Справа №1805/3884/12 Головуючий у суді у 1 інстанції - Бойко
Номер провадження 22-ц/788/1058/13 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2013 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В., Попруги С. В.,

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 березня 2013 року

у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Верес" до ОСОБА_2

про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 березня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Верес» 69350 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 4000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. Вирішено питання судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі представник апелянта, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому посилається на те, що суд першої інстанції помилково визначив витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн., так як він перевищує, встановлений законом, гранично допустимий розмір. Вважає безпідставно стягнутими і витрати на послуги адвоката в розмірі 8000 грн. та аудитора - 3000 грн., а також, що суд неналежним чином дослідив надані відповідачем докази, зокрема, пояснення його свідків та відомості журналу обліку транспортних засобів.

Заслухавши пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення представників позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення відповідача від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію у 2011 році» не звільняє його від обов'язку відшкодувати шкоду, заподіяну злочином. Суд в своїх висновках послався на докази, що підтверджують факт заволодіння майном товариства, зокрема, на показання свідків, висновки мистецтвознавчих експертиз, судово-економічної експертизи та матеріали кримінальної справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 1997 року є суб'єктом підприємницької діяльності в сфера торгівлі, маркетингових послуг та інших видів діяльності.

Наказом ТОВ «Верес» від 20 вересня 1999 року він був прийнятий на посаду заступник директора по збуту, а в 2003 році переведений заступником директора по комерції.

В обов'язки відповідача входило пошук замовників та збут сувенірної продукції товариства. (а.с. 89 т. 1) Одним із замовників такої продукції була Укрзалізниця.

05 травня 2009 року за його усною домовленістю з посадовими особами Укрзалізниці було оформлено замовлення на виробництво продукції та її поставку, а відповідальним за виконання замовлення був ОСОБА_4 (а.с. 120-121 т.1 кримінальної справи)

Допитані в ході розгляду справи працівники ТОВ «Верес» ОСОБА_5, ОСОБА_6 та художники товариства ОСОБА_7, ОСОБА_8 та інші підтвердили факт, що виконання заказу в строки контролювалось відповідачем.

Згідно зі замовленням на поставку Укрзалізниці станом на 03 серпня 2008 року було виготовлена 71 одиниця продукції на суму 58 230,00 грн., а саме 7 шт. ваз із складним розписом на суму 5285,00 грн., 9 ваз із пейзажним розписом на суму 5670,00 грн., 2 вази із квітковим розписом на суму1080 грн., 48 баклаг різних розмірів із складними та пейзажними розписами на суму 22695,00 грн., 2 інкрустовані ікони вартістю 11000,00 грн. та 3 шкатулки вартістю 12500,00 грн.

Згідно накладної по внутрішньому переміщенню продукції вказана продукція з 07 серпня 2009 року обліковувалась за матеріально-відповідальною особою ОСОБА_6 Факт оприбуткування пропозиції за фактичною виробничою собівартістю підтверджується бухгалтерською документацією, що вбачається із висновку судово-економічної експертизи № 5499/6760 від 12 грудня 2011 року в кримінальній справі. (а.с. 165 т. 8)

За вказаним висновком бухгалтерського обліку ТОВ «Верес» щодо обліку виготовленої продукції, вона відповідала вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а встановлення цін на сувенірну продукцію відповідала вимогам Закону України «Про ціни та ціноутворення».

Висновок експертизи не спростовується доводами апеляційної скарги.

Таким чином, в справі є достатньо доказів, які свідчать про факт виготовлення та підготовчі дії по реалізації продукції Укрзалізниці заступником директора по комерції ОСОБА_2

Як вбачається із матеріалів справи, наказом від 07 серпня 2009 року ОСОБА_2 був направлений у відрядження з 10 серпня 2009 року для реалізації продукції та були оформлені необхідні документи, які за його проханням були залишені на складі.

Відповідно до показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6, 10 серпня 2009 року о 05 годині ранку відповідач прибув на автомобілі на територію складу, сторож ОСОБА_9 відкрила склад, відповідач забрав всю підготовлену продукцію, а накладну не підписав, в подальшому відповідач на роботу не з'являвся. (а.с. 140, 142 т. 8) Показання вказаних свідків не спростовувались доводами апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання представника відповідача про те, що суд не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, оскільки як вбачається із протоколу допиту від 04 лютого 2010 року (а.с. 78-80 т. 6), вказані свідки знаходились в дружніх стосунках з відповідачем, а крім того, їх пояснення не відображають відомостей про обставини дня 10 серпня 2009 року.

Аналогічно колегія суддів не може взяти до уваги пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які також не вказали на обставини, які мають значення по справі. (а.с 145-146 т. 8)

Колегія суддів не може взяти до уваги, як доказ - журнал обліку транспортних засобів автостоянки № 5 СОО ВСА, оскільки судом першої інстанції записи журналу перевірялись та було встановлено, що підписи проставлялись неустановленими особами від імені відповідача і ці обставини апелянтом не спростовані.

Таким чином, суд дав належну оцінку всім наявним письмовим доказам, що містяться в матеріалах кримінальної та цивільної справи.

І, зокрема, тому факту, що на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_2 26 серпня 2009 року надійшли грошові кошти в сумі 53730 грн. від Управління справами Укрзалізниці, як оплата за товар. (а.с. 91 т. 3 кримінальної справи).

Доводи апелянта про те, що продукція, поставлена Укрзалізниці не може бути продукцією ТОВ «Верес» також не заслуговують на увагу. Відповідач ОСОБА_2 не надав доказів про те, що предметом поставки були інші плетені вироби та не вказав джерело їх виготовлення. На з'ясування цього питання були проведені мистецтвознавчі експертизи від 21 серпня 2010 року, згідно яких вази, які поставлялись Укрзалізниці та надані на дослідження мають сюжет та стиль розпису, авторами якого є художники ТОВ «Верес» - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т. 7 а.с. 48, 57, 62)

Із Протоколу огляду місця події: приміщення Управління справами Державної адміністрації Укрзалізниці вбачається, що були вилучені вази з декоративним розписом, які були поставлені ПП ОСОБА_2 в серпні 2009 року. (т. 5 а.с. 136-154)

Відповідно до п. 3 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Кримінальна справа відносно ОСОБА_2 була порушена за ст. 191 ч. 2 КК України та прийнята до провадження суду 18 жовтня 2010 року. Неодноразово призначалась до розгляду, а 19 грудня 2011 року ОСОБА_2 подав заяву про застосування амністії з підстав, що має на утриманні неповнолітнього сина.

Враховуючи факт, що винні дії відповідача знайшли своє підтвердження в ході досудового слідства та під час розгляду цивільної справи, то судом обґрунтовано вирішено питання про стягнення шкоди в розмірі 58230 грн. за заподіяної товариству внаслідок незаконного заволодіння сувенірної продукції ТОВ «Верес».

Факт недостачі продукції на суму 58230,00 грн. підтверджується актом інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей від 04 вересня 2009 року. (а.с. 36-39 т. 1)

За цих умов, суд обґрунтовано стягнув на користь позивача збитки, понесені у зв'язку з розглядом кримінальної справи, а саме 3000 грн. за аудиторський висновок, проведений в рамках кримінальної справи 01 червня 2011 року (а.с. 67 т. 8), який проведений з питань організації та ведення бухгалтерського обліку, обліку сировини і матеріалів та порядку формування реалізаційних цін на готову продукцію.

Факт оплати витрат на суму 3000 грн. підтверджується видатковим касовим ордером від 24 червня 2011 року (а.с. 6 цивільної справи), а тому доводи апелянта про безпідставність стягнення вказаних коштів не є такими, що заслуговують на увагу. Крім того, в матеріалах справи є підтвердження сплати 120 грн. Сумському художньому музею за експертне дослідження ваз (а.с. 167-168) та підтвердження факту сплати позивачем за надання правової допомоги по кримінальній справі в сумі 8000 грн. Зокрема, постановою слідчого від 27 серпня 2010 року (а.с. 103 т. 7) Гусейнова В.Г. була визнана представником цивільного позивача, у зв'язку з чим вона підтотувала позовну заяву, брала участь в процесі досудового слідства, знайомилась з матеріалами кримінальної справи, що складається із 8 томів протягом 4 год. 30 хв. (а.с. 219 т. 7)

Таким чином, витрати за правову допомогу в розмірі 3000 грн. знайшли своє підтвердження. (а.с. 14 т. 8)

Згідно квитанцій ТОВ «Верес» була проведена оплата в розмірі 5000 грн. за ведення кримінальної справи в суді. (а.с. 165 цивільної справи). Встановлено, що адвокат Гусейнова В.Г. подавала позовну заяву, заявляла письмові клопотання та брала участь у таких судових засіданнях:

1)18 жовтня 2010 року - 15 хв.,

2)03 листопада 2010 року - 115 хв.,

3)24 листопада 2010 року - 10 хв.,

4)09 грудня 2010 року - 90 хв.,

5)01 березня 2011 року - 90 хв.,

6)21 березня 2011 року - 150 хв.,

7)14 квітня 2011 року - 5 хв.,

8)04 травня 2011 року - 95 хв.,

9)08 червня 2011 року - 50 хв.,

10)31 серпня 2011 року - 10 хв.,

11)11 жовтня 2011 року 90 хв.

Враховуючи об'ємність кримінальної справи, тривалу участь ( 12 годин) в судових засіданнях, подання письмових клопотань, колегія суддів дійшла висновку про співрозмірність адвокатської допомоги з розміром стягнутих витрат та вважає, обґрунтованим рішення суду в частині стягнення цих витрат в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Що стосується доводів апеляційної скарги про завищений розмір витрат стягнутих на правову допомогу в цивільній справі, то колегія суддів також вважає їх безпідставними, оскільки правову допомогу ТОВ «Верес» за договором надавав інший представник - ОСОБА_16 (а.с. 25, 157) який був присутнім у дев'яти судових засіданнях, що становить 361 хв. або більше 6 годин, а також знайомився з матеріалами кримінальної справи, яка складається з 8 томів. (а.с. 26, 38, 48, 68, 95, 140, 151, 161, 183)

Факт сплати ТОВ «Верес» за надання правової допомоги ОСОБА_16 4000 грн. підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 05 березня 2013 року. (а.с. 156)

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не містить доводів, які б давали підстави до скасування чи зміни рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржники не надали будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, дав вірну правову оцінку зібраним доказам й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 березня 2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -