Справа № 755/7514/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2013 р.Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ЛАСТОВКИ Н.Д.

при секретарі Фузік Г.В..

з участю відповідача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, 3-тя особа ОСОБА_5 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на її користь 364 087,11 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 11.12.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено ухвалу про затвердження мирової угоди, укладеної між нею (ОСОБА_4), ОСОБА_5 та ОСОБА_1, за якою сторони домовились, що відмовляються від позовних вимог одна до одної, при цьому ОСОБА_1 набуває право власності на 3-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, також ОСОБА_1 зобов'язався шляхом продажу 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 самостійно вирішити питання щодо банківської заборгованості згідно договору іпотеки № 28745 від 02.11.2006 року укладеного з ПАТ «УкрСиббанк», окремої угоди про дострокове припинення роботи кредитної лінії, угоди про зняття заборони на використання іпотечного забезпечення та інших умов та передати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом 2010 року (не пізніше 30.12.2010 року) узгоджену суму у розмірі 41 000,00 доларів США. Позивачка зі своєї сторони виконала всі умови договору, при цьому, відповідачем порушений свій порядок виконання мирової угоди, а саме щодо передачі грошових коштів у строк до 30.12.2010 року, а тому вважає, що за відповідачем рахується сума боргу, яку позивачка визначає з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних в загальному розмірі 364 087,11 грн., крім того, просила стягнути з відповідача судовий збір.

Позивачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, однак від її уповноваженого представника ОСОБА_6 надійшла до суду заява про слухання справи без участі позивача. (а.с. 149)

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в позові відмовити в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях на позов (а.с. 34-41, 116-119), пояснив, що між сторонами укладено мирову угоду, за якою сторони взяли на себе обовязок виконувати свої зобовязання за нею, разом з тим, позивачка просить стягнути з відповідача 41000,00 дол. США, як одну з вимог зазначену в мировій угоді, проте поряд з цим позивачка не виконує інші умови мирової угоди, зокрема за п. 3 мирової угоди відповідач набуває права власності на 3-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться у спільній власності позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_1, проте позивач не передала право власності на зазначену квартиру відповідачу, не знялась з обліку та не провела інших дій повязаних з правом власністю на квартиру, крім того за п. 4 мирової угоди відповідач шляхом продажу 3-х кімнатної квартири по АДРЕСА_1, самостійно вирішує питання щодо банківської заборгованості згідно договору іпотеки № 28745 від 02.11.2006 р. укладеної з «УкрСиббанком», окремої угоди про дострокове припинення роботи кредитної лінії, Угоди про зняття заборони на використання іпотечного забезпечення та інших умов, та передає ОСОБА_4, ОСОБА_5 узгоджену суму у розмірі 41,000 дол. США, проте відповідачка не підписала погодженої з банком угоди про дострокове припинення роботи кредитної лінії, угоди про зняття заборони на використання іпотечного майна, відповідач в свою чергу не може вчинити зазначені дії самостійно, оскільки на момент підписання договору кредиту та договору іпотеки перебував з позивачкою у шлюбі, а отже на розірвання зазначених договорів необхідний дозвіл другого з подружжя. Додатково відповідач пояснив, що з його сторони вчиняться всі можливі дії по мировій угоді, він самостійно та навіть достроково погашає заборгованість за кредитним та іпотечним договором, намагається домовитись з позивачкою щодо належного виконання мирової угоди, проте позивачка всупереч всього просить безпідставно стягнути суму боргу, зважаючи що станом на теперішній час курс долара значно виріс, а тому, вважає, що позовні вимоги відповідачки є безпідставні та необґрунтовані та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечували, просили в позові відмовити в повному обсязі, з підстав викладених в письмових запереченнях на позов та поясненнях наданих в судовому засіданні ОСОБА_1

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Судом встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 11 грудня 2009 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 затверджено мирову угоду (а.с. 8-9, 43), за якою:

- позивачі відмовляються від позовних вимог до ОСОБА_1,

- ОСОБА_1 відмовляється від позовних до ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

- ОСОБА_1 набуває права власності на 3-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться у спільній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1,

- ОСОБА_1 шляхом продажу 3-х кімнатної квартири по АДРЕСА_1, самостійно, вирішує питання, щодо банківської заборгованості згідно договору іпотеки №28745 від 02.11.2006 р. з «УкрСиббанком», окремої угоди про дострокове припинення роботи кредитної лінії, угоди про зняття заборони на використання іпотечного забезпечення та інших умов та передає ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом 2010 року (не пізніше 30 грудня 2010 року) узгоджену суму у розмірі 41000 доларів США.,

- ОСОБА_4 та ОСОБА_5, беруть на себе відповідальність використати данні кошти тільки для придбання собі однокімнатної квартири (не менше) за умов 50% ОСОБА_4 та ОСОБА_5

- строки та механізм виконання, можливі форс-мажорні обставини, курс долара США на момент продажу, додаткова угода про умови роботи відповідача з інвестором, який надасть 18400 доларів США для дострокового погашення банківської заборгованості та інші питання щодо виконання п.4 мирової угоди, будуть розглянуті у додатковому договорі у форматі між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Ухвала суду про визнання мирової угоди відповідно до вимог ст.208 ЦПК України є судовим рішенням.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими та підлягають виконанню (ст.14 ЦПК України).

Разом із тим, мирова угода визнається судом на підставі досягнутих між сторонами спору домовленостей, тому відповідальність за формулювання мирової угоди лежить на сторонах мирової угоди, відтак при формулюванні умов мирової угоди сторони повинні враховувати і вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

У разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди, якщо ухвала суду про визнання мирової угоди відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», то вона є виконавчим документом у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягає виконанню державною виконавчою службою.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову від 17.09.2012 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа про зобовязання ОСОБА_1 шляхом продажу продажу 3-х кімнатної квартири по АДРЕСА_1, самостійно, вирішити питання, щодо банківської заборгованості згідно договору іпотеки №28745 від 02.11.2006 р. з «УкрСиббанком», окремої угоди про дострокове припинення роботи кредитної лінії, угоди про зняття заборони на використання іпотечного забезпечення та інших умов та передачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом 2010 року (не пізніше 30 грудня 2010 року) узгоджену суму у розмірі 41000 доларів США. (а.с.13)

Підписуючи умови мирової угоди сторони фактично замінили одне зобовязання іншим, умови якого викладені в тексті мирової угоди і визнані судом.

За своєю суттю мирова угода сторін у цивільному процесі є зобов'язанням, що виникло на підставі домовленостей, у даному випадку сторін по справі.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Звертаючись з позовом до суду позивачка просила стягнути суму боргу з відповідача за зобовязаннями по мировій угоді, яке мало настати 30.12.2010 року з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних в загальному розмірі 364087,11 грн.

Разом з тим, умова грошового зобовязання позивачки викладена разом з умовою про набуття права власності на квартиру за відповідачем, при цьому, як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось при розгляді справи стороною позивача, право власності на 3-х кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, відповідач так і не набув, а отже говорячи про виконання грошового зобовязання в термін не пізніше 30 грудня 2010 року не може вважати як кінцевим терміном виконання зобовязання за мировою угодою, адже виконанню умов щодо грошового зобовязання відповідача передують інші умови угоди, які при розгляді даної справи виявились не виконанні, що не спростовуються сторонами по справі.

При цьому, суд критично оцінює доводи позивачки, що документом, який підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є ухвала суду про затвердження мирової угоди посилаючись п. 27.11 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 703 від 22.06.2011 року, адже ухвала суду є судовим рішенням, цивільно-правовим зобовязанням сторін, що є обовязковим для виконання в розумінні ст. 14 ЦПК України та не являється підтвердженням переходу чи припинення права власності.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, зобовязання за мировою угодою вважається припиненим після виконання всіх умов належним чином.

Відповідно до умови мирової угоди, де сторони домовились, що строки та механізм виконання, можливі форс-мажорні обставини, курс долара США на момент продажу, додаткова угода про умови роботи відповідача з інвестором, який надасть 18400 доларів США для дострокового погашення банківської заборгованості та інші питання щодо виконання п.4 мирової угоди, будуть розглянуті у додатковому договорі у форматі між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, вказує на те, що сторони при укладенні мирової угоди передбачали інші договірні відносини між собою та форс-мажорні обставини, однак як стверджує відповідач, на неодноразові прохання та письмові нагадування адресовані позивачці щодо виконання мирової угоди та врегулювання спору мирним шляхом, позивачка не реагувала. (а.с. 44-45,68-69,96)

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Слід зауважити, що позивачкою не надано суду доказів виконання нею своїх зобовязань по мировій угоді, крім того, наданий позивачкою розрахунок заборгованості про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на її користь 364 087,11 грн. не обґрунтований жодними даними та не підтверджений, що в силу вимог ст.ст. 58 та 59 ЦПК України не є належними та допустимими доказами.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмету іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Отже, невиконання умов щодо погашення заборгованості за договором іпотеки № 28745 від 02.11.2006 року укладеного з ПАТ «УкрСиббанк» може породити інші наслідки, що випливають з договірних правовідносин між сторонами по справі та банком, та як наслідок невиконання вподальшому умов мирової угоди, адже чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків.

А тому, важливим аспектом при виконанні мирової угоди є погашення заборгованості за договором іпотеки № 28745 від 02.11.2006 року, яку, як стверджує сторона відповідача та не оспорювалось стороною позивача, погашає одноособово відповідач.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, наведені сторонами доводи та заперечення з предмету позову, надавши оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи позивачки є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки спірні правовідносини, повязані з виконанням мирової угоди мають виконуватись належним чином всіма сторонами по справі, а виконання однієї умови залежить від належно виконаної іншої умови угоди.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 про стягнення боргу є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі.

З урахуванням положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, не підлягають відшкодуванню судові витрати, у разі відмови у позові.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 11 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 3, 11, 15, 525, 526, 530, 599, 610, 1212, 1213 1231 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 58, 59, 60, 88, 208, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, 3-тя особа ОСОБА_5 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: