Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2545/13 Головуючий у 1-й інстанції Кравченко Л. Ю.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2012 року про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_2 у справі за позовом поданням державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області , -

ВСТАНОВИЛА :

01.11.2012 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них судовим рішенням у відношенні ОСОБА_2

В обґрунтування подання зазначив, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 511/3 з примусового виконання виконавчого листа № 2-670/2011, виданого 29.03.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя , про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ СЕБ Банк, правонаступником якого є Фідобанк заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 173 690,93 грн. та судових витрат. Заборгованість за виконавчим провадженням не погашена. У звязку з невиконанням боржником рішення суду у строк для самостійного виконання, постановою від 16.07.2012 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, проте воно не забезпечує погашення боргу.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2012 року подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобовязань до закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-670/2011, виданим 29.03.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець звернувся з вищевказаним поданням, погодженим з начальником ВДВС, відповідно до ст. 377-1 ЦПК України.

Згідно даної норми права питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Стаття 6 вказаного Закону визначає підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон. Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 даного Закону передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина за кордон ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань (в редакції Закону із змінами, внесеними згідно із Законом N 2677-VI від 04.11.2010).

Частиною 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження на перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, безперешкодний вхід до приміщень, що належать боржникам, накладення арешту на майно боржника, його вилучення та реалізацію в установленому законодавством порядку. Здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами.

Зокрема, п. 18 ч. 3 ст. 11 даного Закону передбачено, право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається із матеріалів справи на примусовому виконанні Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського Управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 511/3 з примусового виконання виконавчого листа № 2-670/2011, виданого 29.03.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя , про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Фідобанк заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 173 690,93 грн.

16.07.2012 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС ЗМУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано строк для самостійного виконання до 23.07.2012 року (а.с.7). В цей же день було винесено постанову про арешт майна боржника (а.с.10), які направлялися на адресу боржника, проте заходами примусовому виконання повернути кошти кредитору не вдалося. А боржник ніяких мір з погашення заборгованості не здійснює.

Доказів про належне виконання рішення суду зі сторони боржника не надано.

Посилання в апеляційній скарзі проте, що зобовязання забезпечене порукою не приймається колегією судів, оскільки в Договорі іпотеки, який надає боржник, власником майна є ТОВ ВКФ Терем, ЛТД, та вартість його зазначена 307 500 гривень (а.с.27), ані 13 млн. як проте стверджує боржник, іншої вартості цього майна у справі не має.

Враховуючи великий розмір заборгованості який складає більше 8 млн. гривень, те, що протягом року боржник не прийняв ніяких мір з погашення боргових зобов'язань, окрім того що він сам є боржником , як поручитель, ще і є директором підприємства - боржника ТОВ Автоком, суд дійшов до правильного висновку про задоволення клопотання та про обмеження боржника на підставі ст. 377-1 ЦПК України у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань з погашення боргу.

Отже, судом першої інстанції вірно зроблено висновок на підставі зазначених матеріалів справи про застосування до боржника заходів, передбачених у порядку ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України Про виконавче провадження та ст. 6 Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, обмеження виїзду за кордон, який має невиконані зобов'язання, покладені на нього судовими рішеннями.

Доводи апеляційної скарги проте, що він не ухиляється від виконання рішення суду не є переконливими, бо за з часу ухвалення рішення пройшло понад один рік та жодного погашення суми боргу не відбулося.

До встановлених судом першої інстанції обставин були належним чином застосовані вищенаведені норми матеріального і процесуального права. Суд дійшов обґрунтованого та такого, що відповідає вимогам закону, висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення та немає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

За правилами п.2 ч.1 ст. 324 та п. 24-1 ст. 293 ЦПК України не передбачене касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України після їх перегляду в апеляційному порядку .

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 377-1 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :

Судді: