Провадження № 2/537/1494/2013
Справа № 537/5085/13-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2013 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом фізичної особи, ОСОБА_1, до фізичної особи, ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягувати на її користь щомісячно з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в сумі 300 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 квітня 2001 року, який було розірвано рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 грудня 2008 року. Від спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, які, як зазначає позивачка, фактично проживають із нею та перебувають на її утриманні. ОСОБА_1, згідно позовної заяви, пояснює, що з моменту розірвання шлюбу і до цього часу відповідач по справі матеріальної допомоги на утримання їхніх неповнолітніх дітей не надавав і не надає, хоча останні потребують значних матеріальних затрат на утримання та лікування в силу наявних у них фізичних вад. Позивач вказує, що ОСОБА_2 має постійне місце роботи та стабільний заробіток, зобовязань по боргам та аліментам перед іншими особами не має, а тому він має можливість та повинен матеріально утримувати їхніх неповнолітніх дітей. На прохання позивачки про необхідність надання матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не реагує, тому вона змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів.

Позивач, ОСОБА_1, та її представник, ОСОБА_6, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, мотивуючи це тим, що діти більшу частину часу поза навчанням у школі проживають із ним, а також він займається матеріальним утриманням дітей.

Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_7, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

На підставі пояснень сторін, досліджених та оцінених письмових доказів суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у Кременчуцькому відділі реєстрації актів цивільного стану було зареєстровано шлюб за актовим записом №223.

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ №325691, видане 11 листопада 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського райвиконкому міста Кременчука, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 045674, видане 30 березня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського райвиконкому міста Кременчука.

Зазначений вище шлюб було розірвано рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 11 грудня 2008 року, за змістом останнього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишенні на вихованні у бабусі ОСОБА_10.

Відповідно до змісту рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 15 травня 2006 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_11 призначена опікуном над внуками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, матірю яких є ОСОБА_1

Зазначеним рішенням з 25 квітня 2006 року стягнуто зі ОСОБА_1, аліменти в розмірі ? частини з усіх видів доходів на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття, на користь опікуна ОСОБА_10.

Однак, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено сторонами по справі, опіка ОСОБА_10 над дітьми, рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ОСОБА_11 міста Кременчука Полтавської області № 22 від 24 січня 2008 року була припинена відповідно до вимог частини 1 статті 76 ЦК України, а саме з підстав передачі малолітніх осіб матері.

Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України стягнення аліментів може проводитися у визначеній судом частці від заробітку батька (матері) дитини.

В судовому засіданні достовірно встановлено факт, який не оспорюється сторонами по справі, що діти, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, навчаються в Миргородській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат для дітей зі зниженим слухом і не перебуває на повному державному утриманні, відповідно з 1 вересня 2009 року, та з 1 вересня 2005 року. Зазначений факт також підтверджується довідками Миргородської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Полтавської обласної ради №252 та 251 від 4 квітня 2013 року.

Відповідно до листа Кременчуцької міської дитячої лікарні №03-09/1785 від 15 жовтня 2013 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, наглядається поліклінікою №2 з дня народження, знаходиться на диспансерному обліку з приводу туговухості зліва ІІ ст., туговухості справа ІІІ ст., міопії високого ступеню, амбліопії, інвалід дитинства; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, наглядається поліклінікою №2 з дня народження, знаходиться на диспансерному обліку з приводу жовчокамяної хвороби, вторинного пієлонефриту, хронічного гастродуоденіту, період ремісії; як вбачається зі змісту останньої рекомендації лікарів виконуються матірю та бабусею.

Опитані в судовому засіданні неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, підтвердили що пять днів в неділю вони перебувають на навчанні в Миргородській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат для дітей зі зниженим слухом, по приїзду до міста Кременчук вони спілкуються з обома батьками та мешкають поперемінно за місцем проживання то матері то батька. В судовому засіданні, зазначенні вище особи, підтвердили факт надання матеріальної допомоги з боки бабусі батька ОСОБА_10 , не заперечуючи, того факту, що матір теж допомагає їм матеріально, однак в меншому розмірі чим бабуся.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до довідки про доходи №1197/02-24 від 19 вересня 2013 року Кременчуцького технікуму залізничного транспорту, позивачка, ОСОБА_1, працює в зазначеній установі із основною формою працевлаштування на посаді двірника, та у період з березня 2013 року по серпень 2013 року отримала заробітну плату в розмірі 7 570 грн. 58 коп.

Як вбачається із листа №18968/02-21 від 27 листопада 2013 року Управління пенсійного фонду України в місті Кременчуці Полтавської області, позивачку, ОСОБА_1, з 29 жовтня 2013 року знову визнано інвалідом 3 групи, у звязку із чим із вказаної дати їй буде поновлено виплату пенсії у звязку із втратою годувальника.

За викладених обставин, приймаючи до уваги доведений в судовому засіданні факт належного виконання ОСОБА_12 своїх батьківських обовязків по відношенню до неповнолітніх дітей, матеріального утримання останніх відповідно до свого матеріального становища, зважаючи на те, що відповідач є фізично здоровою людиною, працює, інших дітей або недієздатних осіб на утриманні не має, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у вигляді 1/4 частці від заробітку останнього з врахуванням того факту, що більшу частину часу діти знаходяться на частковому державному утриманні, оскільки навчаються в Миргородській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат для дітей зі зниженим слухом

Частиною 2 статті 88 Цивільно-процесуального Кодексу України встановлено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. в дохід держави.

Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 79, 88, 174, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги фізичної особи, ОСОБА_1, до фізичної особи, ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на оплату правової допомоги в розмірі 300 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя : Д.О. Зоріна