Провадження №4-с/761/284/2013
У Х В А Л А

іменем України

11 листопада 2013 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Метлушенко Володимира Івановича про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Метлушенко Володимира Івановича, в якій просить: визнати неправомірними постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Метлушенко В.І. від 23.09.2013 року ВП № 8196745; ВП № 37824627 про закінчення виконавчого провадження; зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження за виконавчими листами, виданими 25.04.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва.

В своїй скарзі заявниця посилається на те, що 25.04.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 1 000,00 грн. до 3 000,00 грн. щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Крім того, 25.04.2013 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочку сплати аліментів у розмірі 9 800,00 грн.

30.04.2013 року представником ОСОБА_1 було подано до ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виданих виконавчих листів.

30.04.2013 року державним виконавцем Нідзельською А.В. ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначає заявник, тривалий час на її звернення до виконавчої служби не було жодної відповіді з приводу виконання виконавчих листів.

11.10.2013 року скаржниця отримала копії постанов від 23.09.2013 року про закінчення виконавчого провадження.

ОСОБА_1 не погоджується із зазначеною постановою, оскільки ОСОБА_3 зареєстрований в м.Києві на території Шевченківського району та має нерухоме майно, а тому підстав для закінчення виконавчого провадження у державного виконавця не було.

Представник скаржниці в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Субєкт оскарження в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому, враховуючи що чинним законодавством встановлені скорочені строки розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу у його відсутність.

Дослідивши зібрані в справі документи, вислухавши представника скаржника, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва в справі № 2610/29038/2012 (пров. 2/761/468/2013), 25.04.2013 року видано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочку сплати аліментів у розмірі 9 800,00 грн. та 321,90 грн. судового збору та про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 1 000,00 грн. до 3 000,00 грн. щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Виконавчі листи було предявлено стягувачем до виконання 30.04.2013 року.

30.04.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Нідзельською А.В. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження щодо виконання зазначених виконавчих листів.

23.09.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Метлушенком В.І. винесено постанови про закінчення виконавчого провадження (по зазначеним вище виконавчих листах, ВП №37824627 та ВП №8196745) на тій підставі, що вжитими державним виконавцем заходами розшукати майно боржника, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявилось можливим; інформація щодо джерел отримання доходу боржником відсутня; боржник не має відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах. Також зазначено в постановах, що боржник зявився до відділу та надав пояснення згідно з якими він фактично постійно проживає в АДРЕСА_1, за місцем реєстрації не проживає з 2010 року. А тому державний виконавець вважає, що на підставі зазначеного виконавчий документ підлягає направленню до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ за місцем проживання боржника.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії та здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 2 статті 17 Закону передбачено, що підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

Частина 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна… …Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Стаття 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначає підстави за яких виконавче провадження підлягає закінченню. Зокрема пунктом 10 ч.1 ст.49 Закону передбачено можливість закінчення виконавчого провадження у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Позивач скористалась своїм правом та предявила виконавчі листи до виконання за місцем реєстрації боржника та місцем знаходження його майна.

В судовому засіданні на підтвердження зазначених обставин було надано інформацію про те, що ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_2 та має частину зазначеної квартири на праві власності.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, документів на підтвердження правомірності направлення виконавчого провадження до ВДВС Києво-Святошинського РУЮ за місцем проживання боржника суду не надав, а тому, враховуючи, що в судовому засіданні не було надано доказів, що ОСОБА_3 дійсно проживає за адресою вказаною в постанові про закінчення виконавчого провадження, суд приходить до висновку про скасування постанов державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Метлушенко Володимира Івановича від 23.09.2013 року у виконавчих провадженнях №37824627 та №8196745 про закінчення виконавчого провадження.

Водночас суд не вбачає підстав для задоволення скарги в частині зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки частина 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. А тому немає необхідності повторно відкривати провадження.

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що державним виконавцем не вжиті всі передбачені законом заходи для належного виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає частковому задоволенню, а вищезазначені постанови скасуванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Метлушенко Володимира Івановича про закінчення виконавчого провадження задовольнити частково.

Скасувати постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції Метлушенко Володимира Івановича від 23.09.2013 року у виконавчих провадженнях №37824627 та №8196745 про закінчення виконавчого провадження.

В іншій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Н.Г.Притула