Справа № 2-5442/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2013 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 05.09.2013 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 борг за наданою останнім розпискою про позику в сумі 50000,00 грн., моральну шкоду в сумі 500,00 грн.

Крім того, позивач просив з метою забезпечення позову накласти арешт на 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Карла Лібкнехта, 3 в селі Пятигори Тетіївського району Київської області.

В судовому засіданні позивач, підтримуючи позов, просив задовольнити заяву про забезпечення позову та накласти арешт на 1/2 частину вищезазначеного жилого будинку, право власності на який належить відповідачу, мотивуючи тим, що виконання рішення по даній справі може бути утруднено в подальшому, оскільки у останнього, який є його батьком, є спір з його сестрою про право на відповідний будинок.

Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, однак свого ставлення до предявленого до нього позовом не виклав.

Суд, заслухавши пояснення позивача щодо заявленого клопотання, дослідивши заяву відповідача та матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з розясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, правилами ст. 152 ЦПК України визначений перелік видів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та, виходячи з якого, за позовами майнового характеру арешт може бути накладений лише на індивідуально визначене майно або грошові кошти.

Між тим, заявляючи клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, позивач не надав достовірних відомостей про належність цього майна на даний час на праві власності відповідачу, т. я. надана ним копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом була видана на імя відповідача ОСОБА_2 09.08.2009 року, яке зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.09.2009 року, що не є належним доказом наділення останнього правом власності на відповідне майно до цього часу.

Крім того, у заявленому клопотанні позивачем не зазначена та не визначена вартість майна, що підлягає арешту, що перешкоджає встановити співмірність заявлених позовних вимог та прийняти відповідне рішення щодо його повного або часткового задоволення, а також не викладені обставини щодо неплатоспроможності відповідача або неможливості виконання рішення в подальшому.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає доводи позивача про забезпечення позову необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-152 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд м. Києва шляхом подання скарги через суд першої інстанції протягом пяти днів дня оголошення ухвали.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: