У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді: Бондаренка Ю.О.

суддів: Собослой Г.Г., Куцина М.М.,

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційним скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діяв в інтересах ОСОБА_1, представника Середньоводянської сільської ради ОСОБА_3 на рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в якому просила визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 534388, виданий ОСОБА_1 10.10.2007 року на земельну ділянку площею 0,0752 га в с. Середнє Водяне, вул. Борканюка, 82 та зобовязати ОСОБА_1 здати оригінал Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №534388 від 20.20.2007 року до архіву, де зберігається другий примірник цього документа. Позовні вимоги мотивовані тим, що їй належить житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями у с. Середнє Водяне, вул.Борканюка, 84, Рахівського району, Закарпатської області який розташований на земельній ділянці виділеній її батьку рішенням виконкому Середньоводянської сільської ради від 30.09.1953 року. Межі земельної ділянки були встановлені в натурі та виділені межовими знаками, які до цих пір розмежовують земельні ділянки між будинками №82 та №84 по вул. Борканюка. Межею її земельної ділянки з боку будинку №82 служить житловий будинок ОСОБА_1. Коли позивачка почала оформляти право власності на земельну ділянку, їй стало відомо, що у 2007 році ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0752 га, до якої включено і частину земельної ділянки, на якій розміщений її двір. Вважає, що даний державний акт виданий неправомірно та підлягає визнанню недійсним, оскільки житловий будинок ОСОБА_1 побудований на межі з належною їй земельною ділянкою. Відстань між її будинком та будинком ОСОБА_1 складає біля 3 м., які призначені для заїзду автомобіля у її двір. Оскаржуваний державний акт на право власності на земельну ділянку визнає за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, якою вона користується як двором та створює їй перешкоди у користуванні належним майном, так-як втрачається доступ до належних їй будівель та споруд. Крім того, ОСОБА_1 отримала оскаржуваний державний акт на право на земельну ділянку в порушення норм земельного законодавства, без звернення з клопотання до сільської ради про відведення земельної ділянки, земельна ділянка була відведена їй не за проектом відведення, а згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю, крім того межі спірних земельних ділянок були встановлені без її відома, а геодезична організація, яка виготовляла технічну документацію із землеустрою ОСОБА_1 не здійснювала виїзд на місце та не встановлювала межі земельної ділянки в натурі.

ОСОБА_1 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_4, третя особа: Середньоводянська сільська рада Рахівського району Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, та встановленню огорожі. Позов мотивований тим, що вона десятки років користується земельною ділянкою розміром 0,0752 га по вул.. Борканюка, 82 в с. Середнє Водяне. На цій земельній ділянці розташований її житловий будинок з надвірними спорудами, який зареєстрований на праві власності за її дочкою ОСОБА_5. Рішенням 7 сесії 5 скликання № 41 від 13 липня 2007 року їй надано право на оформлення технічної документації на право власності на земельну ділянку за даною адресою з послідуючим затвердженням. На підставі цього рішення сільради їй був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 0,0752 га. Таким чином вона стала законним власником вказаної земельної ділянки в тих межах та в тому розмірі в яких вказано у самому державному акті. ОСОБА_4 при підготовці нею технічної документації на право власності на земельну ділянку була ознайомлена з межами і вона власноручно підписала лист погодження меж між їхніми земельними ділянками, тому що ці межі існують у такому виді, в якому вказані в її державному акті з самого початку. В цих межах існувала огорожа між їх земельними ділянками і на даний час ще існує стовп з деревини на межі, який був вбитий в землю декілька десятків років тому. У теперішніх та минулих роках вона та родина її доньки ОСОБА_5, у звязку з капітальним ремонтом будинку, надвірних споруд та двору, почали оновлювати огорожу між її земельною ділянкою та земельною ділянкою ОСОБА_4 для чого зняли стару огорожу та почали ставити нову. Огорожу почали ставити на фундаменті старої огорожі. ОСОБА_4 не заперечувала проти поновлення огорожі. Однак, коли дійшли до встановлення огорожі із задньої частини їх будинку ОСОБА_4, з своїм чоловіком, стали перешкоджати у встановленні огорожі на старій межі. Цим самим ОСОБА_4 перешкоджає їй в здійсненні права власності на земельну ділянку, встановленню огорожі на межі земельних ділянок та самовільно захопила частину її земельної ділянки позаду їх будинку використовуючи як двір до свого будинку. У звязку з наведеним просила зобовязати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою розміром 0,0752 га, розташованою по вул. Борканюка 82, в с. Середнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, яку вона використовує як двір власного будинку та заборонити вчиняти будь-які дії, які перешкоджають встановленню ОСОБА_1 огорожі на межі між їхніми земельними ділянками, вказаною у її державному акті на право власності на земельну ділянку.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2013 року Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, Середньоводянської сільської ради, треті особи: ОСОБА_5, управління Держземагенства в Рахівському районі Закарпатської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку задоволено частково та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №534388, виданий ОСОБА_1 10.10.2007 року на земельну ділянку площею 0,0752 га в с. Середнє Водяне, вул. Борканюка,82. В задоволенні решти позовних вимог та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа: Середньоводянська сільська рада про усунення перешкод права власності на земельну ділянку та встановлення огорожі відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діяв в інтересах ОСОБА_1 оскаржили рішення суду в частині скасування державного акту та відмови в задоволенні зустрічного позову, просили ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні первісного позову, а зустрічний позов задоволити повністю.

Представник Середньоводянської сільської ради оскаржив рішення суду та просив його скасувати його повністю та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні первісного позову та задоволити зустрічний позов.

В судовому засіданні ОСОБА_6 яка діяла в інтересах ОСОБА_4 заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки за первісним позовом, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 1 липня 2009 року, яке набуло законної сили 13 липня 2009 року за позивачкою за первісним позовом ОСОБА_4, визнано право власності на все спадкове майно, в тому числі на житловий будинок разом з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований в с.Середнє Водяне, вул. Борканюка, 84, який до дня смерті належав на праві приватної власності ОСОБА_1.(т.1 а.с.6-7) Сусіднім землекористувачем є відповідачка ОСОБА_1, яка набула право власності на земельну ділянку на підставі рішення сьомої сесії Середньоводянської сільської ради від 13 липня 2007 року (а.с.64). 10 жовтня 2007 року виготовлено державний акт на право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку серії ЯД №534388 площею 0,0752 га розташованої по вул. Борканюка, 82 в с. Середнє Водяне Рахівського району (т.1 а.с.11).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №146 від 25 жовтня 2012 року, фактична конфігурація та лінійні розміри земельної ділянки №82 по вул. Борканюка в с. Середнє Водяне, належної ОСОБА_1, частково не відповідають земельній ділянці, вказаній в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯД 534388, виданий ОСОБА_1 10 жовтня 2007 року. Фактична площа земельної ділянки №84 по вул. Борканюка в с. Середнє Водяне, яку використовує ОСОБА_4 становить 0,06372 га. Фактична площа земельної ділянки №82 по вул. Борканюка в с. Середнє Водяне, яку використовує ОСОБА_1 становить 0,07465 га. (т. 2 а.с.84-90). Позивачка за первісним позовом вказує на порушенням меж земельних ділянок і отримання ОСОБА_1 державного акту без погодження з нею, що порушує її права як землевласника.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами земельного законодавства України.

Суд першої інстанції задовольняючи позов зазначив що земельна ділянка суміжного землевласника ОСОБА_1 частково накладається на земельну ділянку позивачки, що було встановлено при проведенню геодезичних робіт із ПП «Агенство землевпорядкування та підприємництва», на замовлення позивачки. Внаслідок оформлення ОСОБА_1 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД 534388 від 10.10.2007р. відбулось порушення прав позивачки на її земельну ділянку. Середньоводянська сільська рада належним чином не перевірила подану їй документацію на земельну ділянку ОСОБА_1Ю, зокрема на дотримання прав суміжних землекористувачів, що призвело до порушення прав ОСОБА_4

З наведеним висновком суду не можна погодитись виходячи з наступного.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правові підстави набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності визначено ч. 1 ст. 116 ЗК України. Такими підставами є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, передбачених цим Кодексом або за результатами аукціону.

В свою чергу державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Адреса, розмір та конфігурація земельної ділянки зазначеної в державному акті відповідають затвердженій технічній документації (т.1 а.с.60-75).

За змістом ст. 152 ЗК України визнання недійсним державного акта на право власності на землю як правовстановлюючого документа зазначеною нормою не передбачено.

Відповідно до правової позиції наведеної у Постанові Верховного Суду України від 31 жовтня 2012 р. у справі № 6-53 цс12 захист порушених прав власника на землю здійснюється заінтересованою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання недійсним відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки.

Вимог про скасування рішення Середньоводянська сільська рада на підставі якого видано державний акт позивачка не ставила.

Крім того положення ст.56 ЗУ «Про землеустрій» та Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, не містять обов'язкової вимоги складання акту погодження меж власниками чи користувачами суміжної земельної ділянки.

Судом першої інстанції констатовано, що відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1 раніше оформила державний акт на землю, ніж ОСОБА_4 і на час приватизації землі відповідачкою ОСОБА_4 не була власником майна та суміжної земельної ділянки, за таких обставин на час виготовлення технічної документації права ОСОБА_4 не були порушені.

За таких обставин, були відсутні підстави для визнання недійсним державного акту.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, що суд виходив з того, що в судовому засіданні здобуто достатніх доказів та констатовано факт недійсності державного акту на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_1.

З врахуванням викладеного суд першої інстанції ухвалив рішення у справі з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до свідоцтва, 08 листопада 2013 року померла відповідачка по первісному позову та позивачка по зустрічному (т.3 а.с. 143).

Статтею 310 ЦПК України визначено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Спірні правовідносини не допускають правонаступництва, оскільки в первісному позову оспорене державний акт, а не право померлої на земельну ділянку, яке встановлено рішенням відповідної сесії, тому справа підлягає закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 309, 310, 313-315, 317, 319 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, який діяв в інтересах ОСОБА_1 та представника Середньоводянської сільської ради задоволити частково.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2013 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді