Справа № 442/7311/13-ц
Провадження № 6/442/333/2013
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Крамара О.В.

при секретарі Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі подання начальника Відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,-

в с т а н о в и в :

Начальник ВДВС Дрогобицького МРУЮ Львівської області ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр..України, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування подання покликається на те, що на примусовому виконанні у ВДВС Дрогобицького МРУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-1258 виданий 05.05.2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на доньку Анну в розмірі 300 грн. щомісячно до закінчення нею навчання в ВПУ № 19 м.Дрогобича, але не довше як до досягнення нею 23-ох років, стягнення розпочати з 17.03.2010 року.

10.06.2010 року державним виконавцем ВДВС Дрогобицького МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа та скеровано до відома сторін.

Станом на 17 жовтня 2013 року боржником ОСОБА_1 добровільно рішення суду не виконується. Факт несплати підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Заборгованість по аліментах становить 9900 грн.

Згідно ч.2 ст.. 377-1 ЦПК України: «Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця».

Державний виконавець ВДВС Дрогобицького МРУЮ на розгляд подання не з'явився.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, вивчивши подання, оцінивши представлені документи, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В поданні начальник ВДВС посилається на те, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину ОСОБА_1 слід встановити, оскільки таке передбачене ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України". Зазначеною нормою Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: п. 2) діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; п. 5) він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Законом України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (зі змінами) врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду за ухвалою суду.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регламентовано право суб'єкта владних повноважень, а не суду, вчинити певні дії.

Посилання державного виконавця на норму ст. 377-1 ЦПК України, як на норму, якою регламентовано порядок розгляду судами питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), не дає суду правової підстави вирішити питання про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника, без спеціальної матеріальної норми, як це передбачено Конституцією України.

Крім цього, державним виконавцем не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник ОСОБА_1. може виїхати за кордон тимчасово або на постійне місце проживання, не виконавши зобов'язання, а також доказів чи даних, які б свідчили, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Інших правових підстав для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 суду не представлено.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні подання начальника відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_1, у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Крамар О.В