Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-3543/11
У Х В А Л А

іменем україни

30 серпня 2013 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Ворона Д.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, стягнення заборгованості по аліментам,-

в с т а н о в и в :

Київським районним судом м. Полтави 20 березня 2012 року ухвалено заочне рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, стягнення заборгованості по аліментам.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 розмір неустойки в сумі 235 796 грн. 60 коп. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 2357 грн. 96 коп.

Представником відповідача 22 липня 2013 року подано до суду заяву про перегляд заочного рішення.

В своїй заяві посилається на те, що про наявність рішення суду відповідачу стало відомо, коли орган державної виконавчої служби розпочав процедуру примусового виконання рішення суду.

Вказував, що від виконання рішення суду про стягнення аліментів ОСОБА_5 не ухилявся, в 2000 році між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди та виконавчий документ було повернуто стягувачеві. Про повторне предявлення виконавчого документа до виконання ОСОБА_5 відомо не було.

Посилався на відсутність вини ОСОБА_5 в виникненні заборгованості по аліментам.

Просив суд скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2012 року та призначити справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представника ОСОБА_5 повністю підтримав подану до суду заяву про скасування заочного рішення, посилаючись на викладені в ній обставини.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо задоволення заяви та скасування заочного рішення заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, позивача, розглянувши матеріали, матеріали справи Київського районного суду м. Полтави № А-134/93, приходить до наступних висновків.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 розмір неустойки в сумі 235796 грн. 60 коп., в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 2357 грн. 96 коп.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що справа за позовом ОСОБА_1 судом призначалася до розгляду на 25 січня 2012 року, 09 лютого 2012 року, 01 березня 2012 року та на 20 березня 2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_5 кожного разу повідомлявся судом про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки поштою рекомендованим листом із повідомленням (а.с. 21-23, 25, 39, 46-49, 56-58).

При цьому відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України такі судові повістки надсилалися відповідачу за адресою АДРЕСА_1, що є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 16), а також додатково за адресою АДРЕСА_2 за місцем знаходження майна відповідача, де отримувалися ОСОБА_5

Надіслана судом за місцем реєстрації відповідача кореспонденція повернута до суду відділенням поштового звязку без вручення з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

В поданій до суду заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача посилається на те, що про наявність судового рішення ОСОБА_6О, стало відомо лише в липні місяці 2013 року, проте жодним чином не обґрунтовує причини своєї неявки в судове засідання.

Разом з тим, відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.

Матеріалами справи підтверджено наявність в справі даних про повернення до суду судових повісток на імя відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що за нормами п.п. 99, 117 Правил надання послуг поштового звязку здійснюється за відсутності осіб. Тому суд вважає відповідача таким, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

При цьому судом враховується те, що відповідачу ОСОБА_5 з достовірністю було відомо про знаходження в провадженні суду справи (а.с. 25, 46), а також тривалість перебування справи в провадженні суду та строки її розгляду, встановлені ст. 157 ЦПК України та передбачені нормами ст. 11 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей.

Вирішуючи питання про перегляд заочного рішення саме з підстав неявки в судове засідання відповідача, судом враховується, що ОСОБА_5 жодних доказів, які б підтверджували поважність неявки в судове засідання, надано не було.

Норми ст. 232 ЦПК України передбачають можливість скасування заочного рішення також з підстав того, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В поданій до суду заяві представник ОСОБА_5 як на істотну обставину посилається на те, що в 2000 році ОСОБА_5 та ОСОБА_1 досягли згоди з питань стягнення аліментів, виконавчий лист був повернутий стягувачеві без виконання, судове рішення про стягнення аліментів не перебувало на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби не заслуговує на увагу.

Дослідженими в справі матеріалами було встановлено, що за розрахунком державного виконавця, який не оспорювався у встановленому законом порядку ОСОБА_5, заборгованість по аліментам станом на 25 травня 2009 року (повноліття дитини) склала 18835,18 грн. При цьому дублікат виконавчого листа виданий згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2004 року саме за клопотанням органу державної виконавчої служби у звязку з його втратою, а не за заявою стягувача ОСОБА_1, на що посилається представник відповідача в заяві про скасування заочного рішення.

Тому суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення як з причин поважності неявки відповідача в судове засідання, так і з причин посилання відповідача на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тому в задоволенні заяви про скасування заочного рішення слід відмовити за її безпідставністю.

Керуючись ст. 231 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 березня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, стягнення заборгованості по аліментам залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Головуючий Н.Л.Яковенко

30.08.2013