АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-6504/2010 Номер провадження 22-ц/786/991/2013 Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Антонова В.М., Мартєва С.Ю.,

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" до Товариства з обмеженою відповідальність "Агрокапітал 3000", ОСОБА_2 про погашення заборгованості за кредитним договором,

зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" про визнання кредитного договору та договору застави автомобіля припиненими,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 січня 2013 року ,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до ТОВ "Агрокапітал 3000", ОСОБА_2, де прохає в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 17.06.2007 року в сумі 73 952,67 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль ВАЗ 111830, 2007 року випуску, днз НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2; стягнути з ТОВ "Агрокапітал 3000" та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ "Приват Банк" 200 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приват Банк" судові витрати.

Вказував, що 17.06.2007 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 83 831,24 грн., зі сплатою 9 % річних за користування кредитом та строком повернення 16.06.2014 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 17.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір застави автомобіля ВАЗ 111830, що належить останньому на праві власності, та 01.11.2007 року між позивачем та ТОВ "Агрокапітал 3000" укладено договір поруки.

Посилаючись на неналежне виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 12.10.2009 року утворилася заборгованість у розмірі 73 952,67 грн., позивач прохав погасити заборгованість шляхом звернення стягнення на автомобіль, що є предметом застави.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Приват Банк", де посилаючись на добросовісне, належне та своєчасне виконання умов кредитного договору від 17.06.2007 року, прохав визнати кредитний договір та договір застави рухомого майна від 17.06.2007 року укладений з ПАТ КБ "Приват Банк" припиненими у зв'язку з належним виконанням зобов'язання.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 січня 2013 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" до Товариства з обмеженою відповідальність "Агрокапітал 3000", ОСОБА_2 про погашення заборгованості за кредитним договором - відмовлено за безпідставністю.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" про визнання кредитного договору та договору застави автомобіля припиненими - задоволено.

Визнано кредитний договір від 17.06.2007 року укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "Приват Банк" припиненим у зв'язку з виконанням зобов'язань належним чином.

Визнано договір застави рухомого майна від 17.06.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "Приват Банк" припиненим у зв'язку з виконанням зобов'язання належним чином.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., витрати на проведення експертизи у сумі 4500 грн., в сього 6500 грн.

Знято арешт з майна, що належить ОСОБА_2, накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09.06.2010 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ПАТ КБ "Приват Банк" оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, прохає рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 січня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, позовні вимоги ПАТ КБ "Приват Банк" задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 17.06.2007 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DN81AR00270097, за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 83 831,24 грн., зі сплатою 9 % річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення 16.06.2014 року.

В забезпечення належного виконання ОСОБА_2 зобов'язання за кредитним договором, 17.06.2007 року між ним та ПАТ КБ "Приват Банк" укладено договір застави рухомого майна - автомобіля ВАЗ 111830, 2007 року випуску, днз НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2

Окрім того, зобов'язання за кредитним договором забезпечено договором поруки від 01.11.2007 року укладеним між ТОВ "Агрокапітал" та ПАТ КБ "Приват Банк", згідно якого визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приват Банк" суд першої інстанції вірно вказав, що підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки є неправомірним, оскільки існувала заборона такого підвищення та відповідач належним чином не був повідомлений про збільшення процентної ставки.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача зазначив, що збільшення процентної ставки з 9 % до 21 % з 01.02.2009 року відбулося на підставі п. 2.3.1 кредитного договору, згідно якого передбачено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більш ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара до гривні, встановленого НБУ на час укладення кредитного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за ставкою НБУ).

Також зазначено, що згідно вказаного пункту кредитного договору, при збільшенні в односторонньому порядку відсоткової ставки банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Разом з тим, при вивченні копії кредитного договору, що знаходиться в матеріалах справи, місцевим судом встановлено відсутність п. 2.3.1, на який посилається позивач як на підставу правомірності збільшення процентної ставки за кредитним договором. В інших положеннях договору також не передбачено право банку на зміну в односторонньому порядку розміру процентної ставки.

Відповідно до ст. 1056-1 ч. 3 ЦК України, яка набрала чинності 09.01.2009 року, фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Тобто, у випадку, якщо кредитний договір було змінено, така зміна мала б відповідати вимогам щодо зміни, укладення чи розірвання договору, що визначені ст. ст. 638 - 650 ЦК України.

Статтею 643 ЦК України передбачено, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

В засіданні суду першої інстанції представник позивача вказував, що 09.01.2009 року банком на адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено лист про збільшення процентної ставки за кредитним договором починаючи з 01.02.2009 року з 9 % до 21 %.

Разом з тим, всупереч вимог ст. ст. 10 ч. 3, 60 ч. 1 ЦПК України, банк не надав до суду доказів на підтвердження отримання вказаного листа ОСОБА_2

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що рекомендований лист, на який посилається позивач, було направлено на ім'я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, в той час як адресою проживання ОСОБА_2 згідно відмітки в паспорті є АДРЕСА_2, яка також зазначено у кредитному договорі.

Таким чином, позивач не надав до суду доказів в підтвердження того, що збільшення процентної ставки за кредитним договором відбуло у передбаченому договором та діючим, на момент такого збільшення, законодавством України порядку.

Суд першої інстанції вірно визначив, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приват Банк" в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку 200 грн., оскільки вказані вимоги є некоректними, суперечливими та не відповідають умовам договору поруки від 01.11.2007 року.

Разом з цим, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 щомісячно здійснював внесок платежів за кредитним договором від 17.06.2007 року, з урахуванням процентної ставки 9 % річних, що підтверджується наданими квитанціями про сплату кредиту, копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно висновку № 13 судово-економічної експертизи проведеної судовим експертом Шейко О.М. від 15.10.2012 року встановлено, що станом на 18.09.2012 року заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором № DN81AR00270097 від 17.06.2007 року становить по основному кредиту 5 280,95 грн.

Окрім того встановлено, що підвищення банком процентної ставки за період з 17.06.2007 року по 01.02.2009 року було не пропорційним збільшенню курсу долара США до гривні станом на 01.02.2009 року.

На момент винесення рішення судом першої інстанції заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором у розмірі 5 280,95 грн. є погашеною.

Відповідно до положення ст. 599 ЦК України припинення зобов'язання належним виконанням презюмуєтться. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Врахувавши, що заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ "Приват Банк" за кредитним договором від 17.06.2007 року відсутня, місцевий суд прийшов вірного висновку про визнання кредитного договору та договору застави рухомого майна від 17.06.2007 року припиненими у зв'язку з належним виконанням боржником зобов'язання за кредитним договором.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язку.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що в матеріалах справи відсутні докази погашення ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими.

Так, в матеріалах справи містяться копії квитанцій про сплату коштів за кредитними договорами (а. с. 50-57, 149-162).

Також, за ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.05.2012 року, у справі була проведена судово-економічна експертиза, висновок № 13 від 15.10.2012 року, який приєднаний до матеріалів справи, де встановлено станом на 18.09.2012 року розмір заборгованості за кредитним договором - 5 280,95 грн.

У відповідності до квитанції від 14.11.2012 року залишок заборгованості за кредитним договором сплачений.

Всупереч вимог ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч. 1 ЦПК України ПАТ КБ "Приват Банк" заперечуючи належне виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору не надав суду доказів своїх заперечень.

Крім цього, заперечуючи висновок експерта ПАТ КБ "Приват Банк" вказує на те. Що він був зроблений на підставі обмеженої кількості документів.

Такі заперечення є необґрунтованими, оскільки експертиза була призначена у судовому засіданні за участю представника ПАТ КБ "Приват Банк", який мав можливість подати суду відповідні документи.

Крім цього, у зв'язку з недостатністю матеріалів, за клопотанням експерта, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 01.08.2012 року у ПАТ КБ "Приват Банк" були витребувані кредитна справа ОСОБА_2 та інші документи, які підтверджують рух грошових коштів по фінансово-господарським операціям за кредитним договором від 17.07.2007 року.

Таким чином, ПАТ КБ "Приват Банк" мав можливість надати суду для експертного дослідження усі документи, які вони вважають за потрібне.

Заперечуючи розрахунок, проведений експертом, апелянт не надав як суду першої інстанції так і апеляційному суду доказів, які б спростовували висновки експерта.

Згідно зі ст. 79 ч. 1, 3 п. 2 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

З 02.07.2011 року правову допомогу ОСОБА_2 під час розгляду даної цивільної справи надавав адвокат Петько А.В., за що отримав платню у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується витягом з договору, квитанцією №1212 від 13.08.2012 року та ордером адвоката.

За період з 02.07.2011 року по час ухвалення судового рішення 17.01.2013 року адвокат Петько А.В. приймав участь у чотирьох судових засіданнях, підготував та надав до суду в інтересах ОСОБА_2 заяву про перегляд заочного рішення, зустрічну позовну заяву, письмові заперечення на позов ПАТ КБ "Приват Банк", клопотання про призначення експертизи, знайомився з матеріалами справи, а тому з урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, та порядок їх компенсації за рахунок держави" суд першої інстанції правомірно згідно вимог ст. 88 ч. 1 ЦПК України компенсував ОСОБА_2 витрати за правову допомогу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому задоволенню апеляційна скарга не підлягає. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 січня 2013 року необхідно залишити без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ч. 1, ст. 314 ч. 1 п. 1, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приват Банк" - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 січня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: /підпис/ О.Ю. Кузнєцова

Судді: /підпис/ С.Ю. Мартєв

/підпис/ В.М. Антонов

Копія

Згідно: суддя апеляційного суду

Полтавської області О.Ю. Кузнєцова