ЛИСИЧАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 415/1442/13-ц

провадження № 2/415/662/13

14.05.2013 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Томчишена С.В.,

при секретарі судового засідання Мішиній А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої злочином та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, 21109,00 грн. та 10000,00 грн. моральної шкоди. Також, позивач просив стягнути з відповідача на її користь судові витрати в загальній сумі 2229,40 грн., з них: 2000 грн. за надання юридичної допомоги та 229,40 грн. судового збору. Позов обґрунтовано тим, що відповідач шляхом таємного викрадення з квартири позивача, протиправно заволодів належними позивачу золотими виробами, чим спричинив позивачу матеріальну шкоду у вищезазначеному розмірі. Винуватість у скоєнні відповідачем даного злочину встановлена вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 21.11.2012 р., який набрав законної сили. В обґрунтування відшкодування моральної шкоди позивач посилалася на те, що внаслідок протиправних дій відповідача, вона втратила золоті вироби, які мають для неї цінність набагато більшу ніж їх вартість, оскільки ці золоті вироби збирались поколіннями і дарувалися у спадок, замінити їх іншими ніколи неможливо, внаслідок чого їй спричинені душевні страждання.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, надала суду письмові пояснення, в яких вказувала, що частину золотих виробів вона купувала та вони були матеріальними збереженнями для навчання її сина, а в результаті їх викрадення вона втратила впевненість у матеріальному достатку, що завдало їй моральних страждань.

Відповідач у судове засідання не з'явився. До суду надійшов лист з Комісарівської виправної колонії УДПС України в Луганській області про вручення засудженому ОСОБА_2 повістки про дату, час та місце розгляду справи. Також надіслані письмові пояснення відповідача ОСОБА_2 щодо позовної заяви, в яких відповідач зазначив, що не згоден з позовними вимогами щодо відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 21.11.2012 р. у кримінальній справі № 1/1214/601/2012р.; копії сторінок паспорта та картки про присвоєння ідентифікаційного номеру позивачу; договір про надання юридичної допомоги від 31.01.2013 р.; акт виконаних робіт; квитанція № 7 на отримання коштів від 29.03.2013 р.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 4 ст. 61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із ст. 28 КПК України 1960 р. особа, яка не пред'явила цивільний позов в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 21.11.2012 р. у кримінальній справі № 1/1214/601/2012р., який набрав законної сили, ОСОБА_2, був визнаний винним у скоєнні ряду злочинів, зокрема злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за крадіжку вчинену повторно тайне викрадення виробів із золота, які належали ОСОБА_1, а саме: браслет із золота, 583 проби масою 64 г вартістю 15296 грн., кільце із золота 585 проби масою 2 г з білими каменями (фіаніт) у кількості 4 шт. вартістю 1960 грн., перстень із золота 583 проби масою 6,4 г з блакитним каменем вартістю 1561 грн., обручка із золота 585 проби масою 1,5 г вартістю 360 грн., обручка із золота 585 проби масою 3 г вартістю 720 грн., дві золотих сережки у вигляді гвоздика з рожевим каменем загальною масою 3 г вартістю 732 грн., кільце із золота зі вставкою білого золота 585 проби масою 2 г вартістю 480 грн., чим спричинив ОСОБА_1 матеріальну шкоду на загальну суму 21109 грн. Цивільний позов в кримінальній справі в установленому законом порядку ОСОБА_1 не заявлявся.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується особою, яка її завдала. За таких обставин, приймаючи до уваги що матеріальна шкода завдана позивачу скоєним відповідачем злочином до теперішнього часу не відшкодована, суд вважає позовну вимогу про відшкодування відповідачем матеріальної шкоди в розмірі 21109,00 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди суд вважає такою, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із приписом ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За своєю юридичною природою моральна шкода є компенсацією (відшкодуванням) фізичних та душевних страждань, яких зазнає особа внаслідок порушення її прав вчиненням щодо неї або інших осіб протиправних дій, зазначених у ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Вирішуючи заявлений цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з розяснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р., із змінами внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 р., Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди), згідно з якими, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

Між моральною шкодою, яка заподіяна позивачу, та діями відповідача є прямий причинний звязок, оскільки моральна шкода була результатом винних дій відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у даному конкретному випадку, суд враховує глибину душевних страждань позивача, яка внаслідок крадіжки, скоєної відповідачем, була позбавлена свого майна золотих виробів, які мали для неї велику цінність як матеріального так і нематеріального характеру, оскільки вони не можуть бути замінені іншими, а також, мали для неї значення як речі, які б вона могла передати за спадком своєї дитині. Також позивач вимушена була змінити уклад свого життя, оскільки зявився страх за збереженість свого майна.

Разом з тим, суд вважає, що, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи, що позивачу вище вказаними діями відповідача не було завдано фізичного болю, сума моральної шкоди в розмірі заявленому позивачем не достатньо нею обґрунтована. Тому з урахуванням наведених вище обставин позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково у розмірі 3000,00 грн.

Судові витрати понесенні позивачем у звязку із розглядом даної справи підлягають розподілу між сторонами у справі з урахуванням наступних обставин. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір стягується з відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини позовних вимог. Якщо позивача, на корить якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі: за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір розмір судового збору за подання позову майнового характеру становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,2 відсотка від мінімальної заробітної плати, тобто не менше 229 грн. 40 коп., та не більше трьох її розмірів.

Ціна даного позову за майновою вимогою становить: 21109 грн., відповідно судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави становить 229 грн. 40 коп. Також з відповідача на користь позивача відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір підлягає стягненню судовий збір за немайнову вимогу відшкодування моральної шкоди, у розмірі 114,70 грн., а всього з відповідача підлягає стягненню на користь позивача грошова сума з урахуванням задоволеної частини позовних вимог та судового збору у розмірі 24223 грн. 70 коп.

В дохід держави з відповідача підлягає стягненню 229 грн. 40 коп. судового збору.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача судових витрат в частині, понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп. з огляду на наступні обставини. Так, згідно із приписом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати, тільки за умови, якщо вони документально підтвердженні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа може здійснювати процесуальні права, передбаченні у ч. 2 цієї статті. Згідно із ч. 2 ст. 56 ЦПК України особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Однак, такої заяви від позивача до суду не надходило.

Позивачем до матеріалів справи було надано договір про надання юридичної допомоги, укладений нею з адвокатом ОСОБА_3 31.01.2013 р., акт виконаних робіт по договору від 29.03.2013 р. та квитанція про отримання коштів № 7 від 29.03.2013 р. Однак, вказана особа у встановленому законом порядку не була залучена до участі у справі в якості особи, яка відповідно до вимог ст. 56 ЦПК України надавала правову допомогу

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої злочином та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 21109 (двадцять одна тисяча сто девять) грн., моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн., 114,70 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 24223 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять три) грн. 70 коп.

В частинні стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 7000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять девять) грн. 40 коп. за такими реквізитами: отримувач коштів УДКСУ у м. Лисичанську Луганської області, код ОКПО отримувача 37800278, банк отримувача ГУ ДКСУ у Луганській області, МФО 804013, рахунок 0051, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу Лисичанський міський суд Луганської області, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання через Лисичанський міський суд апеляційної скарги у десятиденний строк з моменту отримання його копії.

Суддя С.В. Томчишен