Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2013 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Стус Ю.О.,

у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, усунення перешкод у користуванні житлом, виселення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням, вселення, -

в с т а н о в и в:

Позивачі за основним позовом звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, яким просять визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1; усунути перешкоди у користуванні позивачами вказаною квартирою, шляхом виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення; зобовязати Московський РВ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ГУМВС України в Харківської області зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку.

В обґрунтуванні своїх доводів позивачі зазначають, що є власниками квартири АДРЕСА_1, в якої також і проживають разом з ОСОБА_4 та зареєстровані по вказаної адреси. Окрім них, в квартирі зареєстрований відповідач з 1999р., оскільки на той час зі згоди власників прописаний тимчасово доки не придбає особисте житло. Квартира складається із трьох кімнат. Коли ОСОБА_2 була неповнолітньою, проживала разом із матірю ОСОБА_1, в інших кімнатах проживали матір ОСОБА_4 та брат ОСОБА_3 На сьогоднішній час ОСОБА_2 як власник частини квартири має бажання мешкати в окремої кімнаті. Відповідач веде аморальний спосіб життя, влаштовує бійки, участі в поточних, капітальних ремонтах не приймає, за комунальні послуги не сплачує. Відповідач обмежує право позивачів користуватися квартирою, останні не бажають сумісно мешкати. Також позивачі підтвердили факт, того, що у березні 2013р. замінили замки у квартирі і з того часу відповідач в квартирі не проживає.

Позивачі, представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердили вищевикладені обставини і просять вимоги позову задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав й звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2, яким просить визнати за ОСОБА_3 право користування спірною квартою; усунути перешкоди в користуванні квартирою, шляхом вселення до квартири.

Не погоджуючись з вимогами первинного позову, відповідач, обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову зазначає, що як член сімї основного наймача батька ОСОБА_5 у 1973р. вселився у спірну квартиру і був прописаним до 1979р. Вдруге поселився і прописався зі згоди на той час власників квартири матері ОСОБА_4 і сестри ОСОБА_1 у червні 1999р. і проживав в квартирі до березня 2013р. ОСОБА_1 тривалий час в квартирі не проживала, тому разом із матірю утримували житло, сплачували комунальні та інші послуги. В подальшому, мешкаючи разом із відповідачами, ОСОБА_3 ніяких перешкод не чинить, проживає у своєї кімнаті, де самостійно робив ремонтні роботи, віддає свою пенсію за інвалідністю матері в якості сплати комунальних послуг. 10.03.2013р. відповідачі спровокували бійку і повідомили, що знятий з реєстраційного обліку рішенням суду. 11.03.2013р. відповідачі замінили замки на вхідній двері, чим не надали доступу до квартири, де залишились речі, меблі тощо, чим позбавили місця проживання, іншого житла ОСОБА_3 не має, тому вимушений ночувати у друзів, в гаражі тощо. Просить зустрічний позов задовольнити, відмовити у задоволені основного позову.

Представник ОСОБА_3 підтримав позицію позивача за зустрічним позовом і просить його задовольнити.

Третя особа в судове засідання не зявились, будучи повідомленою належним чином про день та час розгляду справи, надавши до суду заяву про слухання справи за її відсутністю.

Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги первісного позову такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги зустрічного позову такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, судом встановлено, що квартира № 13, яка розташована по вул. Гв. Широнінців, 18-«в» в м. Харкові зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2

У квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, та з 1999 року ОСОБА_3

Такі факти підтверджено витягом про державну реєсрацію прав КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», копією свідоцтва про право власності, довідкою КП «Жилкомсервіс», дільниця № 34 від 02.09.2013р. (а.с.14-21,55).

Встановлено, і не заперечується сторонами, що зі згодою власників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у 1999р. у спірну квартиру прописаний ОСОБА_3 як член сімя власника.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Посилання позивачів за первісним позовом на той факт, що на сьогоднішній час ОСОБА_3 не має права користуватися спірною квартирою, оскільки його матір ОСОБА_4 не є власником квартири, а з позивачами не веде спільне господарство, на думку суду є помилковим і не відповідає вимогам ст.. 64, ч.4 ст. 156 ЖК України.

Далі, у відповідності до положень ст.. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що у березні 2013р. власниками квартири змінено вхідні замки до двері квартири, і з цього часу і вказаної причини ОСОБА_3 в спірній квартирі не мешкає.

Такий факт підтверджується і заявами ОСОБА_3 до Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Х/о, що містяться на а.с. 57-61, рішенням апеляційного суду Харківської області від 29.05.2013р. (а.с.40).

При таких встановлених обставинах, вимоги позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив права користування житловим приміщенням в спірній квартирі, необґрунтовані та спростовуються вищевикладеним.

Далі, позивачі за первісним позовом просять усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом виселення відповідача із квартири.

Між тим, з боку позивачів жодним доказом не підтверджено своїх доводів щодо чинення перешкод з боку ОСОБА_3 Ствердження про його аморальний спосіб життя, систематичне порушення правил співжиття тощо є голослівними та не доведеними.

Отже, позивачами за первісним позовом не надано тих доказів, що є підставами для виселення ОСОБА_3, які чітко передбачені положеннями ст. 116 ЖК України, тому вимоги позову і в цієї частині задоволенню не підлягають.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 просить визнати за ним право користування квартирою № 13 у будинку № 18-«в» по вул. Гв. Широнінців в м. Харкові.

Разом з цим, суд відмовляє позивачу в цієї вимоги, оскільки судом встановлено, що останній з 1999р. зареєстрований і постійно до березня 2013р. у вказаній квартирі проживає, нею користується, в його кімнаті знаходяться меблі, побутові та особисті речі, і додаткового рішення в цієї частині не потрібно.

Далі, як встановлено текстом вище, з боку відповідачів за зустрічним позовом чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою ОСОБА_3, тому у відповідності до вимог ст. 156 ЖК України, ст. 391 ЦК України, суд вважає, що вимоги останнього в цієї частині обґрунтовані та доведені, тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 10,11, 27, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст..ст. 156, 116,168 ЖК України, ст.. 391,405 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні квартирою № 13 в будинку № 18-«в» по вул. Гв. Широнінців в м. Харкові, шляхом вселення ОСОБА_3 у вказану квартиру.

В іншої частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі протягом десяти днів з дня оголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя