просити усунути порушення його прав. Просив суд: усунути йому перешкоди у здійснені ним права власності, шляхом зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; зняти з реєстраційного обліку місця проживання у Індустріальному РВ в м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач в судове засідання не зявився. Відповідно до клопотання від 20.06.2013 року позивач просив суд позовні вимоги задовольнити, розглядати справу за його відсутності та повідомити його про результати розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про час і місце судового засідання були повідомлені відповідно до п.1, п.5 ст.74 ЦПК України.
Представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився. Відповідно до листа від 30.10.2013 року № 1213/483.0а просили суд розглядати справу без їх представника та прийняти законне рішення.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва посвідченого 24.02.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №1385, виданого на підставі акта про проведення прилюдних торгів арештованого нерухомого майна, затвердженого в.о.начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_7 22.02.2012 року, ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1.
Відповідно до Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 10.04.2013 року 17:04:58, індексний номер витягу 2255905, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 ( а.с.26).
Згідно до довідки КП « ЖЕП №26» ДМР від 18.04.2013 року № 802 в АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.19).
Згідно до Акту КП « ЖЕП №26» ДМР від 21 травня 2013 року на час обслідування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі не прооживають.
У відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Реєстрація місця проживання особи є похідним правом від права користування житлом, а тому зняття з реєстрації особи з місця проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом.
У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Виходячи із вищевикладеного, та те, що позивачем не заявлені вимоги щодо визнання колишнього власника ОСОБА_2 і члена її сімї ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та враховуючи, що суд розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача та вимушений у задоволені позову відмовити.
Відповідно до ст.88 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в задоволені позовних вимог, то судові витрати йому не відшкодовуються.
Керуючись ст. 41 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. № 20 , ст.ст.319, 391,405 ЦК України ст.ст.3,7,11, 15, 60,88,169,224-226 ЦПК України, -
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Л.П.Слюсар