Справа № 0513/4171/2012
Справа № 2/226/92/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2013 року Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

при секретарі Конопльовій О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання прав і обовязків забудовника в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання прав і обовязків забудовника в порядку спадкування.

В обґрунтування позову вказала, що 9 вересня 1969 року помер її батько ОСОБА_4, який постійно мешкав на день смерті у місті Димитров по вулиці 40 лєт Октября, будинок № 92. Після смерті спадкодавця у відповідності до статті 525 Цивільного кодексу Української РСР відкрилася спадщина на житловий будинок № 92 (колишній № 86), розташований у місті Димитров (раніше селище Ново-Донбаське Красноармійського району) Донецької (Сталінської) області по вулиці 40 лєт Октября (раніше - Папаніна) з належними до нього господарськими надвірними будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,10 га за тією ж адресою.

На підставі протоколу №7 від 19 квітня 1952 року виконавчого комітету Ново-Донбасівської селищної ОСОБА_5 депутатів трудящих Красноармійського району Сталінської області ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва розміром 0,10 га. Спадкодавцем за життя, а саме у 1953 році було збудовано: одноповерховий житловий будинок загальною внутрішньою площею - 34,4 м2, в тому числі житловою площею - 15,6 м2, а також належні до нього надвірні господарські будівлі та споруди, позначені у технічному паспорті літерою: А1- житловий будинок, а1- тамбур, а11- ганок, Б1 - сарай, В1 - сарай, Д1 - сарай, Г1 - вбиральня, № 1 - огорожа, №2 - ворота, І замощення, за адресою: місто Димитров Донецької області, вулиця 40 лєт Октября, будинок № 92 (колишня адреса: селище Ново-Донбаське Красноармійського району Сталінської області, вулиця Папаніна, будинок № 86), що підтверджується архівною довідкою від 04.04.1985 року № Р-18 та довідкою БТІ від 06.09.2011 року № 104.

Здійснене будівництво відповідає архітектурним, будівельним, санітарним, пожежним, екологічним вимогам будівництва та не порушує права інших осіб. У дозвільному документі на будівництво та технічній документації на будинок власником зазначено ОСОБА_6.

ОСОБА_4 збудував будинок № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області (колишня адреса: будинок № 86, вулиця Папаніна у селищі Ново-Донбаське Красноармійського району Сталінської області), перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. З часу будівництва подружжя ОСОБА_7 відкрито користувалося збудованим ними будинком за вищенаведеною адресою.

Відповідно до статей 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, як спадкоємець першої черги за законом, в установлений законом шестимісячний строк ОСОБА_7, як дружина спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_6, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що складається із ? частини будинку № 92 по вул. 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області, так як вона мешкала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також протягом усього наступного часу до дня своєї смерті, що підтверджується відомостями домової книги.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 здійснив будівництво будинку № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області (колишня адреса: будинок № 86, вулиця Папаніна у селищі Ново-Донбаське Красноармійського району Сталінської області) на підставі протоколу №7 від 19 квітня 1952 року виконавчого комітету Ново-Донбасівської селищної ради Красноармійського району Сталінської області про виділення йому земельної ділянки для індивідуального будівництва та у відповідності до генерального плану, зареєстрованого в БТІ м. Красноармійська 19.01.1956 року за реєстровим номером 626, то законним буде ствердження про те, що ОСОБА_4 здійснив будівництво згідно з законом і у нього за життя як у забудовника виникло право на отримання свідоцтва на право власності на створений ним обєкт нерухомості .

Пятого серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, а саме Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення (втратила чинність). Тобто до пятого серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Відтак, ОСОБА_7 після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 успадкувала право на отримання свідоцтва про право власності на створений ним обєкт нерухомості, а саме на будинок № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області.

Третього квітня 2011 року померла її мати, ОСОБА_7, на підставі чого, та у відповідності до статті 1220 Цивільного кодексу України, відкрилася спадщина, що складається з права та обовязку забудовника, до складу якого входять: право введення в експлуатацію одноповерхового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами розташованого у місті Димитров по вул. 40 лєт Октября № 92, право отримання свідоцтва про право власності на зазначений обєкт нерухомості, право на державну реєстрацію цього обєкту нерухомості, через те, що за життя спадкодавцем ОСОБА_7 не було реалізоване право забудовника на отримання свідоцтва про право власності на будинок № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області та відповідно введення його в експлуатацію і подальшу реєстрацію права власності на нерухоме майно в БТІ міста Димитров.

Відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України, як спадкоємець першої черги за законом, в установлений законом шестимісячний строк вона, ОСОБА_1, прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_7, постійно мешкаючи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, будь-яких відмов щодо спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7, вона не заявляла.

Її сестри, доньки спадкодавця ОСОБА_7: ОСОБА_8 (ОСОБА_7 до шлюбу) ОСОБА_5 від права на спадкування майна після смерті матері відмовилася у звязку із тим, що не вчинили будь-якої дії, що свідчила б про прийняття нею спадщини в межах строку встановленого законом, а ОСОБА_2 (ОСОБА_7 до шлюбу) ОСОБА_9 надала нотаріально посвідчену відмову від права на спадкування в межах строку встановленого законом.

У звязку з тим, що на час відкриття спадщини вона мешкала разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 без реєстрації за місцем проживання, а саме в будинку № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров Донецької області, у неї виникла необхідність у судовому порядку встановити зазначений факт.

Відповідно до положень статті 1268 Цивільного кодексу України, як спадкоємець першої черги за законом, вона прийняла спадщину, яка складається з права та обовязку забудовника, оскільки на час смерті спадкодавця вона проживала разом зі своєю матірю за адресою вулиця 40 лєт Октября будинок №92, що підтверджується актом за місцем проживання без реєстрації, а також може бути підтверджено показами свідків.

Встановлення факту її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини після смерті спадкодавця необхідно їй для набуття права власності на збудований її батьками житловий будинок.

Незважаючи на факти, що свідчать про перехід спадщини у її власність, свідоцтва про право на спадщину за законом у встановленому законом порядку на спадкове майно вона не може отримати з причин відсутності належним чином зареєстрованих правовстановлювальних документів у ОСОБА_3 бюро технічної інвентаризації.

Приписами абзацу 1 пункту 8 та абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування передбачено якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_8 у листі від 07.11.2012 року № 636/0231 відмовив їй у видачі свідоцтва на спадщину за законом саме через відсутність належним чином оформлених та зареєстрованих правовстановлювальних документів на будинок № 92 по вулиці 40 лєт Октября у місті Димитров.

Вона не має можливості у будь який інший спосіб, окрім як за рішенням суду, захистити своє право на спадщину шляхом визнання її власником прав та обовязків забудовника, які належали спадкодавцю за життя, в порядку спадкування за законом.

Просить суд встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини та визнати за нею в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлої 03.04.2011 року, всі права та обовязки забудовника на одноповерховий жилий будинок, а також належні до нього надвірні господарські будівлі та споруди за адресою: місто Димитров, Донецької області, вулиця 40 лєт Октября, будинок № 92, які включають в себе - право введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності на зазначений обєкт нерухомості та його державну реєстрацію.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_10 позовні вимоги позивача підтримала.

Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказує що з позовом згодна.

Суд вважає, що в справі є достатньо відомостей про права та обовязки сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, що не зявилися до суду.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.09.1969 року помер ОСОБА_4, а 03.04.2011 року померла його дружина ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвами про шлюб та про смерть (а.с. 15, 16, 29).

Згідно свідоцтв про народження та про шлюб, ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_7) ОСОБА_11, ОСОБА_8 (до шлюбу - ОСОБА_7) ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (до шлюбу - ОСОБА_7) ОСОБА_9 є дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 17, 22, 23, 24).

Згідно протоколу № 7 від 19 квітня 1952 року виконавчого комітету Ново-Донбасівської селищної ОСОБА_5 депутатів трудящих Красноармійського району Сталінської області ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка для індивідуального будівництва розміром 0,10 га (а.с.25).

Згідно будинкової книги, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проживали разом за адресою: м. Димитров, вул. 40 лєт Октября, 92 та після смерті ОСОБА_6 в цьому будинку проживала ОСОБА_7 (а.с.10-13, 55-56).

Згідно з генеральним планом (схемою) на земельній ділянці за адресою: Донецька область Красноармійський район селище Ново-Донбаське, вул. Папаніна, 86 (перейменовано у вул. 40 лєт Октября, 92 м. Димитров) загальною площею 1070 м?, побудовані споруди позначені як: А-1 - жилий будинок, а-1 веранда, N-1 - огорожа (а.с. 14).

Згідно технічного паспорта, ОСОБА_6 за життя було збудовано: житловий будинок з належними до нього надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою місто Димитров Донецької області, вулиця 40 лєт Октября, будинок № 92 (а.с.7-9).

Згідно довідки БТІ м. Димитров від 06.09.2011 р., по інвентаризаційним даним БТІ домоволодіння № 92 по вулиці 40 лєт Октября (колишня вулиця Папаніна, будинок № 86) м. Димитров належить ОСОБА_6. Право власності на домоволодіння не оформлено (а.с. 26).

Згідно постанови приватного нотаріуса ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_8 від 07.11.2012 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на жилий будинок за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92 після померлої ОСОБА_7 у звязку з ненаданням правовстановлюючого документу на будинок та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 27).

Згідно акту, складеному у грудні 2012 року квартальною та сусідами позивача, ОСОБА_1 постійно проживала без реєстрації за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92 з 2000 року по 03.04.2011 року разом з матірю ОСОБА_7, а після її смерті продовжує проживати за вказаною адресою по теперішній час (а.с. 28).

Згідно витягів зі Спадкового реєстру та довідок ОСОБА_3 державної нотаріальної контори від 10.01.2013 р., на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, померлого 12.09.1969 року, згідно інформації зі Спадкового реєстру спадкова справа не відкривалася, та на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_7, померлої 03.04.2011 року, згідно інформації зі Спадкового реєстру спадкова справа не відкривалася (а.с. 44-49).

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що вона мешкає за адресою: м. Димитров, вул. 40 лєт Октября, 103. За адресою: м. Димитров, вул. 40 лєт Октября, 92 проживала сімя ОСОБА_7: ОСОБА_7 з трьома дочками. ОСОБА_7 померла 2 роки тому. На час її смерті з нею проживала ОСОБА_1 старша дочка, яка продовжує проживати в цьому будинку до теперішнього часу.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що йому відомо, що ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_7) А.Г. доглядала за своєю матірю ОСОБА_7, яку усі звали баба Лєна. До смерті ОСОБА_7 її дочка ОСОБА_1 проживала 3-4 роки з матірю, доглядала за нею. ОСОБА_7 померла 2 роки тому. На час її смерті ОСОБА_1 проживала з матірю.

Виходячи зі змісту ч.ч.1, 2 ст.331, ч.1 ст.182 ЦК України та п.8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомого майна, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності. Отже, до прийняття обєкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації, право власності на цей обєкт не виникає.

Судом встановлено, що спадкодавцем ОСОБА_6 на законних підставах було збудовано житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92. Але, оскільки за життя спадкодавцем ОСОБА_6 не було введено в експлуатацію у встановленому порядку збудований житловий будинок, не було отримано правовстановлюючий документ на будинок та не було зареєстровано право власності на будинок, тому цей житловий будинок не є спадковим майном як обєкт нерухомості. В той же час у спадкодавця ОСОБА_6 як у забудовника виникло право на введення будинку в експлуатацію, на отримання свідоцтва про право власності на будинок і державну реєстрацію права власності на будинок, що не було ним зроблено за життя.

Відповідно до ст.177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ч.1 ст.178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст.190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, 09.09.1969 року після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складається з прав та обовязків забудовника на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92.

Відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 були його дружина ОСОБА_7 та діти ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_2. Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки проживала разом з чоловіком та вступила у володіння спадковим будинком. Діти спадкодавця спадщину не приймали.

03.04.2011 року після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, яка складається з прав та обовязків забудовника на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92.

Відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є її діти ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_2. Відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з матірю. ОСОБА_10 і ОСОБА_2 спадщину не приймали та на спадщину не претендують.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню і за ОСОБА_1 необхідно визнати права та обовязки забудовника на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: м. Димитров Донецької області, вул. 40 лєт Октября, 92.

На підставі ст.ст.16, 177, 178, 182, 190, 331, 392, 1216, 1218, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 234, 235, 259, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання прав і обовязків забудовника в порядку спадкування задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_7, яка померла 03.04.2011 року.

Визнати за ОСОБА_1 всі права та обовязки забудовника на одноповерховий житловий будинок, а також належні до нього надвірні господарські будівлі та споруди, позначені у технічному паспорті літерами: А1- житловий будинок, а1- тамбур, а'1 - ганок, Б1 - сарай, В1 - сарай, Д1 - сарай, Г1 - вбиральня, № 1 - огорожа, № 2 - ворота, І - замощення, розташовані за адресою: місто Димитров Донецької області, вулиця 40 лєт Октября, 92, що залишилися після смерті її матері ОСОБА_7, померлої 03.04.2011 року, в тому числі право на введення будинку в експлуатацію, право отримання свідоцтва про право власності на будинок, право на державну реєстрацію права власності на будинок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя