№ 201/1832/13-ц
провадження 2/201/934/2013
УХВАЛА

14 лютого 2013 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного підприємства «Інтерсервіс В» про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 лютого 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та ПП «Інтерсервіс В» про визнання правочинів недійсними.

З позовної заяви та викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги витікає, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу укладених договорів (попередній договір купівлі-продажу та додатку до попереднього договору купівлі-продажу) предметом яких є торгівельний кіоск «Престиж», тобто з урахуванням зазначеного витікає, що спір між сторонами виник саме з приводу нерухомого майна, однак ст. 114 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, а зі змісту позовної заяви та з доданих до неї документів витікає, що нерухоме майно торгівельний кіоск «Престиж», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у Індустріальному районі м. Дніпропетровська.

Крім того, в п. 27 постанови № 9 Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред`являються відповідно до частини першої статті 114 ЦПК за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об`єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей ЦК України.

Згідно абз. 4 та абзю 5 п. 4 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» правила статті 114 ЦПК про виключну підсудність застосовуються до позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (наприклад, звернення стягнення на нерухоме майно, передане в заставу іпотечне майно, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним тощо). Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду (частина п`ята статті 121 ЦПК).

Також, слід зазначити, що позивач у позовній заяві не вказує та не обґрунтовує підстави звернення з вказаною позовною заявою саме до цього суду, а тому з урахуванням вище викладено вказана позовна заява не підсудна цьому суду.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, вважаю за необхідне позов повернути позивачу та рекомендувати звернутися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 114, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та приватного підприємства «Інтерсервіс В» про визнання правочинів недійсними вважати неподаною і повернути позивачу та рекомендувати звернутися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя