Справа №478/1949/13-ц пров. №2/478/390/2013
З а о ч н е р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и
13.12.2013 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді Сябренко І.П.
за участю: секретаря Поліщук С.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства Акцент-Банк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення про його виклик до суду, опубліковане в газеті Рідне Прибужжя за №49 від 05 грудня 2013 року, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
В силу ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Дійсно між публічним акціонерним товариством Акцент-Банк і ОСОБА_1 20 квітня 2008 року був укладений кредитний договір №АСОХRХ20790005, який складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт). Відповідно до якого Банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 4080 грн., строком на 24 місяці починаючи з 20.04.2008 року по 19.04.2010 року включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 680 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 97 грн. 92 коп. в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві позичальника та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт) строки.
Відповідно до Заяви позичальника, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 290 грн. 30 коп., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат.
Згідно п.4.2. умов надання споживчого кредиту, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених Заявою та умовами, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від розміру зазначеному у Тарифах та Заяві, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.
Відповідно до п.5.1 умов, при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.
При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, що відповідає вимогам п.5.3 умов кредитного договору.
Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).
Згідно умов кредитно договору №АСОХRХ20790005 від 20.04.2008 року сторонами встановлено строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк не пізніше 19 квітня 2010 року.
Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.
Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Відповідач ОСОБА_1 припинив виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та сплати інших платежів за кредитним договором з 20 вересня 2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, комісії, пені та штрафу позивач звернувся 05 листопада 2013 року.
Разом з тим, відповідно до вимог ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч.1, 3 ст.264 ЦК України).
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Також, ч.1 ст.259 ЦК України передбачено, що за домовленістю сторін позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Як передбачено п.5.5 Умов, які в силу підписаної ОСОБА_1 заяви є складовою частиною кредитно договору, позовна давність по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафу) за даним Договором встановлена сторонами тривалістю 5 років.
За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).
З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.
Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).
У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.
При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з умовами кредитно договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі 290 грн. 30 коп. з 20 по 25 число кожного календарного місяця, а також встановлено відповідальність за порушення умов повернення кредиту та процентів за користування ним.
Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами з 20 по 25 число кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.
Отже, виходячи з умов договору та змісту зазначених правових норм, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом та комісії, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
Аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання (за укладеним сторонами договором - 19 квітня 2010 року) вправі був стягувати несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В такому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України по справі № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 р. і є обов'язковою для застосування в силу ст.360-7 ЦПК України.
З урахуванням викладених вимог закону та обставин справи, дати звернення з даним позовом, визначеної сторонами у договорі позовної давності, позивач має право вимагати стягнення прострочених щомісячних платежів з оплати кредиту, процентів та комісії, які мав сплатити відповідач за умовами Договору, починаючи з 05 листопада 2008 року.
За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.
Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.
Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).
За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.
Такого висновку дійшов Верховний Суд України по справі № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 р.
Решта платежів, які мали бути сплачені до 05 листопада 2008 року не підлягають стягненню у зв'язку з пропуском позовної давності в силу ст.267 ЦК України.
Конституційний Суд України у рішенні від 7 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22 липня 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
Вимога про нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч.1, 2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача а джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора.
Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 9 квітня 1985 року №39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України.
Відповідно підлягає й корегування розмір штрафу, нарахованого на підставі п.5.3 умов кредитного договору: 500 грн. + 591 грн. 52 коп. (5% від (5830 грн. 39 коп. + 6000 грн.) = 1091 грн. 52 коп.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ Акцент-Банк належить стягнути судові витрати, понесені ним у зв'язку з розглядом справи, у розмірі 449 грн. 40 коп. (229 грн. 40 коп. судового збору та 220 грн. витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача).
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства Акцент-Банк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, - задовольнити частково.
В останній частині позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Копію рішення надіслати відповідачу ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Суддя