Справа № 495/5731/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

11 листопада 2013 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Боярського О.О.

при секретарі Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради в інтересах ОСОБА_3, Білгород-Дністровська міжрайонна прокуратура про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог позовної заяви посилається на те, що відповідач 14.05.2013 року із згоди позивача взяв їх сина, ОСОБА_3, на вихідні і не повертає дитину. З огляду на викладені обставини просить відібрати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, від батька - ОСОБА_2, повернувши його матері - ОСОБА_1, за попереднім місцем проживання.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила позов задовольнити.

Представник третьої особи, служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у звязку з їх безпідставністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, в судовому засіданні від 14.10.2013 року проти задоволення позовних вимог позивача заперечував.

Зважаючи на вимоги щодо розумних строків розгляду справи, суд вважає за доцільне розглянути справу без участі належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи відповідача. Згоди на розгляд справи в заочному порядку позивач не надавала.

Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, 16 листопада 2009 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Козацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за №7 в книзі реєстрації шлюбів.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вказує, що вони з відповідачем проживають окремо та 14.05.2013 року з її дозволу відповідач забрав сина ОСОБА_3 до себе на вихідні. З цього часу ОСОБА_2 не повернув дитину матері. У звязку із викладеним, посилаючись на ст. 162 СК України, позивач просить відібрати дитину від батька та повернути її матері.

Однак, суд не погоджується з вказаними доводами позивачки та вважає їх безпідставними.

Так, згідно ст. 29 ч. 4 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає.

Положеннями ст. 163 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 162 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Положеннями статті 162 СК України встановлені правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків або іншої особи при визначенні місця проживання малолітньої дитини, якими є відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Відповідно при застосуванні вимог ст. 162 СК України доказуванню підлягає факт визначення місця проживання дитини та протиправність дій одного з батьків.

Як вже було зазначено вище, сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_3 та мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У судовому засіданні також встановлено, що між сторонами місце проживання малолітнього ОСОБА_3, відповідно до положень ст.ст. 160, 161 СК України не визначалося, рішення судом з цього приводу не ухвалювалося.

Також не визначалися і способи участі батька у вихованні дитини згідно до ст.ст. 157-159 СК України (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо).

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач вчинив протиправні дії щодо малолітньої дитини, сина ОСОБА_4, та змінив її місце проживання всупереч судовому рішенню або рішенню органу опіки та піклування.

Таким чином, оцінюючи встановлені у справі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд визнає, що між сторонами виник спір про визначення місця проживання малолітньої дитини, який не може вирішуватися у спосіб, обраний позивачем, шляхом відібрання дитини від батька і повернення її матері.

Позовної вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини в межах розгляду даної цивільної справи сторонами не пред'являлося.

Виходячи з наведеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, зважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, то і вимога щодо стягнення на її користь з відповідача судового збору у відповідності до ст. 88 ЦПК України також підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10,11,57,60,88,213-215 ЦПК України, ст.ст. 160-163, 141 СК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради в інтересах ОСОБА_3, Білгород-Дністровська міжрайонна прокуратура про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя