Провадження 255/193/13-ц
Справа № 2/255/748/2013
04 березня 2013 року Ворошиловський районний суд м. Донецька в складі:
головуючого судді Орєхова О.І.
при секретарі Лисенко Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров»я, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров»я, посилаючись на наступні обставини.
В період часу з 10.02.1998 р. по 11.11.2008 р. він працював підземним прохідником, а 11.11.2008 р. по 25.05.2012 р. - підземним гірничим робітником на ділянці підготовчих робіт у відокремленому підрозділі «Шахта ім. М. І. Калініна» державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія».
25.05.2012 р. він був звільнений відповідачем у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.
За період роботи на підприємстві відповідача він отримав хронічне професійне захворювання: «пневмоконіоз: антракосілікатоз, вузликова форма (1/1. р/р), ускл.: хронічне обструктивне захворювання легенів, друга стадія, помірний перебіг, легенева недостатність першого-другого ступеню».
Рішенням МСЕК йому була встановлена 3-тя група інвалідності внаслідок професійного захворювання, 40 % ступінь втрати професійної працездатності, протипоказана робота в підземних умовах, контакт з пилом, газами (Довідка до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №265910; довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 АЛЛ №122044).

Згідної з актом розслідування хронічного професійного захворювання від 17.05.2012 p., професійне захворювання виникло внаслідок того, що під час виконання виробничих операцій він підвертався дії вугільно-породної суміші фиброгенної дії, концентрації пилу під час роботи складали: 16-176 мг/мЗ (при ПДК - 2 - 6 мг/мЗ) та через невиконання керівництвом ДСП 3.34 095-2002 «Державні санітарні правила та норми для підприємств вугільної промисловості».

Статтею 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці" передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається па власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної нікоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової нікоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром нього відшкодування.

Таким чином, відповідач в порушення законодавства про працю та про охорону праці не створив на моєму робочому місці умови прані відповідно до нормативно-правових актів, не виконав вимоги ДСП 3.3.1 095-2002 «Державні санітарні правила та норми для підприємств вугільної промисловості», що призвело до виникнення в нього професійного захворювання та встановлення групи інвалідності. Вказані обставини завдали йому моральних страждань, призвели до втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від мене докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Оцінюючи розмір завданої йому моральної шкоди він виходить з того, що через хронічне професійне захворювання він був звільнений з роботи, що спричинило втрату стабільно високого заробітку. Через це він втратив можливість гідно утримувати його родину, що принижує його честь та гідність, змушений докладати додаткових зусиль для організації його життя, зокрема, у вигляді постійного пошуку роботи. Знайти іншу підходящу стабільно оплачувану для себе роботу він не може, адже йому заборонена важка фізична праця, а в нього робітнича професія.

Внаслідок ушкодження здоров'я він потребує регулярного стаціонарного та санаторно-курортного лікування, амбулаторного нагляду в лікарів, постійного прийому лікарських препаратів, спеціального дієтичного харчування, що не можє собі забезпечити в достатній кількості та обсязі через брак коштів та відсутність роботи. Змушений обмежувати себе та свою родину в харчуванні, купівлі предметів побуту. При цьому, в нього на утриманні знаходяться непрацююча за станом здоров'я дружина та дочка-студентка.

Через професійне захворювання він був змушений проходити амбулаторне та стаціонарне лікування, чим була порушена його нормальна повсякденна життєдіяльність.

Стан його здоров'я поступово погіршується, він пожиттєво змушений приймати лікарські препарати, кожні півроку проходити стаціонарне лікування.

Від постійного хвилювання за стан свого здоров'я він став нервовий, роздратований, обмежився у спілкуванні із знайомими та друзями, погіршилися відносини з членами родини.

Просив суд стягнути з державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» на його користь у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 60 000,00 грн.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2І, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 04.01.2013 року не з»явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить поштове повідомлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди робітнику здійснюється у випадку, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 в період часу з 10.02.1998 року по 11.11.2008 рік працював підземним прохідником, з 11.11.2008 року по 25.05.2012 рік - підземним гірничим робітником на ділянці підготовчих робіт у відокремленому підрозділі «Шахта ім. М.І. Калініна» державного підприємства Донецька вугільна енергетична компанія», що підтверджується трудовою книжкою, яка наявна в матеріалах справи.

25.05.2012 року позивач ОСОБА_1М був звільнений з підприємства у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці ( Наказ № 213к від 25.05.2012 року ), з виплатою єдиноразової допомоги, як пенсіонеру за віком.

Встановлено, що за період роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання: «пневмоконіоз: антракосілікатоз, вузликова форма (1/1. р/р), ускл.: хронічне обструктивне захворювання легенів, друга стадія, помірний перебіг, легенева недостатність першого-другого ступеню», що підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

Згідної з актом розслідування хронічного професійного захворювання від 17.05.2012 pоку, професійне захворювання виникло внаслідок того, що під час виконання виробничих операцій позивач підвертався дії вугільно-породної суміші фиброгенної дії, концентрації пилу під час роботи складали: 16-176 мг/мЗ (при ПДК - 2 - 6 мг/мЗ) та через невиконання керівництвом ДСП 3.34 095-2002 «Державні санітарні правила та норми для підприємств вугільної промисловості».

Рішенням МСЕК Серія 10 ААА № 122044 від 24.05.2012 року позивачу була встановлена вперше 3-тя група інвалідності внаслідок професійного захворювання, 40 % ступінь втрати професійної працездатності, протипоказана робота в підземних умовах, контакт з пилом, газами, безстроково, що підтверджується наявним в матеріалах справи висновком МСЕК.

Вказані ушкодження здоровя позивача призвели до моральних страждань, оскільки у нього порушився нормальний життєвий ритм, він повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя, він позбавлений можливості займатися фізичною працею, допомагати родині по господарству, змушений продовжувати періодично відповідний курс лікування у медичному закладі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди за нормами ст.237-1 КЗпП України, оскільки у спричиненні шкоди здоровю позивача наявна провина відповідача, який не створив для нього безпечних умов праці.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд враховуючи конкретні обставини справи: позивача, у звязку з професійним захворюванням, йому встановлено 40 % втрати професійної працездатності, 3-тя група інвалідності, протипоказана праця в підземних умовах, тяжка фізична праця у звязку із захворюванням. Крім того, згідно практики Верховного суду України при відшкодуванні моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя, на кожні 10 % втрати працездатності сплачується не більш 3000 грн. Тому суд визначає таке відшкодування у розмірі 12 000 грн., та вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідача на користь позивача.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та душевних стражданнях, яких особа зазнає у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Статтею 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров»я, підлягають частковому задоволенню та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача моральна шкода в сумі 12 000 гривень.

Згідно ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягають стягненню з відповідача судовий збір в сумі 214 гривень на користь держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 1168 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 6, 10, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров»я, - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 12 000 гривень ( дванадцять тисяч гривень ).

Стягнути з державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» на користь держави судовий збір у сумі 107,30 гривень ( сто сім гривень тридцять копійок ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через даний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленному цим Кодексом.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О.І. Орєхов