Справа № 2-6716/13
У Х В А Л А

20 листопада 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів шляхом розірвання договору про надання послуг, відшкодування шкоди та визнання недійсним правочину,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася з позовною заявою, в якій просить суд визнати недійсним кредитний договір - заява №001-28113-080813 від 08.08.2013 року, укладений між нею та ПАТ «Дельта Банк».

Крім того, просить стягнути з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» кошти в розмірі 10870 грн., сплачені на виконання умов договору (надання послуг) №EZ-852 від 08.08.2013 року, та стягнути з ФОП ОСОБА_3 на її користь 3% пені за кожний день прострочення зобовязання в розмірі 15978,9 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, та на підставі яких, на її думку, їх необхідно вирішувати, і які визначають той засіб захисту права, який вона просить суд застосувати, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, звертаючись до суду з позовними вимоги про визнання кредитного договору, укладеного між нею та ПАТ «Дельта Банк» недійсним, позивачка посилається, на те, що оспорюваний договір був укладений з метою оплати нею кредитними коштами умов договору (надання послуг) №EZ-852 від 08.08.2013 року, укладеного між нею та ФОП ОСОБА_3

Однак зазначила, що кредитний договір було укладено з суттєвими порушеннями законодавства, зокрема, щодо з пороком її волевиявлення, оскільки банк у спірному договорі отримувачем коштів не зазначив ні її, а ні ФОП ОСОБА_3, а зовсім сторонню ФОП ОСОБА_4

Крім того, на її думку,договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки не забезпечував передачу конструкції за договором (надання послуг) №EZ-852 від 08.08.2013 року.

Між тим, угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом, але позивачкою не викладені обставини щодо наслідків недійсності кредитного договору та їх підстав.

Разом з тим, зміст позовної заяви свідчить, що висуваючи вимогу про визнання кредитного договору недійсним, позивачка одночасно висуває вимогу про стягнення на користь ПАТ «Дельта Банк» на виконання її зобовязань за цим договором з ФОП ОСОБА_3 коштів в розмірі 10870 грн., сплачених їй за договором (надання послуг) №EZ-852 від 08.08.2013 року, що по своїй суті суперечить попередньому твердженню позивачки щодо недійсності кредитного договору і свідчить про виконання з боку ПАТ «Дельта Банк» своїх зобовязань за умовами кредитного договору шляхом перерахування отримувачу кредитних коштів за цим договором - ФОП ОСОБА_4

Проте, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка, вказуючи на неотримання нею коштів за кредитним договором та, разом з тим, оплату нею ФОП ОСОБА_3 вартості виробів в повному розмірі за договором про надання послуг, при цьому фактично просить застосувати наслідки недійсності договору шляхом стягнення на користь кредитора коштів з ФОП ОСОБА_3

Отже, з цього змісту не випливає мета та співмірність визначеного позивачкою способу захисту порушеного прав та застосування наслідків або недійсності кредитного договору, або не створення ним юридичних наслідків за певних обставин.

До того ж, позивачка, висуваючи вимоги про стягнення з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_4 банк» коштів в розмірі 10870 грн., сплачених на виконання умов договору (надання послуг) №EZ-852 від 08.08.2013 року, а також стягнення на її користь 3% пені за кожний день прострочення зобовязання, мотивує їх невиконанням ФОП ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань за договором (надання послуг) №EZ-852 від 08.08.2013 року, але обставин в обґрунтування такого обсягу та правових підстав відповідальності відповідачів один перед одним та перед нею, виходячи з взаємовідносин, які склались між сторонами даного спору, не викладає.

Крім того, позивачка не зазначає докази на отримання останнім відповідних коштів та на підтвердження порушення прав позивачки умовами договору (надання послуг) №EZ-852 від 08.08.2013 року.

Отже, в даній позовній заяві не зазначено, які права позивачки порушені кожним із відповідачів укладенням як кредитного договору, так і договором про надання послуг, які їх дії суперечать і яким нормативним актам та з якими правовими наслідками, та як вони взаємоповязані між собою, оскільки в тексті позовної заяви ці обставини не викладені та відсутнє зазначення жодних доказів на підтвердження порушених прав позивачки діями кожного з відповідачів.

За таких обставин, заявляючи позовні вимоги, позивачка не виклала обставини як правові підстави відповідно до норм матеріального права з урахування правовідносин, які виникли між сторонами з приводу даного спору, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто саме, які права позивачки порушені, ким та якими діями чи бездіяльністю відповідачів та як вони взаємоповязані між собою, тобто, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав позивачки, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Враховуючи вищевикладене, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання, а відповідачі, котрі як і позивачка мають право на судових захист, мають бути обізнані, які вимоги до них заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно викласти обставини в обґрунтування позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися з приводу даного спору, зазначити, які її права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави позову, а також зазначити докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог та їх розрахунок.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів, шляхом розірвання договору про надання послуг, відшкодування шкоди та визнання недійсним правочину - кредитного договору залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової редакції позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: