Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0603/3329/12 Головуючий у 1-й інст. Потапова Т.М.
Категорія 19 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.,

суддів: Миніч Т.І., Забродського М.І.

при секретарі Ямковій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про визнання договору недійсним

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 грудня 2012 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом та просив визнати недійсною угоду, укладену між ним та ТОВ „Авто Просто", а також стягнути з відповідача 32 107 грн. на його користь сплачених за угодою коштів та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог зазначав, що 31 березня 2010 року він уклав з ТОВ „Авто Просто" угоду №315289 з двома додатками до неї, предметом якої є надання учаснику (позивачу) послуг системи Авто Так, спрямованих на придбання легкового автомобіля. Відповідно до умов укладеного договору ним сплачено вступний внесок у сумі 3168 грн. В подальшому, як клієнт системи, він сплачував щомісячні внески, всього 32 107 грн., але незважаючи на постійні обіцянки представників відповідача автомобіля він так і не отримав. Зазначив, що він сплачував відповідачу власні кошти не за одержання автомобіля, а фактично за можливість отримати право на його отримання. Вважає, що відповідач своєю діяльністю створив та обслуговує пірамідальну схему під назвою „система придбання в групах „Авто Так", що полягає у формуванні групи учасників за рахунок сплати щомісячних повних внесків, включення учасника до групи для придбання автомобілів та інше, є нечесним видом підприємницької практики, що вводить споживача в оману з однієї сторони та порушує принцип рівноправності - з іншої. Вважає, що в результаті укладеної угоди порушені його права як споживача та спричинено моральну шкоду, яка полягає у неправомірному користуванні його коштами, та порушенні права власності на ці кошти. Протиправна поведінка відповідача призвела до постійного хвилювання, порушення нормальних умов життя.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 грудня 2012 року позов задоволено частково. Визнано недійсною угоду №315289 від 31 березня 2010 року, укладену між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто». Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь позивача 32107 грн. сплачених ним на виконання недійсної угоди. В решті позовних вимоги відмовлено за безпідставністю. Стягнуто в дохід держави з ТОВ «Авто Просто» судовий збір в сумі 428,37 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Авто Просто» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. Вказує, що в правовідносинах позивача і відповідача відсутні ознаки „пірамідальної схеми" , оскільки кінцевим результатом виконання угоди є отримання позивачем автомобіля за умови дотримання ним встановлених договором умов. Зазначає, що учасник, який виконав всі умови Угоди має повне право вимагати від відповідача виконання свого зобов"язання, а саме оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того чи сплачують кошти інші споживачі чи ні. Посилається на те, що в даному випадку Закон України «Про захист прав споживачів» не підлягає застосуванню, а отримання прибутку відповідачем внаслідок вчинення своєї діяльності по наданню послуг є логічним наслідком такої діяльності. Зазначає, що посилання суду на правову позицію Верховного Суду України, викладену в справі №6-35цс12 є помилковим, оскільки позивач не є стороною у названій справі. Також вказує на те, що судом першої інстанції порушено ст. 88 ЦПК України, так як позов було задоволено частково, то стягненню в дохід держави підлягає 321,07 грн., а не 428,37 грн. як визначено судом.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між сторонами договір порушує права позивача, діяльність ТОВ «Авто Просто» з реалізації системи Авто Так є такою, що вводить споживача в оману, договір здійснений з використанням відповідачем нечесної підприємницької діяльності, а тому є недійсним.

З такими висновками погоджується колегія суддів.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 31 березня 2010 року між ОСОБА_1 (учасник) та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду №315289, предметом якої є надання учаснику послуг системи Авто Так, спрямованих на придбання автомобіля. Згідно цієї угоди та додатків до неї, послуги відповідача полягали в організації та адмініструванні системи Авто Так.

Виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що учасник сплачує передбачені угодою кошти, в т. ч. вносить плату за послуги, пов'язані із вступом до системи, щомісячні чисті внески, щомісячні внески по оплаті послуг, страхового платежу, а ТОВ «Авто Просто» формує групу учасників, яким надається право на придбання автомобілів за рахунок чистого фонду групи.

Із змісту угоди випливає, що отримання автомобілів учасниками системи можливе за умови дотримання всіма учасниками угод, які укладені з кожним з них, і реалізація прав учасника системи фактично поставлена в залежність від наслідків дій інших учасників системи, з якими, зокрема, позивач безпосередньо у будь-які правовідносини не вступав, тобто між ним та іншими учасниками системи взаємних прав і обов'язків не виникло.

Таке може свідчити про порушення з боку відповідача принципу добросовісності та існування дисбалансу договірних прав і обов"язків на шкоду позивачу, введення його в оману, наявність ознак пірамідальної схеми і нечесної підприємницької практики.

Так, за положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», які обґрунтовано застосував суд до наявних правовідносин, нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, цей Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає в т. ч. у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Тому, викладений в судовому рішенні висновок про наявність підстав для часткового задоволення заявленого позову є обґрунтованим.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, з викладенням детального аналізу і характеристики пірамідальної схеми та її відсутності у правовідносинах між позивачем та відповідачем, не заслуговують на увагу з підстав наведених вище.

Суд першої інстанції також обґрунтовано зіслався на постанову Верховного Суду України від 23 травня 2012 року, прийняту за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах (справа №6-35цс12), у якій зазначено, що сплата коштів не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, формування особою без залучення власних коштів групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи, є такою, що вводить споживача в оману.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що суд помилково послався на зазначену постанову Верховного Суду України, оскільки позивач не був стороною у названій справі, є безпідставними, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.360-7 названа постанова є обов"язковою для всіх судів стосовно застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах і суди зобов"язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам, які встановлені відповідно до наданих сторонами доказів, і ґрунтуються на нормах матеріального права.

На підставі абз. 2 ч.1 ст.216 ЦК України суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача сплачені ним кошти в сумі 32107грн.

Оскільки позов задоволено на суму 32107грн., а позивач відповідно до ч.3 ст.22 Закону України „Про захист прав споживачів" звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до положень ч.1, ч.3 ст.88 ЦПК України , пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України „Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 321,07грн. /1 відсоток ціни позову/, а не 428,37грн., а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 грудня 2012 року в частині визначення розміру судового збору змінити. Зменшити розмір судового збору, стягнутого з ТОВ «Авто Просто» з 428,37грн. до 321,07грн. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді