Справа № 565/541/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2013 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення в її користь аліментів на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з доводами позивачки сімейне життя із відповідачем поступово погіршувалося, в листопаді 2011 року ОСОБА_2 покинув її та їх спільну малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, переїхав на проживання до своїх батьків. З наведених причин, як зазначила ОСОБА_1, сімейно-шлюбні відносини із відповідачем, ведення спільного господарства та сумісне проживання сторін припинено. Враховуючи таку поведінку ОСОБА_2, ОСОБА_1 вважає неможливим примирення сторін і подальше спільне сімейне життя із відповідачем, в звязку з чим просить суд розірвати шлюб та відновити їй дошлюбне прізвище Гордєєва. За таких обставин, позивачка вважає, що малолітня дитина дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повинна проживати з матірю. Окрім цього, згідно з обґрунтуваннями, викладеними у позовній заяві ОСОБА_1, відповідач добровільно не надає належної матеріальної допомоги на утримання їхньої спільної дитини, незважаючи на неодноразові звернення. Позивачка вказала, що ОСОБА_2 має задовільний стан здоровя, одержує нерегулярний, мінливий дохід, оскільки працює на тимчасових роботах із будівництва заміських будинків на території України та Росії, та не здійснює утримання інших осіб, тому спроможний приймати участь у матеріальному забезпеченні малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. При визначенні розміру аліментів ОСОБА_1 просить суд врахувати, що окрім допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, інших доходів вона не має, тому самостійно без надання матеріальної допомоги відповідачем батьком дитини самостійно неспроможна забезпечити повноцінний та гармонійний розвиток малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За таких обставин, позивачка просить суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка пояснила, що з листопада 2011 року до теперішнього часу відповідач з нею і їх спільною малолітньою дитиною не проживає та не веде спільного господарства. Згідно з доводами ОСОБА_1 збереження шлюбу та примирення подружжя неможливе. Позивачка вказала, що відповідач взагалі не цікавиться життям своєї малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не піклується про її стан здоровя та потреби у лікуванні, масажах у звязку з дисплазією кульшових суглобів. Згідно з твердженнями ОСОБА_1 останній раз ОСОБА_2 бачив малолітню дитину 17 квітня 2012 року, надав матеріальну допомогу на її утримання в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. та іграшки і відтоді малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, матеріально не забезпечує. При цьому позивачка зазначила, що відповідач має дохід від підробітків, оскільки осінню 2012 року виконував роботи під Києвом, а з 15 січня 2013 року до 26 березня 2013 року виконував роботи у Російській Федерації.

Відповідач ОСОБА_2 повністю не визнав позовні вимоги ОСОБА_1, про що зазначив у судовому засіданні. Згідно з доводами відповідача він бажає спільного сімейного життя із позивачкою та її переїзду до нього на проживання у Львівську область. ОСОБА_2 пояснив, що на теперішній час він не має постійного місця роботи та перебуває на утриманні своїх батьків. Відповідач зазначив, що останній раз рік тому він надав матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) грн. 00 коп. Згідно з твердженнями ОСОБА_2 на теперішній час він має тимчасові підробітки різного характеру, в результаті чого його місячний дохід в середньому становить 500 (пятсот) грн. 00 коп. 600 (шістсот) грн. 00 коп. За таких обставин, відповідач вказав, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп. в місяць. Після дачі показань свідком ОСОБА_4 та спростувань позивачки, наданих у судовому засіданні, ОСОБА_2 підтвердив, що наприкінці жовтня 2012 року він виконував роботи кладка граніту в смт.Лісники під Києвом, за які отримав аванс в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., а також вказав, що виконував роботи у Російській Федерації протягом 12 днів, за які одержав 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп., а інші 2 місяці перебував у Російській Федерації у свого дядька, доглядав за ним та жив за його рахунок.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначила, що наприкінці жовтня 2012 року ОСОБА_2 писав їй по електронній пошті про те, що має роботу, оскільки в смт.Лісники під Києвом укладає граніт та хоче надати допомогу малолітній дитини дочці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте, як вказала свідок ОСОБА_4, вона бачила відповідача із його малолітньою дитиною лише на хрестинах останньої.

В подальшому на судовий розгляд справи позивачка не зявилася, подавши до суду письмову заяву від 17 червня 2013 року про розгляд справи без її участі на підставі наявних доказів. Окрім цього, зміст вказаної заяви ОСОБА_1 від 17 червня 2013 року свідчить, що позивачка повністю підтримує позовні вимоги, заявлені до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 не зявився у судове засідання на продовження розгляду справи повторно, хоча у встановленому законом порядку був повідомлений судом про час, дату і місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань відповідач суду не надав.

Враховуючи наведене, а також відсутність заперечень зі сторони позивачки, суд, керуючись ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, вирішив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, в результаті чого постановити заочне рішення.

Зясувавши позицію та доводи сторін, заслухавши показання свідка ОСОБА_4, суд дослідив і оцінив у сукупності всі докази справи та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини підлягає частковому задоволенню.

Такий висновок суду грунтується на наступних правових підставах.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України визначено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Частиною 1 ст.180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Слідуючи вимогам ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

В даному випадку судом встановлено наступні обставини.

26 квітня 2011 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у Красненській селищній раді Буського району Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 26 квітня 2011 року зроблено запис за №9. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ №169037, повторно виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області 13 вересня 2011 року. В період цього шлюбу 26 серпня 2011 року у сторін народилася дочка - ОСОБА_5, яка на момент вирішення спору є малолітньою дитиною. Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії І-ГЮ №148399, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області 09 вересня 2011 року (актовий запис №428 від 09 вересня 2011 року).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та пояснень сторін, наданих ними під час судового розгляду справи, слідує, що між подружжям ОСОБА_2 і ОСОБА_1 немає взаєморозуміння. Тривалий період часу з листопада 2011 року до теперішнього часу сторони проживають окремо, фактично не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Дані обставини призвели до того, що їх сімя фактично розпалася. На теперішній час примирення між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 не наступило.

Наведені обставини свідчать, що сімя ОСОБА_2 і ОСОБА_1 фактично не існує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін. На теперішній час сторони фактично не відновили сімейно-шлюбні відносини між собою, тому за таких обставин шлюб не може бути збереженим. З наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1

Довідкою ЖЕД №3 Кузнецовського міського комунального підприємства №2787 від 07 лютого 2013 року підтверджується, що малолітня дитина сторін дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матірю позивачкою ОСОБА_1

З довідки управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №647 від 18 квітня 2013 року слідує, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області та щомісячно отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 823 (вісімсот двадцять три) грн. 33 коп. Загальна сума допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, одержаної позивачкою за період часу з жовтня 2012 року до березня 2013 року включно становить 4939 (чотири тисячі девятсот тридцять девять) грн. 98 коп.

Судом встановлено, що вказаного розміру доходу ОСОБА_1 недостатньо для належного матеріального забезпечення всіх потреб малолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, необхідних для її повноцінного фізичного та духовного розвитку, в тому числі лікування, без участі в цьому батька дитини відповідача ОСОБА_2

Довідка виконавчого комітету Красненської селищної ради Буського району Львівської області №920 від 23 квітня 2013 року та довідка Буського районного центру зайнятості Львівської області №628 від 23 квітня 2013 року свідчать, що ОСОБА_2 згідно з записами трудової книжки серії АФ №102617 ніде не працює та з 11 січня 2013 року не отримує допомоги по безробіттю.

Довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА №294232, видана державним реєстратором Буської районної державної адміністрації Львівської області свідчить, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців записів про проведення реєстраційних дій відносно ОСОБА_2 не знайдено.

Однак, згідно з доводами позивачки, наданими під час судового розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 в дійсності працює на тимчасових роботах з будівництва заміських будинків на території України і Російської Федерації, отримує нерегулярний, мінливий дохід від цих підробітків та має змогу надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дочці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є його єдиною утриманкою.

Вказані обставини відповідач частково визнав, даючи пояснення у судовому засіданні 29 квітня 2013 року. Зокрема, ОСОБА_2 визнав, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп. в місяць, зазначивши, що займається тимчасовими підробітками різного характеру та має середньомісячний дохід в розмір 500 (пятсот) грн. 00 коп. 600 (шістсот) грн. 00 коп. Разом з цим при виявленні судом розбіжностей між поясненнями відповідача з одного боку і поясненнями позивачки та показаннями свідка ОСОБА_4 з іншого боку ОСОБА_2 підтвердив, що наприкінці жовтня 2012 року він виконував роботи по кладці граніту в смт.Лісники під Києвом, за які одержав аванс в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп., а також підтвердив факт свого перебування на початку 2013 року понад 2 місяці у Російській Федерації та виконання робіт і отримання заробітку в сумі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. за 12 робочих дні. З пояснень відповідача також слідує визнання того факту, що з травня 2012 року до теперішнього часу він не надає матеріальної допомоги своїй малолітній дитині дочці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наведені обставини, зазначені сторонами та свідком ОСОБА_4 у судовому засіданні, в своїй сукупності свідчать про невиконання відповідачем ОСОБА_2 своїх батьківських обовязків щодо утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом тривалого часу понад одного року, незважаючи на наявну фінансову спроможність.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, враховуючи незначний дохід позивачки, яка здійснює догляд за малолітньою дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, потреби малолітньої дитини та стан її здоровя, а також працездатність відповідача, його фактичне непроживання із малолітньою дитиною, відсутність у ОСОБА_2 інших утриманців, тривале ненадання ним матеріальної допомоги своїй малолітній дитині та наявність у відповідача нерегулярного, мінливого доходу (напочатку 2013 року в розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп. за виконані роботи протягом 12 днів), суд визнав за належне визначити аліменти, які підлягають щомісячному примусовому стягненню з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини дочки: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп. щомісячно.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини недоведені, тому в їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи наведені обставини, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.ст.112, 113, ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.184, ч.1 ст.191 СК України, керуючись ст.4, ч.1 ст.11, ст.60, ч.1 ст.61, ч.ч.1, 3 ст.88, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.224, ст.ст.225-228, ч.4 ст.231, ч.2 ст.232, ч.1 ст.233, ч.1 ст.294, ч.1 ст.367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задоволити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_6, який зареєстрований у Красненській селищній раді Буського району Львівської області 26 квітня 2011 року, актовий запис за №9, - розірвати.

Після розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_6, який зареєстрований у Красненській селищній раді Буського району Львівської області 26 квітня 2011 року, актовий запис за №9, відновити ОСОБА_6 її дошлюбне прізвище - Гордєєва.

Малолітню дитину сторін - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на виховання її матері ОСОБА_6 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_6 аліменти на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 26 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог, заявлених ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, - відмовити в задоволенні за їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обовязковому негайному виконанню.

На заочне рішення суду відповідачем може бути подана заява про його перегляд до Кузнецовського міського суду Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення суду.

На заочне рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів позивачкою - з дня отримання його копії, а відповідачем - в цей же строк з дати постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий суддя О.І.Горегляд