Справа № 1304/2-2944/11 Головуючий у 1 інстанції: Головатий В.Я.
Провадження № 22-ц/783/90/13 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Бакуса В.Я., Мацея М.М.,

секретаря Трофімової І.О.,

з участю ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства МТС Україна до ОСОБА_2, з участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю УКРСЕЛЛ, про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2011 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства МТС Україна суму заборгованості за надані послуги в розмірі 215,84 грн. (двісті пятнадцять гривень та вісімдесят чотири копійки), витрати по оплаті державного мита в сумі 9 грн. та по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 19 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду не відповідає обставинам справи, а також законодавству про захист прав споживачів. Зазначає, що дійсно підписував договори та додаткові угоди до них від 30.03.2008 року на утримання послуг мобільного звязку, однак, своїм підписом підтвердив лише факт внесення авансового платежу за умовами договору. Пакетами не користувався, а відтак, жодних послуг йому не надавалося. Перед підписанням договору його було введено в оману. Наголошує, що спірні договори про надання послуг мобільного звязку і додаткові угоди від 30.03.2008 року були укладені всупереч законодавству неуповноваженою особою, а їх текст є таким, що прямо порушує законодавство України про права споживачів. Крім того, зазначає, що судом безпідставно відмовлено у прийнятті зустрічного позову щодо визнання договорів неукладеними.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, у жовтні 2011 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення 1306,36 грн. заборгованості, що виникла у звязку з несплатою останнім вартості наданих ЗАТ УМЗ послуг мобільного звязку до 06.02.2009 року. Обґрунтовуючи позов, посилається на те, що 30.03.2008 року відповідач уклав із ЗАТ Український мобільний звязок (правонаступник якого ПАТ МТС Україна) договір про надання послуг мобільного звязку, відповідно до якого зобовязався своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги. Однак ОСОБА_2 не виконував взяті на себе за договором зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається з: 180,03 грн. за надання послуг; 35,81 грн. збір до Пенсійного фонду; 1090,52 грн. договірна санкція, а всього становить 1306,36 грн., які просить стягнути з відповідача.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 30.03.2008 року ОСОБА_2 дійсно уклав з ЗАТ Український мобільний звязок договір про надання послуг мобільного звязку та додаткові угоди (а.с. 5-8).

За умовами договорів ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання проводити оплату за отримані послуги мобільного звязку до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Проте послугами певний час не користувався та не сплачував плату за утримання номера в мережі звязку, тому й виникла заборгованість.

Забезпеченням виконання зобовязання ОСОБА_2 перед ЗАТ Український мобільний звязок є договірна санкція, яка стосується, зокрема, у разі, коли дія основного договору достроково припиняється на підставі п. 5.2 Основного договору, у звязку з несплатою абонентом наданих йому послуг. Розмір санкції становить 2,74 грн. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії додаткової угоди, починаючи з дня припинення дії договору (п.п. 1.1, 1.2 Додаткової угоди). На підставі цього відповідачу була нарахована договірна санкція в сумі 1090,52 грн.

Не отримавши відповіді на надіслані претензії відповідачу, позивач припинив дію ОСОБА_4.

Задовольняючи частково позов, районний суд послався на те, що зобовязання має виконуватися належним чином та у встановлений термін у відповідності з вимогами закону та договору, покликання ОСОБА_2 на те, що йому були невідомі умови укладених договорів не знайшли свого підтвердження та спростовані поясненнями самого відповідача про те, що Договір ним був підписаний добровільно, відтак він погодився зі всіма його умовами.

Зменшуючи суму відшкодування, суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахована відповідачу договірна санкція в сумі 1090,52 грн. не може задоволена, оскільки після розірвання (припинення) позивачем ОСОБА_4 санкція не нараховується на майбутнє, так-як надання послуг припинено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, оскільки суд правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті й справедливе рішення, дійшовши його на основі повно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами, з дотриманням норм матеріального й процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом та його представником не представлено.

Позивач дане рішення не оскаржив, отже погодився з ним.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, ч. 1 п. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_5