Справа № 1506/5415/2012
Провадження № 2/496/168/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2013 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: судді Мельничук Н.І.

при секретарі Бояренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, 05.10.2007 року між ЗАТ ПроКредит Банк та відповідачем по справі ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 5.15020, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 50000,00 гривень з обовязком сплати відсотків у розмірі 21% річних.

В забезпечення виконання зобовязань відповідача перед ЗАТ ПроКредит Банк по сплаті кредиту між позивакою ОСОБА_1 та ЗАТ ПроКредит Банк був укладений договір поруки № 5.15020-ДП.

Позивачка вказує, що з червня 2008 року відповідач припинив виконувати зобовязання за кредитним договором, про що їй стало відомо від працівників банку та вона в період з червня 2008 року по жовтень 2010 року здійснювала платежі по погашенню кредитів та відсотків на загальну суму 55292,01 гривень, а тому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 55292,01 гривень.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, пояснивши суду, що ОСОБА_2 перебував з відповідачкою по справі ОСОБА_1 з 14.12.1995 року в зареєстрованому шлюбі, який 09.07.2008 року був розірваний. В жовтні 2007 року за згодою позивачки, він отримав кредитні кошти у розмірі 50000,00 гривень, які були використані в інтересах та на потреби родини. Відповідач заперечує проти доводів позивачки, щодо погашення кредиту власними коштами, адже вони перебували в шлюбних відносинах та здійснювали спільну підприємницьку діяльність на автомобільному ринку Куяльник, а також зазначає, що жодного порушення умов кредиту з його боку не було та жодного повідомлення до позивачки ОСОБА_1 як поручителя, від установи банку про порушення зобовязання за кредитним договором боржником ОСОБА_2 не надходило, тому як погашення кредиту здійснювалося вчасно.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов необґрунтований та в його задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що з 14.12.1995 року по 09.07.2008 року позивач ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі ОСОБА_1

За період шлюбу був побудований житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Леніна, 189-а.

Відповідно до ч.1. ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі за виключенням тих, що виключені з цивільного обороту; якщо одним із подружжя укладений договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 65 СК України при укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого із подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до ч.1 ст.555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що кредитний договір від 05.10.2007 року за № 5.15020, згідно якого відповідач отримав 50000 гривень строком на 36 місяців під 21% річних, створював права і обовязки як для нього так і для позивачки. Позивачка з вимогою про визнання кредитного договору недійсним не зверталася, та жодного повідомлення від установи банку про порушення відповідачем ОСОБА_2 кредитних зобовязань, як доказ, до суду не надала.

Крім того, суд вважає, що позивачка не представила суду достатніх доказів того, що саме за власні кошти та від імені поручителя вона сплачувала кошти банку.

А тому, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 65 Сімейного Кодексу України,ч.1 ст.555, ч.1 ст.610 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити в повному обсязі.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Суддя : Н.І. Мельничук