Справа №1306/8204/2012
Провадження №2/442/198/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретарів Галин Н.В., Півали І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Готельно-курортний комплекс «Карпати», ОСОБА_1, ОСОБА_2 міської організації Партії регіонів до Громадської організації «Громадська Українська коаліція», ОСОБА_3 про захист ділової репутації, відшкодування збитків та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про захист ділової репутації, відшкодування збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позову посилаються на те, що 31 серпня 2012 року о 14.20 год. на територію Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельно-курортного комплексу «Карпати» за адресою вул.Карпатська, 2 в м.Трускавець зайшла група осіб чисельністю близько 10 осіб, які підійшли до головного входу в приміщення готельно-курортного комплексу, тримаючи в руках прапори червоно-чорного кольору, транспаранти з написами «ОСОБА_1 яничар Януковича», «ОСОБА_1 на злодієві шапка горить», «Регіони - фарисеї, мову ви вже захистили, це ви знищили ОСОБА_4». Очолював групу вказаних осіб кандидат у депутати по 121-му одномандатному виборчому окрузі ОСОБА_3, а особи називали себе членами громадської організації «Громадянська Українська коаліція».

ОСОБА_3 розпочав свій виступ у мегафон. Його прибічники тривалий час викрикували у гучномовець вислови супроти Партії регіонів та ОСОБА_1, який являється одночасно головою ОСОБА_2 міської організації Партії регіонів.

Вказані особи не представили будь-які дозвільні документи щодо проведення зборів, мітингів, інших масових заходів, виданих органом місцевого самоврядування в порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідачі у справі через свої виступи та транспаранти намагалися донести недостовірну інформацію про те, що у діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 міської організації Партії регіонів є склад злочину - руйнування погруддя пам'ятника ОСОБА_4 у м.Трускавці.

Розповсюджена інформація невизначеному колу осіб мала на меті дезінформувати та негативно налаштувати проти позивачів гостей курортного Трускавця, які на цей час відпочивали у ТзОВ «ГКК «Карпати», та працівників Товариства.

У серпні 2012 року на вул.І.Франка у м.Трускавці вночі було скинуте з постаменту погруддя ОСОБА_4. Про те, що така подія справді мала місце, слугує інформація, опублікована у місцевих ЗМІ. На сьогоднішній день правоохоронними органами підтверджено, що погруддя ОСОБА_4 знищено внаслідок саморуйнації і винних осіб у цій справі не знайдено.

Право на недоторканість ділової репутації, як фізичної, так і юридичної особи підлягають захисту у випадках, коли особа доведе, що інформація поширена з явним злим умислом. З огляду на дії відповідачів 31.08.2012 р. явно споглядається, що інформація подана зі злим умислом, тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичної сили її лідера чи публічної особи, чи наміром сформувати про них думку невизначеного кола громадян.

В результаті цілеспрямованих дій відповідачів щодо поширення вищезазначеної недостовірної інформації про ОСОБА_1та ОСОБА_2 міську організацію партії Регіонів і усвідомлювання при цьому ними наслідків своїх дій, що принизили ділову репутацію, було спричинено значну моральну шкоду - ускладнення подальшого активного громадського політичного життя; втрата авторитету і ускладнення стосунків із колективом товариства, яке він очолює.

Незаконний мітинг на приватній території Товариства та повідомлення про нього в засобах масової інформації, у т.ч. через мережу Інтернет мало за наслідок понесення матеріальних збитків Товариством. Одразу ж після вказаних подій 31.08.2012, 01.09.2012 ряд гостей готельно- курортного комплексу «Карпати» відмовились від уже наперед заброньованих місць у готелі. Пояснення їхні були прості - ми хочемо відпочивати, а не брати участь у політичних війнах.

Відтак, просять визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію ТзОВ «Готельно-оздоровчий комплекс «Карпати», ОСОБА_1, ОСОБА_2 міської організації Партії регіонів, інформацію, поширену на плакатах та у виступах 31.08.2012 року громадською організацією «Громадянська Українська коаліція» та ОСОБА_3 на мітингу, який відбувся на території ТзОВ «Готельно-оздоровчий комплекс «Карпати», а також, стягнути солідарно з Відповідачів 5000 гривень відшкодування моральної шкоди в користь ОСОБА_1, 5000 гривень відшкодування моральної шкоди в користь ОСОБА_2 міської організації Партії регіонів, 30 100 гривень нанесених збитків в користь ТзОВ «Готельно-курортний комплекс «Карпати» та понесені ними судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та представник позивачів ОСОБА_5 уточнили (збільшили) позовні вимоги в частині визнання інформації недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Готельно-оздоровчий комплекс «Карпати», ОСОБА_1, ОСОБА_2 міської організації Партії регіонів, інформацію, поширену на плакатах та у виступах 31.08.2012 року громадською організацією «Громадянська Українська коаліція» та ОСОБА_3 на мітингу, який відбувся на території ТзОВ «Готельно-оздоровчий комплекс «Карпати», а саме:

- вислови на плакатах такого змісту: написами «ОСОБА_1 яничар Януковича», «ОСОБА_1! На злодієві шапка горить», «Регіони - фарисеї, мову ви вже захистили, це ви знищили ОСОБА_4»;

- Інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_3П, зафіксовану на електронному носії (файл 00079 та файл 00082) такого змісту: «Шановні, сьогодні докази нехай шукає наша міліція. Вони для того поставлені. Але оскільки вчора змели пам'ятник і пан ОСОБА_1 перший зробив заяву на захист ОСОБА_4, а через кілька днів п.Грицак приїжджає і забирає (в) автомобіль людей, які розповсюджують агітки проти влади і нібито влада знищила цей памятник, його звергла з постаменту, то ми прекрасно розуміємо, що це є другий етап одної і тої самої провокації і проти влади і проти громади. І ми перекладаємо сьогодні на партію регіонів, яка є правлячою партією, якій підлягають правоохоронні органи, вину за знищення бюсту ОСОБА_4 у сквері міста Трускавця»;

- «ОСОБА_1 сьогодні підтримує партію регіонів, яка є ворогом України. ОСОБА_1 - це є прислужник і яничар антиукраїнських сил».

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги заперечив. Пояснив суду, що 31.08.2012 р. Він як кандидат в народні депутати за підтримки членів громадської організації «Громадянська Українська коаліція» проводив пікетування Трускавецького офісу Партії регіонів за його юридичною адресою: м. Трускавць, вул. Карпатська, 2, виключно в рамках чинного законодавства, про що підтверджує Постанова про відмову в порушені кримінальної справи Трускавецького МВ ГУ МВСУ у Львівській від 26.09.2012р.

Вимоги ТзОВ «Готельно-курортний комплекс «Карпати» визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію Товариства, інформацію поширену на плакатах та у виступах, є безпідставними, оскільки така інформація щодо Товариства взагалі не розповсюджувалася і доказів розповсюдження такої інформації Товариство не надало. Пікетування проводили виключно Трускавецького офісу Партії регіонів, який зареєстрований за тією ж адресою. Не звинувачував позивача ОСОБА_1 у знищенні бюсту ОСОБА_4, а лише вказав, що Партія регіонів, як правляча партія, відповідальна за бездіяльність правоохоронних органів, що і привело до такого результату.

Вказав, що до позовної заяви не додано письмових доказів спричинення збитків та нанесення позивачам моральної шкоди, що свідчить про відсутність необхідних правових підстав для покладення на відповідачів відповідальності за шкоду, що начебто виникла в результаті пікетування останніми офісу партії регіонів.

Зазначив, про те, що гасла, на які посилаюються позивачі, містять не фактичні дані, а саме оціночні судження, які не підлягають спростуванню та доведенню їхньої правдивості у відповідності до постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року та Закону України «Про інформацію».

Позивач ОСОБА_1, будучи публічною особою - головою місцевої організації Партії регіонів, повинен був усвідомлювати, що тим самим виставив себе на публічне політичне обговорення, ретельний громадський контроль у зв'язку з чим зазнав гострої громадської критики під час пікетування офісу партії регіонів з приводу виконання ним своїх партійних функцій, оскільки межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Крім цього, ОСОБА_2 міська організація Партії регіонів не була предметом критики, а таким була вся Партія регіонів. Звідси не може бути позивачем ОСОБА_2 міська організація, оскільки вона не уповноважена виступати від всієї партії.

На підставі викладеного просить суд у задоволенні позову позивачам відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Статями 97, 299 ЦК України закріплено право кожного на повагу до його гідності та честі та своєї ділової репутації. Гідність, честь та ділова репутація фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а також про захист своєї ділової репутації.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" (далі Постанова) чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.

Пунктом 15 вказаної вище Постанови визначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до п. 19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням

Частиною 2 ст. 47-1 Закону України "Про інформацію" передбачено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Як вбачається з змісту висловів, що містились на плакатах та у виступах 31.08.2012 року ОСОБА_3 на мітингу, який відбувся на території ТзОВ «Готельно-оздоровчий комплекс «Карпати»: «ОСОБА_1 яничар Януковича», «ОСОБА_1! На злодієві шапка горить», «Регіони - фарисеї, мову ви вже захистили, це ви знищили ОСОБА_4» (наявність яких не заперечив й відповідач ОСОБА_3П.), відповідач з огляду на використання мовних засобів, зокрема, гіпербол, алегорій, сатири, оцінює та критикує діяльність ОСОБА_1 та політичної партії Регіонів, висвітлює мешканцям міста вчинки, які є предметом громадського інтересу.

Крім цього, відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу висловлення своєї думки. За текстом цієї статті це право включає не тільки свободу дотримуватися своєї думки, тобто не переслідуватися за свої переконання, але також можливість вільно отримувати і поширювати інформацію про ідеї, чим і скористався в даному випадку відповідач, розмістивши вищевказану інформацію на плакатах.

Крім цього, відповідно до п. 21 Постанови, при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_6 Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_7 Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися виставити себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У звязку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

З огляду на зазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 будучи публічною особою на місцевому рівні, повинен був усвідомлювати, що виставив себе на публічне політичне обговорювання, ретельний громадський контроль, у звязку з чим зазнав гострої та сильної громадської критики з приводу виконання ним своїх функцій.

При таких обставинах, суд приходить до переконання, що висвітлена інформація на плакатах ніяким чином не ганьбить ділову репутацію ОСОБА_1, а тим паче юридичних осіб ТзОВ «Готельно-оздоровчий комплекс «Карпати», ОСОБА_2 міської організації Партії регіонів і їх доводи не ґрунтуються на вимогах закону, а тому в частині задоволення позову щодо визнання вказаної інформації недостовірною слід відмовити.

Однак, беручи до уваги вищевказані норми чинного законодавства, суд вважає, що поширенням інформації у виступі відповідача ОСОБА_3 на території ТзОВ «Готельно-оздоровчий комплекс «Карпати» 31.08.2012 року про те, що фактично саме ОСОБА_1 знищив бюст ОСОБА_8 у сквері міста Трускавця, умисно принижено ділову репутацію останнього, оскільки на сьогоднішній день правоохоронними органами підтверджено, що погруддя ОСОБА_4 знищено внаслідок саморуйнації і винних осіб у цій справі не знайдено. Суд приходить до переконання, що ця інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичного лідера. Тим самим відповідач ОСОБА_3 порушив особисті немайнові права позивача та завдав шкоди його особистим немайновим благам.

А тому дана інформація являється недостовірною та такою, що принижую ділову репутацію фізичної особи ОСОБА_1

Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що висловлені відповідачем ОСОБА_3 оціночні судження та думки, що стосуються позивача в частині щодо скинутого з постаменту погруддя ОСОБА_4, слід визнати такими, що порочать гідність, честь та ділову репутацію ОСОБА_1

Судом також встановлено, що умисним приниженням ділової репутації позивача, йому була заподіяна з вини відповідача ОСОБА_3 моральна шкода, яка знайшла своє вираження у приниженні честі, гідності та ділової репутації фізичної особи.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності і вважає, що визначений позивачем розмір грошового відшкодування не є співмірним із заподіяною шкодою, а тому вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково в розмірі 1000 грн.

Разом з тим не підлягає до задоволення позов у вищевказаній частині, заявлений до громадської організації «Громадянська Українська коаліція», оскільки даних про реєстрацію такої судом не здобуто.

Що стосується стягнення з відповідачів в користь ТзОВ «Готельно-оздоровчий комплекс «Карпати» збитків (упущеної вигоди), суд вважає, що позивачем не представлено жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про завдання йому матеріальної шкоди відмовою людей від заброньованих місць в оздоровчому комплексі «Карпати».

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 23, 94, 97, 277, 297, 299, 1167 ЦК України, ст. 47-1 Закону України "Про інформацію", суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, принижує ділову репутацію ОСОБА_1, інформацію, поширену на плакатах та у виступах 31.08.2012 року ОСОБА_3 на мітингу, який відбувся на території ТзОВ «Готельно-оздоровчий комплекс «Карпати», а саме:

«Шановні, сьогодні докази нехай шукає наша міліція. Вони для того поставлені. Але оскільки вчора змели пам'ятник і пан ОСОБА_1 перший зробив заяву на захист ОСОБА_4, а через кілька днів п.Грицак приїжджає і забирає (в) автомобіль людей, які розповсюджують агітки проти влади і нібито влада знищила цей памятник, його звергла з постаменту, то ми прекрасно розуміємо, що це є другий етап одної і тої самої провокації і проти влади і проти громади. І ми перекладаємо сьогодні на партію регіонів, яка є правлячою партією, якій підлягають правоохоронні органи, вину за знищення бюсту ОСОБА_4 у сквері міста Трускавця».

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя