Справа № 182/3437/13-ц
Провадження № 2/0182/2194/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.06.2013 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади міста Нікополя в особі Нікопольської міської ради, третя особа ПАТ КБ „Приватбанк, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту проживання однією сімєю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом та встановлення факту проживання однією сімєю.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

18 липня 2011 року помер ОСОБА_3. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖКК тресту „Нікопольбуд від 15.10.1993 року, зареєстроване у КП „НМБТІ в реєстрову книгу за № 82. За своє життя ОСОБА_3 розпорядився своїм нерухомим майном, склавши заповіт, згідно з яким належну йому однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 заповів їй. Інших спадкоємців, окрім неї, ані за законом, ані за заповітом у померлого не було. Спадщина нею була прийнята, про що свідчить видане Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.04.2012 року. В січні 2012 року, у себе вдома вона знайшла серед документів, які належали ОСОБА_3, договір з ПАТ КБ „ПриватБанк від 11.09.2011 року про оформлення грошового вкладу „Пенсійного накопичувального. Звернувшись до банку з приводу зазначеного вкладу почула, що, дійсно, у померлого ОСОБА_3 був оформлений „Пенсійний накопичувальний вклад, на даний час залишок на його особистому рахунку № 4225 складає 2 700 грн. Але для того, щоб отримати гроші, вона повинна звернутись до нотаріальної контори за відповідним свідоцтвом. Тому в січні 2012 року для оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори. Але листом від 03.04.2012 року за № 734/02-14 державною нотконторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вклади після смерті ОСОБА_3 їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що нею не доведено родинного зв'язку із спадкодавцем. Для встановлення факту родинного зв'язку Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою їй запропоновано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Звертаючись до державного нотаріуса, вона не змогла надати документ, який би свідчив про її родинний зв'язок з спадкодавцем, оскільки вони, дійсно, з ним не є родичами. Але на протязі більш, ніж дев'яти років, до дня смерті ОСОБА_3, вони постійно проживали разом з ним однією сім'єю, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. Спільно проживаючи разом з ним, вона ставилась до нього, як до свого рідного батька, а він до неї, як до рідної доньки. На протязі цього часу вона допомагала йому у домашніх справах, оплачувала комунальні послуги, готувала йому їжу, купувала продукти, ліки, прала речі, прибирала в квартирі. Крім неї інших близьких родичів у нього не було. Нотаріальних розпоряджень стосовно своїх грошових вкладів він не робив, оскільки мабуть думав, що при укладанні з ПАТ КБ „ПриватБанк Договору про відкриття та обслуговування картрахунку пенсійної карти № 2203 від 03.09.2002 року в п.5 він зробив Заповідальне розпорядження, відповідно до якого залишком грошових коштів картрахунку ОСОБА_3 розпоряджатиметься ОСОБА_1, тобто вона. На даний час, нерухоме майно, яке належало померлому, нею було переоформлено, а що стосується залишку грошових вкладів на особистому рахунку № 4225, який знаходиться в „Приватбанку, вона отримала відмову. Звернувшись до „Приватбанку з приводу залишку грошових коштів на рахунку ОСОБА_3, їй пояснили про те, що для отримання зазначених коштів їй необхідно звернутись до нотаріуса та отримати свідоцтво на спадкове майно. Хоча вона і не є родичкою спадкодавця та документ, який би свідчив про їх родинний зв'язок, надати не може, але відповідно до норм чинного законодавства, має право на спадкування за законом в порядку четвертої черги спадкоємців за законом, оскільки у четверту чергу право на спадкування за

законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України). Обставини, викладені нею в позовній заяві, можуть підтвердити свідки. На даний час вона намагається офіційно до кінця оформити свої спадкові права, а тому, у відповідності до вищевикладених обставин, вимушена звернутись до суду для визнання права власності на майно (грошовий вклад), яке належало ОСОБА_3, який помер 18 липня 2011 року.

В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі, попросивши суд встановити факт проживання однією сімєю між нею та померлим і визнати за нею право власності на грошовий внесок, оскільки Приватбанк не має жодних прав на цей внесок.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вважає, що факт проживання позивачки з померлим спадкодавцем протягом тривалого часу в судовому засіданні повністю доведений. Тому не заперечують проти встановлення факту та визнання права власності на вклад за позивачкою.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надав заперечення, згідно яких позов не визнав і просив відмовити.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні, 18 липня 2011 року помер ОСОБА_3 (а.с.6). Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та грошового внеску в ПАТ КБ „Приватбанк. За своє життя ОСОБА_3 розпорядився своїм нерухомим майном, склавши заповіт, згідно з яким належну йому однокімнатну квартиру заповів позивачці. Інших спадкоємців, окрім неї, ані за законом, ані за заповітом у померлого не було. Спадщина позивачкою була прийнята, про що свідчить видане Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.04.2012 року (а.с.8). В січні 2012 року позивачка знайшла серед документів, які належали ОСОБА_3, договір з ПАТ КБ „ПриватБанк від 11.09.2011 року про оформлення грошового вкладу „Пенсійного накопичувального. Звернувшись до банку з приводу зазначеного вкладу дізналась, що у померлого ОСОБА_3 був оформлений „Пенсійний накопичувальний вклад, на даний час залишок на його особистому рахунку № 4225 складає 2 766 грн. Щоб отримати гроші, позивачка звернулась до нотаріальної контори за відповідним свідоцтвом. Але листом від 03.04.2012 року за № 734/02-14 державною нотконторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вклади після смерті ОСОБА_3 позивачці було відмовлено, у зв'язку з тим, що нею не доведено родинного зв'язку із спадкодавцем (а.с.7). Для встановлення факту родинного зв'язку позивачці було запропоновано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Позивачка та померлий ОСОБА_3 не є родичами. Але на протязі більш, ніж дев'яти років, до дня смерті ОСОБА_3, вони постійно проживали разом з ним однією сім'єю, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. За словами позивачки, спільно проживаючи разом з ОСОБА_3, вона ставилась до нього, як до свого рідного батька, а він до неї, як до рідної доньки. На протязі цього часу позивачка допомагала ОСОБА_3 у домашніх справах, оплачувала комунальні послуги, готувала йому їжу, купувала продукти, ліки, прала речі, прибирала в квартирі тощо. Крім позивачки інших близьких родичів у ОСОБА_3 не було, нотаріальних розпоряджень стосовно своїх грошових вкладів він не робив. На даний час нерухоме майно, яке належало померлому, позивачкою було переоформлено, а стосовно залишку грошових вкладів на особистому рахунку № 4225, який знаходиться в „Приватбанку, вона отримала відмову. Згідно відповіді ПАТ КБ „Приватбанк на запит Другої нікопольської державної нотаріальної контори, 10.09.2010 року на імя померлого ОСОБА_3 було відкрито депозитний договір SAMDN1214 на рахунку № 4225 з поточною сумою 2 766 грн. 27 коп.(заповідальне розпорядження відсутнє), а також 10.06.2009 року відкрито пенсійний картковий рахунок № 469838 з залишком 01 грн. 04 коп.(заповідальне розпорядження відсутнє) (а.с.18).

Факт сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Так, свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він дружив з нині померлим ОСОБА_3 з кінця 1980 року. Бував у нього в гостях, привозив йому гостинці тощо. ОСОБА_3 проживав сам, бо родичів в нього не було. В 2002 році побачив, що його друг став більш охайнішим, у чистому випраному одязі. На його питання зізнався, що в нього є жінка, яка й доглядає за ним. Коли він приїхав до ОСОБА_3 в черговий раз, дійсно побачив у нього вдома жінку, яку звали ОСОБА_6. З червня 2006 року вона там проживала разом з його другом постійно. І в інші візити він там теж завжди бачив ОСОБА_7. Вона доглядала його друга до самої його смерті.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що з ОСОБА_3 познайомився в лікарні в 2003 році, коли обидва проходили лікування. ОСОБА_8 постійно в лікарні навідувала позивачка ОСОБА_6, вона носила йому їжу, чистий одяг тощо. Нікого з рідні він там більше не бачив. З того часу він став дружити з ОСОБА_3, бувати в нього в гостях на свята, дні народження тощо. Останній час перед смертю він ходив робити йому уколи майже кожного дня. В квартирі ОСОБА_3 завжди була ОСОБА_6. Вони жили разом з середини червня 2006 року. А до цього ОСОБА_7 приходила до ОСОБА_3 готувала йому їжу, прала, прибирала тощо. Останній час за ОСОБА_3 потрібен був ще більш пильний догляд, бо він хворів і майже не вставав з ліжка. Цей догляд здійснювала ОСОБА_6, яка на той час

вже з ним проживала.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з червня 2006 року по день смерті ОСОБА_3, а саме до 18.97.2011 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на грошові вклади на особистому рахунку ОСОБА_3 SAMDN1214 на рахунку № 4225 з поточною сумою 2 766 грн. 27 коп., а також пенсійному картковому рахунку № 469838 з залишком 01 грн. 04 коп., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 18 липня 2011 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_9