Справа № 468/2153/13-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

09.10.2013 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Янчук С.В., при секретарі Милій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання відділу Державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу ДВС Баштанського районного управління юстиції звернувся до суду з поданням, в якому зазначив, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області знаходиться виконавчий лист виданий 08.09.2005 року Баштанським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини. 09.09.2005 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Аліменти на утримання дитини боржник виплачує не в повному обсязі, він ніде не працює, майно ні за місцем проживанням ні у власності не має. Заходів щодо повного погашення заборгованості боржником не вжито. Державний виконавець відділу ДВС просить суд тимчасово обмежити виїзд боржника за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

В судове засідання представник ДВС не зявився, від нього надійшла заява про слухання подання без їх участі, підтримуючи подання повністю.

Дослідивши подання державного виконавця, суд вважає, що подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Згідно виконавчого листа, виданого Баштанським районним судом Миколаївської області з ОСОБА_1, стягнуто аліменти в розмірі ? частини.

Судом встановлено, що постановою від 09.09.2005 року було постановлено відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 08.09.2005 року.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України слід вважати доцільним, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Подання державного виконавця про обмеження особи в праві виїзду за кордон, не свідчить про ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань за рішенням суду, так як в підтвердження даного подання до суду не було надано жодного відповідного доказу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

При відмові в задоволенні подання, суддя також виходить з того, що відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Відповідно до ст. 16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права від 16.12.1966 кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатися як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду подання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки, до суду не було надано жодного доказу, про вжиття державним виконавцем заходів, щодо розшуку майна боржника та накладення на нього арешту, доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язань, та доказів, які б свідчили, що боржник ухиляється в ід виконання рішення суду, суддя вважає недоцільним обмежувати ОСОБА_1, в його праві виїзду за межі України.

Таким чином, суд вважає, що обмеження особи у праві свободи пересування можливо лише у випадку надання належних та допустимих доказів ухилення від виконання рішення суду.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції погоджене з начальником відділу ДВС Баштанського районного управління юстиції про тимчасове обмеження особи (боржника) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України залишити без розгляду .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Баштанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: