Справа № 710/2355/13-ц
провадження № 2/710/1043/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2013 року Шполянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді КРАВЧУКА В.М.

за участю секретаря ТКАЧЕНКО В.Б.

представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шпола Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя і звільнення його з-під арешту, -

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, магазину, розташованої по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, залишивши у власності відповідача також 1/2 частину цього майна, звільнити зазначене майно, а саме: 1/2 частину нежитлової будівлі, магазину, розташованої по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, з-під арешту, накладеного державним виконавцем відділу ДВС Шполянського РУЮ ОСОБА_2, згідно акту опису й арешту від 06.06.2013 року. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 30 вересня 1994 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_4. Під час шлюбу ними за кошти сімейного бюджету було збудовано та здано в експлуатацію у 2008 році нежитлову будівлю, магазин, розташовану по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, але в органах державної реєстрації право власності на неї зареєстровано за відповідачем. Поскільки нежитлова будівля, магазин, розташована по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, була набута під час перебування у шлюбі, тому вона підлягає поділу в рівних частинах між нею і відповідачем. Відповідач ОСОБА_4 добровільно не бажає переоформити на неї 1/2 частину вказаної нежитлової будівлі, тому вона звернулася до суду з даним позовом. Крім того, їй стало відомо, що 6 червня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Шполянського РУЮ ОСОБА_2 було проведено опис майна, на яке накладено арешт. Тобто, на їхнє спільне з відповідачем майно, в процесі виконання рішення Шполянського районного суду про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь ПАТ «КБ «Надра» та ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_2» боргів згідно його кредитних договорів. Враховуючи, що між нею і відповідачем виник спір з приводу розподілу майна подружжя, вона просить суд виключити її частину нежитлового приміщення з-під арешту. Враховуючи вказані обставини, вона звернулася до суду з даним позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила його задоволити, а судові витрати стягнути з відповідача на її користь.

Представник відповідача ОСОБА_1 позов визнав і пояснив, що відповідач не заперечує, щоб за позивачкою було визнано право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, магазину, розташованої по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, поскільки вказана нежитлова будівля є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того зазначив, що сума заборгованості, яка стягнута з відповідача на користь ПАТ «КБ «Надра» та ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_2» становить 580000 грн., а вартість 1/2 частини нежитлової будівлі складає 501515 грн., тобто вартість 1/2 частини магазину перекриває суму заборгованості, поскільки відповідачем в ході виконання рішення суду було внесено на рахунок стягувачів більше 140000 грн. Разом з тим, просив зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, в звязку із скрутним матеріальним становищем відповідача.

Відповідач ОСОБА_4, згідно поданої заяви, позов визнав і не заперечує, щоб за позивачкою було визнано право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, магазину, розташованої по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, та звільнено зазначене майно з-під арешту, накладеного державним виконавцем відділу ДВС Шполянського РУЮ 06.06.2013 року.

Представник третьої особи відділу ДВС Шполянського РУЮ ОСОБА_2 позов не визнала і пояснила, що в неї на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 боргу в сумі 580000 грн. 6 червня 2013 року нею було проведено опис та накладено арешт на майно ОСОБА_4, а саме: нежитлову будівлю, магазин, розташовану по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, про що складено акт опису й арешту майна від 06.06.2013 року. Вона вважає, що арешт був накладений на майно боржника ОСОБА_4 в той час, коли він являвся власником всієї нежитлової будівлі, тому підстав для зняття арешту з 1/2 частини вказаного нерухомого майна вона не вбачає. Враховуючи вказані обставини, просила в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що 30 вересня 1994 року позивачка ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-КИ №259845, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 30.09.1994 року. Під час шлюбу сторонами за кошти сімейного бюджету було збудовано та здано в експлуатацію у 2008 році нежитлову будівлю, магазин, розташовану по вул. Леніна, 24, в м.Шпола, Черкаської області.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18613356 від 22.04.2008 року, власником нежитлової будівлі, магазину, розташованої по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, являється відповідач ОСОБА_4

Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності про вартість обєкту нерухомості від 27.06.2013 року, вартість нежитлової будівлі, магазину, розташованої по вул. Леніна, 24, в м.Шпола, Черкаської області, становить 1003030 грн., відповідно вартість 1/2 частини складає 501515 грн.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року №17-рп/2012 у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України, приватне підприємство (або його частина), засноване одним із подружжя, - це окремий обєкт права спільної сумісної власності подружжя, до якого входять усі види майна, у тому числі вклад до статутного капіталу та майно, виділене з їх спільної сумісної власності. Таким чином, статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є обєктом їх спільної сумісної власності.

Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Поскільки нерухоме майно - нежитлова будівля, магазин, розташована по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, було набуто під час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти, тому воно підлягає поділу в рівних частинах між позивачкою і відповідачем.

6 червня 2013 року державним виконавцем відділу ДВС Шполянського РУЮ ОСОБА_2 в процесі виконання рішень Шполянського районного суду про стягнення з відповідача ОСОБА_4 заборгованості на користь ПАТ «КБ «Надра» та ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_2» в загальній сумі 580000 грн., проведено опис та накладено арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю, магазин, розташовану по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, що підтверджується актом опису й арешту майна від 06.06.2013 року.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що на час накладення державним виконавцем арешту на вказане майно, дане майно належало сторонам на праві спільної сумісної власності. За таких обставин, у державного виконавця не було передбачених законом підстав для накладення арешту на все спірне майно, оскільки боржнику належала лише частина в спільному майні подружжя. Безпідставне накладення арешту на майно, яке належить позивачці обмежує її право власності, а тому таке право підлягає захисту шляхом звільнення його з-під арешту та виключення з акту опису, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, враховуючи, що нежитлова будівля, магазин, розташована по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, була набута сторонами під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, право власності є непорушним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, магазину, розташованої по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, залишивши у власності відповідача іншу 1/2 частину цього майна, та звільнити зазначене майно з-під арешту, накладеного державним виконавцем відділу ДВС Шполянського РУЮ ОСОБА_2, згідно акту опису й арешту майна від 06.06.2013 року. Судовий збір в розмірі 3441 грн., у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного, ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 16, 319, 321, 368, 370, 372, 391 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний №, право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, магазину, розташованої по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, вартістю 1/2 частини 501515 грн.

Залишити у власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/2 частину нежитлової будівлі, магазину, розташованої по вул. Леніна, 24, в м. Шпола, Черкаської області, вартістю 1/2 частини 501515 грн.

Звільнити 1/2 частину нежитлової будівлі, магазину, розташованої по вул. Леніна, 24, в м.Шпола, Черкаської області, право власності на яку визнано за позивачкою ОСОБА_3, з-під арешту, накладеного державним виконавцем відділу ДВС Шполянського РУЮ ОСОБА_2, згідно акту опису й арешту майна від 06.06.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки м. Шпола, вул. Нахімова, 24, Черкаської області, судовий збір в розмірі 3441 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Кравчук