АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0441/5683/12 22-ц/774/564/К/13
Справа № 0441/5683/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/564/К/13 Тарасенко О.В.
Категорія - 26 (III) Доповідач Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

судді: Ляховської І.Є., Соколан Н.О.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участі: позивача ОСОБА_2

представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" - Юфєрєвої Олени Миколаївни;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2012 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі ПАТ «ПівнГЗК») і просила стягнути у відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. у зв'язку з втратою стійкої професійної працездатності в розмірі 35% первинно внаслідок професійного захворювання на виробництві, група інвалідності не встановлена.

Рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 45 000 грн., на користь держави судовий збір у сумі 107 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки суд не обґрунтовано дійшов висновку про спричинення позивачу моральної шкоди ушкодженням здоров'я без призначення відповідної медичної експертизи, факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка та позивач при працевлаштуванні була поінформована про шкідливі умови праці та добровільно виконувала такі роботи

Крім того позивачем пропущено тримісячний процесуальний строк для звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд вірно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час її роботи на підприємстві відповідача у шкідливих умовах протягом тривалого часу, що стало причиною її професійного захворювання, яке потягло за собою стійку втрату працездатності у розмірі 35 % первинно та тривале лікування у медичних закладах.

Такий висновок суду підтверджується записами в трудовій книжці позивача, Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №4, від 13 лютого 2012 року, санітарно - гігієнічною характеристикою умов праці, та медичними документами про лікування позивача у зв'язку з професійним захворюванням.

Судом встановлено, що позивач працюючи з 24.09.1986 року по 13.04.2012 року на підприємстві відповідача в шкідливих умовах праці, отримала професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 12 квітня 2012 року позивачці первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 35% безстроково, інвалідність не встановлено.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 13.02. 2012 року (а.с.18-20) причиною професійного захворювання ОСОБА_2 є робота в умовах впливу вібрації, що перевищувала ГДН, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що суд не перевірив факту заподіяння моральної шкоди шляхом призначення відповідної експертизи, не вірно застосував матеріальний закон, спростовується встановленими обставинами, матеріалами справи та висновками суду, оскільки обов'язкове призначення експертизи передбачено лише у випадках, зазначених у ст. 145 ЦПК України.

Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції правильно встановив правові відносини сторін та застосував відповідну норму матеріального права.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працювала тривалий час у шкідливих умовах праці та саме її дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному оскільки згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 4 від 13.02.2012 року саме відповідач допустив порушення законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, а саме керівництво ПАТ та ВАТ «ПівнГЗК» в період роботи позивача в підрозділах цього підприємства, чим порушили ст. 153 КЗпП, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці».

При встановленні розміру моральної шкоди суд не взяв до уваги роз'яснення в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та помилково вийшов з того, що втрата працездатності позивача становить 45%, а тому, колегія суддів вважає за необхідне змінити в цій частині рішення суду і зменшити розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача, їх обсягу та тривалості з 45 000 грн. до 15 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307 п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 листопада 2012 року в частині стягнутого розміру моральної шкоди змінити, зменшити розмір моральної шкоди з 45 000 грн. до 15 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: