Провадження №2/522/4675/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2013 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарях - Петросянц А.С., Антонецькому С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

15.11.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, посилаючись на те, що 29.04.2012 року помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з частини квартири №22 в будинку №3 по площі ОСОБА_4 (раніше пл.ОСОБА_5) в м.Одесі, яка була приватизована в 1994 році в рівних частках на його, позивача, матір - ОСОБА_6, що померла 24.01.2007 року; на його, позивача, батька - ОСОБА_3Ф, та нього - позивача. Коли він, позивач, звернувся до Першої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, то його сповістили, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини також звернулася дружина померлого ОСОБА_2, яка зареєструвала шлюб з його батьком 15.03.2012 року.

Позивач зазначив, що він весь час проживав з батьком, з причин хвороби постійно знаходився вдома, проте знав ОСОБА_2, як жінку, що двічі на місяць прибирала у них в квартирі, а не як дружину свого батька, ІНФОРМАЦІЯ_1, який дуже тяжко хворів на цукровий діабет, аторослероз, мав поганий зір, не міг вільно пересуватися.

Позивач вважає, що укладений з відповідачкою шлюб був укладений без наміру створення сімї та набуття прав і обовязків подружжя, а з метою заволодіння квартирою померлого ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просять суд зобовязати визнати недійсним шлюб, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 15.03.2012 року.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні, ОСОБА_2 суду пояснила, що ОСОБА_3 вона знала на протязі більш 5 років, перебували у фактичних шлюбних відносинах, а 15.03.2012 року вона та померлий зареєструвати шлюб та утворили сімю, проживали разом. Зазначає, що вона піклувалася про ОСОБА_3, вони мали спільний побут та вели спільне господарство. Вважає, що вона правомірно подала заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3, як його дружина, з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі. При цьому зазначила, що організацією похорон ОСОБА_3 займалася самостійно, вона ж і отримувала свідоцтво про смерть.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи,заслухав пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3, що підтверджується рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.12.2012 року (справа №1522/26581/12).

29.04.2012 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, що складається з частини квартири №22 в будинку №3 по площі ОСОБА_4, яка належала йому на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло (дублікат), виданого 17.06.1994 року Управлінням ЖКГ Одеської міської ради народних депутатів за №43569.

Судом установлено, що 15.03.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 15.03. 2012 року актовий запис № 257.

Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки і чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Згідно зі т. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно повязані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сімї та набуття прав та обовязків подружжя.

Положеннями ч. 2 ст. 40 СК України та п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що за рішенням суду шлюб обовязково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності.

Згідно ч.1 ст.43 СК України розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним.

За теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сімї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обовязки подружжя. Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сімї.

Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сімю чи про його відсутність.

Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_2 шлюб з ОСОБА_3 був зареєстрований за їх взаємною згодою, вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Пояснила, що має ключі від квартири на площі ОСОБА_4, разом з ОСОБА_3 робили в ній ремонт; купувала продукти та готувала їжу померлому; коли він хворів, то купувала йому ліки та займалася його лікуванням; коли помер - сама займалася похованням у квартирі померлого; при цьому позивач, як син померлого, в цьому участі не приймав, а онука померлого ОСОБА_15, що є представником позивача, взагалі не була присутня на похованні ОСОБА_3 Відповідачка зазначила, що даний позов є надуманим і таким, що поданий з метою уникнути розподілу спірної квартири.

Будучи допитаними у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 пояснили, що вони робили ремонт в квартирі №22 в будинку №3 по площі ОСОБА_4 в м.Одесі і бачили, що в цій квартирі проживали разом ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ст.63 ЦПК України суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, так як вони не змогли назвати джерела своєї обізнаності щодо обставин реєстрації шлюбу та спільного проживання ОСОБА_2 і ОСОБА_3

З огляду на викладене суд виходить з того, що фіктивний сімейно-правовий стан - це результат протизаконного прийому, який полягає у здійсненні особою наданих законом правомочностей в цілях, які не відповідають їх змісту та соціальному призначенню. Особа може намагатися формально отримати деякі елементи правового статусу подружжя - право на пільги, право на одержання пенсій, допомоги та інших платежів, право виїзду за кордон, як члену сімї певної особи тощо. При цьому вона не має наміру реально створити сімю та підтримувати подружні стосунки. У судовому засіданні не встановлено вище перелічених обставин.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 не надав належних доказів, які б підтверджували, що шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 носив фіктивний характер, і укладаючи його, вони не мали на меті створити сімю та набути прав і обовязків подружжя.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, наведені сторонами доводи та заперечення з приводу заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивач, звертаючись з даними позовом до суду, не надав належних та допустимих доказів, які мали підтвердити підстави для визнання недійсним шлюбу, який укладено 15.03.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а відтак - позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 14, 21, 40, 43 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212,213, 214, 215 ЦПК України

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя 25.10.2013