Справа № 1315/2-78/02 Головуючий у 1 інстанції: Бакус В.Я.
Провадження № 22-ц/783/2583/13 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті апеляційної скарги

15 лютого 2013 року м. Львів

суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області Курій Н.М., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12 квітня 2002 року у справі за позовом Львівського обласного управління ощадного банку України ВАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право на житло і виселення, про передачу будівель у власність банку та зустрічного позову малого приватного підприємства "Тетяна" та ОСОБА_3 до Львівського обласного управління ощадного банку України, Пустомитівської державної нотаріальної контори про скасування виконавчих написів і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу та про припинення договору гарантії,

в с т а н о в и л а:

18 вересня 1998 року Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Львівське обласне управління Ощадного банку) звернувся з позовом до ОСОБА_3, малого приватного підприємства "Тетяна", ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право на житло та про виселення з займаного приміщення і просив виселити з приміщення будинку у АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 в примусовому порядку разом з усіма проживаючими (а.с.2).

20 грудня 1999 року Пустомитівський районний суду Львівської області ухвалив рішення про відмову у задоволенні вищезазначених позовних вимог (а.с. 111-115).

Позивач подав скаргу на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 грудня 1999 року, яку ухвалою Львівського обласного суду від 22 травня 2000 року задоволено, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 грудня 1999 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до того ж суду іншим суддею (а.с. 149-153).

03 квітня 2001 року Львівське обласне управління ВАТ "Державний ощадний банк України" подав доповнення до позовної заяви та просив замінити первісних відповідачів по справі ОСОБА_2 і ОСОБА_6 на належного відповідача ОСОБА_4, оскільки лише вона проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 162-163).

Відповідно до листа голови Львівського обласного суду від 28.11.2001року зазначену вище справу передано на розгляд Перемишлянському місцевому суду Львівської області (а.с. 166).

Рішенням місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12 квітня 2002 року позов Львівського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України" задоволено частково: передано у власність Банку магазин оптової та роздрібної торгівлі, що належить ПМП "Тетяна" та будинок, який розташований в АДРЕСА_1, до якого відноситься сарай і гараж і належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності, в задоволенні решти позовних вимог Банку відмовлено (а.с. 231-233).

Зазначеним рішенням також відмовлено в задоволенні позовних вимог малого приватного підприємства "Тетяна" та ОСОБА_3.

На рішення місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12 квітня 2002 року подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 (а.с. 360-367).

В апеляційні скарзі, яка направлена поштою до районного суду 26 грудня 2012 року, ОСОБА_2 зазначає, що про існування оскаржуваного рішення їй стало відомо лише в грудні 2012 року.

Апелянт не погоджується із рішенням місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12 квітня 2002 року та вважає, що цим рішенням порушено її права як співвласника житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки зазначений будинок побудований нею та її чоловіком за їх спільні кошти під час шлюбу.

ОСОБА_2 також стверджує, що вона не давала своєї згоди на укладення договору застави зазначеного вище будинку, а тому такий договір не може бути чинний і не може припиняти її права власності на частину будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12 квітня 2002 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Львівського обласного управління ВАТ "Державний ощадний банк України", а зустрічні позовні вимоги МПП "Тетяна" та ОСОБА_3 задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, доходжу висновку, що в прийнятті апеляційної скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 292 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішенням місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12 квітня 2002 року позовні вимоги Банку щодо виселення із спірного будинку ОСОБА_2 не вирішувалися, оскільки її було замінено за заявою позивача на іншого належного відповідача - ОСОБА_4

Крім того, рішенням місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12 квітня 2002 року права ОСОБА_2 не порушені, оскільки передача житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в заставу Банку відбулася за її письмовою згодою від 08.07.1996р., посвідченою секретарем виконкому Миклашівської сільської ради та зареєстрованою в реєстрі за №12.(а.с. 381).

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 21.05.2002 року зверталася до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до ВАТ "Державний ощадний банк України" і свого чоловіка - ОСОБА_3 та в тексті позовної заяви зазначала про те, що їй відомо про оскаржуване нею на даний час рішення місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12 квітня 2002 року (а.с. 384-385).

Крім того, ОСОБА_2 23.10.2002 року до Пустомитівського районного суду Львівської області подала заяву про відмову від позовних вимог у зазначеному вище позові щодо її чоловіка ОСОБА_3, в якій написала (мовою оригіналу): " У зв'язку з тим, що рішення місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12.04. 2002 року вступило в законну силу і ОСОБА_3 фактично не є власником майна /житлового будинку в АДРЕСА_1/ заявляю про відмову від позовних вимог щодо останнього." (а.с.382).

Отже, зазначене вище спростовує доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що про оскаржуване нею рішення місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12 квітня 2002 року вона дізналася лише у грудні 2012 року.

З урахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку, що рішенням місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12 квітня 2002 року не вирішувалось питання про права та обов'язки ОСОБА_2; з часу ухвалення рішення, про яке ОСОБА_2 було відомо, пройшло 10 років, а тому, на підставі ч.1 ст. 292 ЦПК України, слід відмовити ОСОБА_2 у прийнятті її апеляційної скарги.

Керуючись ст. 292 ЦПК України,

у х в а л и л а:

відмовити у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 12 квітня 2002 року та повернути її ОСОБА_2.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Курій Н.М.