АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/922/2013 Головуючий 1 інстанції
Категорія: договірні ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2013 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.

суддів: Колтунової А.І.

ОСОБА_3

при секретарях: Сватенко А.І., Галушко Т.С., Ленюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, в особі свого представника ОСОБА_5, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк Базис до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИЛА:

20 серпня 2012 року позивач звернувсь у суд з позовом, в якому з посиланням на вимоги ст.ст. 525, 526, 527, 610, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1068, 1069 ЦК України просив стягнути з відповідача заборгованість за договором банківського рахунку № 15221 від 07.12.2004 року в розмірі 317 437 грн. 68 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 грудня 2004 року між ОСОБА_6 та відповідачем було вказаний договір банківського рахунку,з додатковою угодою від 10.11.2008 року та Договором про внесення змін від 30.09.2011 року,згідно до умов якого Банк відкрив відповідачу картковий рахунок № 502 у гривнях та 5202 у доларах США, за яким проводяться та обслуговуються операції з платіжними картками та здійснюються розрахунково-касове обслуговування, а відповідач зобовязувався сплачувати за послуги,що надаються згідно ОСОБА_6,що є невідємною частиною Договору.

Позивач зазначає, що додатком від 30.09.2011 року до Договору, були встановлені тарифи на банківський продукт VIP Gold Credit USD за яким ліміт дозволеної перевитрати було встановлено в сумі 300 000 грн. , встановлено плату за наданий кредит на рівні 21% річних, плату за супроводження кредитного ліміту щомісячно в сумі 45 грн. та також встановлено плату за перевитрату платіжного ліміту на рівні 25% річних, плату за перевитрату платіжного ліміту після пільгового періоду (20 днів з дня закінчення розрахункового циклу, у якому виникла переплата) на рівні 0,1 % на день , встановлено плату за повернення фактичної перевитрати (20 днів до закінчення розрахункового циклу) на рівні 3%.

Позивач також зазначає, що відповідач скористався своїм правом, здійснивши платіжні операції в межах встановленого ліміту дозволеної переплати, а Банк належним чином виконав прийняті на себе зобовязання за Договором та починаючи з 21.04.2012 року відповідач не виконує прийняті на себе зобовязання по поверненню фактичної переплати в розмірі 3% , у звязку з чим 19.06.2012 року Банк направив відповідачі вимогу щодо сплати заборгованості щодо повернення фактичних перевитрат в розмірі 3% та станом на 02.08.2012 року вимога відповідачем не виконана, у звязку з чим на вказану дату у відповідача виникла вказана заборгованість, яка складається із 28543 грн. заборгованості по процентам, 1450,88 грн. по комісіям та 287 443,80 грн. по простроченій дозволеній перевитраті.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач, в особі свого представника, підтримав позовні вимоги позивача з зазначених підстав.

Відповідач, в особі свого представника, в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги позивача не визнала. Свої заперечення обґрунтовувала тим, що 17 жовтня 2012 року між відповідачем та ОСОБА_7 був укладений договір відступлення права вимоги та відповідно до умов якого , прийняв на себе право грошової вимоги до позивача у сумі 317437, 68 грн. ,що виникло з договору № 1572/980 від 03.09.2007 року, строк виконання якого настав 17.10.2012 року, у звязку з чим вважає, що у відповідача перед позивачем не існує заборгованості.

Відповідач звертався до суду з зустрічним позовом, та ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 05.12.2012 року, в прийнятті вказаного позову до спільного розгляду, судом було відмовлено.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.12.2012 року Позовні вимоги позивача задоволено Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь ПАТ АКБ Базис за договором банківського рахунку № 15221 від 07.12.2004 року 317 437, 68 грн. та 3174, 38 грн. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення. яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Наводить ті ж доводи, що і в суді першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив відповідачу в прийнятті до розгляду його зустрічного позову.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявились, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено наявними у справі доказами, та цей факт сторонами не заперечується. що 07 грудня 2004 року між сторонами було укладено договір № 15221 банківського рахунку з додатковими угодами від 10.11.2008 року, від 30.00.2011 року, згідно до яких позивач відкрив відповідачу карткові рахунки № 5202 у гривнях та доларах США, за якими проводяться та обслуговуються операції з платіжними картками та здійснюються розрахунково-касове обслуговування операцій з платіжною карткою VIP Gold Credit USD .

Додатком від 30.09.2011 року до вказаного договору були встановлені тарифи на банківський продукт VIP Gold Credit USD , за яким ліміт дозволеної перевитрати було встановлено в сумі 300 000 грн. , встановлено плату за наданий кредит на рівні 21% річних, плату за супроводження кредитного ліміту щомісячно в сумі 45 грн. та також встановлено плату за перевитрату платіжного ліміту на рівні 25% річних, плату за перевитрату платіжного ліміту після пільгового періоду (20 днів з дня закінчення розрахункового циклу, у якому виникла переплата) на рівні 0,1 % на день , встановлено плату за повернення фактичної перевитрати (20 днів до закінчення розрахункового циклу) на рівні 3%.

Матеріали справи також свідчать про те, що з 21 квітня 2012 року відповідач припинив свої обовязки щодо повернення фактичної переплати в розмірі 3% та що у відповідності до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України дає право позивачу на вимогу про дострокове повернення позики.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача року 317 437, 68 грн. заборгованості за зазначеним вище кредитним договором та судових витрат у справі.

Доводи, викладені представником відповідача в апеляційній скарзі вказаний висновок суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

При цьому судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо припинення зобовязаннь відповідача зарахуванням зазначених вище зустрічних вимог, оскільки як свідчать матеріали справи ПАТ Акціонерний комерційний банк Базис знаходиться в ліквідаційній процедурі та в процесі ліквідаційної процедури банку є неможливим зарахування однорідних зустрічних вимог (ст. 602 ЦК України) у звязку з невідповідністю цих процедур порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом України Про банки і банківську діяльність від 7 грудня 2000 року № 2121-111, оскільки відповідно до статей 91, 93, 96 цього Закону у процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість і порядок погашенням вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог (зокрема .кредиту та банківського вкладу).

З огляду на наведене судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, в особі його представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2012 року, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді: