Справа № 591/2742/13-ц
Провадження № 4-с/591/41/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2013 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря Кузьмичової Н.О.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

державного виконавця Чукової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

29 березня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що 22 березня 2013 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 35644163 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1805/2349/2012 від 26 жовтня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством, для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, прийнято постанову від 22 березня 2013 року про арешт коштів боржника - ОСОБА_1 на суму 16730,47 грн. В постанові зазначено, що відповідно до довідки ДПС України № 12581 від 06 березня 2013 року боржник має рахунки в установах банків. Борг станом на 01 березня 2013 року становить 16730,47 грн. Вважає, що вказану постанову державним виконавцем прийнято з порушенням вимог ч. 4 та ч. 7 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Так, відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено складення державним виконавцем розрахунку розміру заборгованості із сплати аліментів та повідомлення про це стягувача та боржника, проте, на усні звернення скаржника такого розрахунку надано не було. В порушення ч. 7 ст. 74 вказаного Закону в постанові від 22 березня 2013 року фактичного заробітку, з якого було нараховано розмір зобов'язань із сплати аліментів, документів, що підтверджують факт отримання заробітку (доходу) і періоду виникнення заборгованості взагалі не зазначено. Незгода із нарахованою сумою боргу та невідповідність цієї суми дійсним обставинам справи полягають у тому, що державний виконавець, всупереч ч. 4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», не провів розрахунку розміру заборгованості, тобто, сума заборгованості, яка зазначена в постанові про арешт коштів жодним чином не обґрунтована відповідними документами. Посилаючись на вказані обставини, просить скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 про арешт коштів боржника від 22 березня 2013р. на суму 16730,47 у виконавчому провадженні № 35644163 з примусового виконання виконавчого листа №2/1805/2349/2012 від 26.10.2012р. про стягнення аліментів, та зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 провести розрахунок заборгованості із сплати аліментів відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали скаргу в частині скасування оскаржуваної постанови, та не наполягали на зобовязанні державного виконавця проведення розрахунку заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець Чукова Ю.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, зазначивши, що в її провадженні перебуває виконавче провадженні за вказаним виконавчим листом, 16 січня 2013 року від стягувача ОСОБА_4 надійшла заява, в якій повідомлено про те, що боржник є фізичною особою підприємцем та 04 лютого 2013 року направлено запит до ДПІ м. Суми щодо надання інформації про суму сплачених податків ФОП ОСОБА_1 за період з 02 серпня 2012 року по 01 лютого 2013 року. 20 лютого 2013 року до відділу ДВС зявився боржник, який повідомив. що працює директором ТОВ «А.В.С.-ГРУП» та веде підприємницьку діяльність та відомостей про доходи, що залишаються після утримання податків від здійснення підприємницької діяльності боржник не надав. На повторний запит державного виконавця 04 березня 2013 року отримано відповідь з ДПІ м. Суми про зареєстровані рахунки. а 14 березня 2013 року отримано відповідь з ДПС в м. Суми. що ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків. та обсяг виручки склав 81356 грн. У звязку з тим. що заборгованість зі сплати аліментів складала понад 3 місяці. було винесено оскаржувану постанову у межах суми 16730,47 грн. 08 травня 2013 року державним виконавцем був здійснений підрахунок заборгованості в звязку зі зверненням стягувачки до суду. Боржник вимог щодо надання йому розрахунку заборгованості по аліментам не предявляв.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася. про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала письмові заперечення, в яких зазначає, що скаржником не надано доказів на підтвердження звернень з проханням надати розрахунок заборгованості по аліментам. Норма п. 7 ст. 74 закону «Про виконавче провадження» встановлено порядок відрахування аліментів. а тому вона не регулює обовязки державного виконавця. Оскаржувана постанова не порушує прав боржника щодо можливості звернення до суду із позовом про виключення майна з акту опису, а також посилається на порушення строку оскарження постанови.

Суд, заслухавши скаржника та його представника, державного виконавця, дослідивши матеріали виконавчого провадження, вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 листопада 2012 року державним виконавцем ВДВС СМУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/1805/2349/2012 виданого 26 жовтня 2012 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Відповідно до інформації ДПІ м. Суми від 06 березня 2013 року за № 12581/10/17-434 ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків, у 2012 році знаходився на спрощеній системі оподаткування. обліку та звітності. За період з 01 липня 2012 року по 31 грудня 2012 року відповідно до поданої звітності, обсяг виручки склав 81356 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС СМУЮ ОСОБА_3 від 22 березня 2013 року накладено арешт на кошти АТ «ОСОБА_5 Аваль» у м. Києві, ПАТ «Сведбанк», АТ «ОСОБА_6 МКБ», Сумська філія АКБ «ТАС КОМЕРЦБАНК» м. Суми, САДАТ «ОСОБА_7 Аваль» в м. Суми, Сумська філія ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Суми (а.с. 3). Підставою для накладення арешту державним виконавцем зазначено те, що рішення суду боржником виконується не в повному обсязі. Відповідно до довідки ДПС України № 12581 від 06 березня 2012 року боржник має рахунки в установах банків. борг на 01 березня 2013 року становить 16730 грн. 47 коп.

Згідно ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилучені та примусовій реалізації.

Згідно ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

В ч. 4 даної норми зазначено, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення.

У відповідності з ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Посилання скаржника на ту обставину, що державним виконавцем не було складено розрахунку заборгованості по аліментам як на підставу скасування постанови про арешт, є безпідставним, оскільки наявність або відсутність такого розрахунку на вирішення питання накладення або не накладення арешту не пливає, так як метою арешту є забезпечення виконання судового рішення, яке не виконувалось добровільно боржником.

Незазначення періоду виникнення заборгованості також не являється підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи скаржника про відсутність документів, що підтверджують факт отримання боржником доходу спростовується наявною у матеріалах виконавчого провадження інформацією ДПІ м. Суми про обсяг виручки боржника.

Відповідно до ч.9 ст.74 Закону спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи.

В судовому засіданні встановлено, що боржник ОСОБА_1 за вирішенням спору про заборгованість за аліментами до суду не звертався.

Що стосується доводів скарги про зобовязання державного виконавця скласти розрахунок заборгованості, то скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту звернення до державного виконавця з відповідними заявами про надання такого розрахунку. Державний виконавець заперечувала факт усного звернення боржника з цього приводу.

Державним виконавцем 08 травня 2013 року складений розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_1 При розгляді вказаної скарги ОСОБА_1 та його представник не наполягав на задоволенні вказаної вимоги скарги.

Таким чином постанова державного виконавця про арешт коштів боржника була прийняті в межах повноважень державного виконавця і відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Доказів на підтвердження доводів скаржника щодо неправомірності чи незаконності дій державного виконавця при винесенні постанови про арешт в судовому засіданні здобуто не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 52, 57, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383 388 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його скарги на постанову державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в пятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя А.П.Сидоренко