Апеляційний суд міста Києва
Доповідач Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Круглик В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

В червні 2013 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просила стягнути з нього на її утримання аліменти у зв'язку з продовженням навчання в розмірі 25 % заробітної плати ОСОБА_1 щомісяця, починаючи з дати подання позову з 06.06.2013 року і до закінчення навчання, або до досягнення 23 років.

В обгрунтування позову зазначала, що відповідач ОСОБА_1 є її батьком. Вказувала, що її батьки - мати ОСОБА_4 та батько ОСОБА_1 перебували з 07 серпня 1993 року по 15 вересня 2000року у зареєстрованому шлюбі. З моменту розлучення батьків і по даний час вона проживає з матір'ю-третьою особою по справі- ОСОБА_4 та знаходиться на її утриманні.

Позов мотивований тим, що з 01 вересня 2011 року вона навчається на філософському факультеті Київського національного університету ім. Т. Шевченка на заочній формі навчання по спеціальності « політологія» на бюджетній основі -терміном навчання до 30 червня 2016 року. Зазначала, що до досягнення нею повноліття, відповідач добровільно сплачував аліменти на її утримання, однак після досягнення повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_1 , надання будь-якої матеріальної допомоги припинив повністю. Вказувала, що нею отримано дозвіл декана філософського факультету на відвідування щоденно занять на денній формі навчання та для отримання глибоких знань з обранної спеціальності та навчання їй потрібна матеріальна допомога на проживання, одяг, харчування, підручники. Посилаючись на те, що оскільки мати не може її самостійно утримувати, а батько у добровільному порядку допомоги не надає, вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню особу, що продовжує навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку/доходу/, починаючи з 06.06.2013 року і до закінчення нею навчання, тобто 30.06.2016 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 214,60 гр.

Не погодившись із рішенням суду відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подали на нього апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на його незаконність та необгрутованість, порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначали, що позивачка не надала суду доказів того, що вона є непрацездатною та потребує матеріальну допомогу, а відповідач може надавати їй таку допомогу. При цьому вказували, що позов судом був розглянутий однобічно, не взято до уваги, що позивачка займається модельним бізнесом, а відповідач має на утриманні, окрім себе, трьох осіб: малолітню дитину, дружину, яка не працює у зв'язку з доглядом за дитиною та хвору матір пенсійного віку. І матеріальне становище /лише заробіток/ не дозволяє відповідачу сплачувати позивачці аліменти.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У відповідності з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина , які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи розмір аліментів з ОСОБА_1 1/6 частину від усіх видів заробітку/доходу/ на її утримання, починаючи з 06.06.2013 року і до закінчення нею навчання, тобто 30.06.2016 року на підставі ст. ст. 199, 200 СК України, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є повнолітньою, проживає разом зі своє матір'ю, продовжує навчання у вищому навчальному закладі на заочній формі навчання, за дозволом адміністрації навчального закладу відвідує лекції денної форми навчання, не працює, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги та відповідач має можливість надавати таку допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції - ОСОБА_1 є батьком позивачки ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі з її матір'ю ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, а також паспортними даними відповідача та третьої особи. 15.09.2000 року шлюб між батьками позивачки був розірваний і до її повноліття з відповідача стягувалися аліменти на її утримання.

На час пред'явлення позову до суду позивачка є студентом 3 курсу заочної форми навчання Київського національного університету імені ТарасаШевченка, термін закінчення навчання якого 30.06.2016 року./ а.с. 14 /.

Судом встановлено , що позивачка відвідує заняття на денній формі навчання за дозволом декана філософського факультету Київського національного університету ім. Т.Шевченка, що підтверджується заявою ОСОБА_3 на ім'я декана , а також довідкою Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 19.09.2013 року.( а.с. 15).

Таким чином, судом встановлено, що навчання позивачки є її основним заняттям та будь-якого іншого заробітку позивачка не має, що також підтверджується відомостями інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про відсутність доходів ОСОБА_3 за період з 01.01.2011 року по 31.03.2013 року та за період з 01.01.2012р. по 30.06.2013рік.

Відповідно до п.3) ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів з відповідача на користь позивачки 1/6 частини усіх видів доходу до повноліття дочки суд недостатньо повно врахував вимоги ст. 182 СК України, що відповідач має неповнолітню дитину від іншого шлюбу, дружину, яка не працює у зв'язку з доглядом за малолітньою дитиною, яких матеріального утримує, має матір пенсійного віку, яка не працює та хворіє на цукровий діабет. Судом також не враховано, що дочка проживає з матір'ю, яка є працездатною і також зобов'язана надавати допомогу повнолітній дочці, яка навчається.

Зваживши на наведене, та враховуючи, що відповідач один в сім'ї працює, судова колегія вважає , що розмір аліментів у 1/6 частину усіх доходів відповідача на повнолітню дочку сторін судом першої інстанції визначений неправильно, його слід визначити у розмірі 1/8 частини. А відтак, рішення суду підлягає зміні із зменшенням встановленого розміру аліментів з 1/6 до 1/8 частини.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідачем та його представником з приводу того, що позивачка займається модельним бізнесом, про що свідчить інформація з інтернету, а натомість працює та матеріально забезпечена, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду щодо відсутності у позивачки будь-якого заробітку, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку/доходу/, починаючи з 06.06.2013 року і до закінчення нею навчання, тобто 30.06.2016 року змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 1/6 частини до 1/8 частини.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: