Провадження №2/202/899/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 лютого 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді - Слюсар Л.П.

при секретарі - Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2 житлового господарства Дніпропетровської міської ради, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, про встановлення факту проживання однією сімєю, про визнання права власності в порядку спадкування ,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою до виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, третя особа КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені та визначені сторони по справі. В уточненій позовній заяві позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що в період з 2000 року по 2007 рік вона знаходилася в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 і проживали разом з його батьками однією сімєю за адресою: АДРЕСА_1. Його батьками є: батько ОСОБА_4 та матір ОСОБА_5. Згідно до свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2. 14.09.1999 року ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири, яка була успадкована спадкоємцями першої черги: дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_3 Дружиною померлого ОСОБА_5 право власності на ? частку квартири було оформлено та отримано свідоцтво про право на спадщину за законом. ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, але прийняв спадщину фактично в порядку ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, прийнявши у володіння та управління ? частину квартири, особисті речі батька, предмети домашнього вжитку. 19.07.2007 року ОСОБА_3 помер. Після смерті ОСОБА_3 належну йому ? частку квартири успадкувала спадкоємець першої черги, його мати ОСОБА_5, так як вони проживали однією сімєю, але з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталася. 28 лютого 2012 року ОСОБА_5 померла. Відповідно до заповіту від 21 листопада 2007 року ОСОБА_5 заповідала їй усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки які належали їй як на час посвідчення заповіту так і на день смерті. Після її смерті вона, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №36172500 від 08.11.2012 року право власності на ? частини квартири зареєстровано за ОСОБА_5, та оформляється в установленому законом порядку за спадкуванням, заперечень та спору в цій частині не має. ? частина квартири після смерті батька ОСОБА_4 не була формально оформлена на імя сина ОСОБА_3, а потім після смерті останнього не була оформлена на імя матері ОСОБА_5 Тому вона, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5 вимушена звернутися до суду з даним позовом Просила суд: встановити факт прийняття спадщини, яка складається із ? частини квартири АДРЕСА_3, спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_4, померлого 14.09.1999 року; встановити факт постійного проживання однією сімєю в квартирі АДРЕСА_3 спадкоємцем першої черги ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_3, на час відкриття спадщини; визнати право власності в порядку спадкування за заповітом ( посвідченого 21 листопада 2007 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 та зареєстрованого за №6799) на ? частину квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_5, померлої 28.02.2012 року. Квартира складається з: 1- коридор, 2- санвузол, 3- кухня, 4- житлова, 5- коридор, житловою площею 17,2 кв.м., загальною 30,2 кв.м.

В судовому засіданні представники позивачки підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 міської ради в судовому засіданні, яке відбувалося 21.02.2013 року позовні вимоги не визнав. В подальшому в судове засідання не зявився про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином під розписку.

Представник відповідача ОСОБА_2 житлового господарства Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчать відмітки про вручення.

Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, про що свідчать відмітки про вручення. Відповідно до листа просили суд розглядати справу без їх представника та ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача ОСОБА_7 міської ради, допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів від 07 травня 1998 року, згідно розпорядження №3/1432-98 від 07 травня 1998 року та зареєстрованого в Дніпропетровськом КП МБТІ в реєстровій книзі за № 291п-28-55, квартира АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 і ОСОБА_4 ( а.с.12). Відповідно до технічного паспорту квартира складається з: 1- коридор, 2- санвузол, 3- кухня, 4- житлова, 5- коридор, житловою площею 17,2 кв.м., загальною 30,2 кв.м.

ОСОБА_4 помер 14 вересня 1999 року. Відповідно до спадкової справи №103/00 заведеної Шостою дніпропетровською державною конторою після смерті ОСОБА_4, померлого 14 вересня 1999 року з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася дружина померлого ОСОБА_5 та син померлого ОСОБА_3.

18.01.2001 року державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 видано ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_2 після померлого ОСОБА_4, а ? частина зазначеної квартири залишилася відкритою для іншого спадкоємця. ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину після смерті батька не отримувалося.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, суд вважає, що мається досить доказів, що підтверджують факт прийняття спадщини ОСОБА_3 1/4 частки квартири АДРЕСА_5, після смерті його батька ОСОБА_4.

19.07.2007 року ОСОБА_3 помер. Відповідно до листа Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_3, померлого 19.07.2007 року не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_3 з 2000 року по день смерті з матірю ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_6.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї .

ОСОБА_5 померла 28 лютого 2012 року.

Відповідно до заповіту від 21.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за №6799, ОСОБА_5 заповідала все належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті ОСОБА_1 ( а.с.10).

Відповідно до спадкової справи №574/2012 заведеною Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5, померлої 19 грудня 2012 року з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася ОСОБА_1

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 19.12.2012 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_11Г, зареєстрованому в реєстрі за №1-276 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5 є ОСОБА_1, спадщина на яку видане свідоцтво складається із ? часток квартири №64 в місті Дніпропетровську, вул. Косіора, будинок №22.

Згідно до Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 ? частка квартири належить ОСОБА_4 ( а.с.13).

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із позивачки підлягає стягненню на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 395 грн. 41 коп. ( від оціненої вартості ? частки квартири 38061 грн.)

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України Про практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7, ст.548,549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст.16, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 11, 15, 60, 61,88, 169, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини, яка складається із ? частини квартири АДРЕСА_6, спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_4, померлого 14.09.1999 року.

Встановити факт постійного проживання однією сімєю в квартирі АДРЕСА_3 спадкоємцем першої черги ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_3, на час відкриття спадщини .

Визнати право власності в порядку спадкування за заповітом ( посвідченого 21 листопада 2007 року приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_6 та зареєстрованого за №6799) на ? частину квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_5, померлої 28.02.2012 року. Квартира складається з: 1- коридор, 2- санвузол, 3- кухня, 4- житлова, 5- коридор, житловою площею 17,2 кв.м., загальною 30,2 кв.м.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 395 грн. 41 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар