Р І Ш Е Н Н Я Провадження № 2о/331/66/13

331/5233/13-ц

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2013 року ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. Запоріжжя

У складі : головуючого - судді ФЕДЧЕНКО І.М.

при секретарі МІХЕЄНКО Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , зацікавлена особа Четверта Запорізька державна нотаріальна контора про встановлення факту перебування на території України,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась в суд з заякою, надалі її уточнила , та вказала, що 21 березня 2013 року померла її мати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка ОСОБА_3 Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть №263340 від 25.03.13 р. (копія додається), видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №1719).

Згідно довідки про причину смерті №63, виданої Центральною поліклінікою Жовтневого району м. Запоріжжя, причиною смерті є злоякісна інтоксикація, анемія .

З метою воззєднання з сімєю та проживання з найближчими родичами (донька та онук) померла постійно перебувала в Україні, в якій народилася та прожила практично все життя. Найближчими родичами, які складали сімю померлої є: вона донька-Васюта ОСОБА_4, громадянка України, місце проживання: 69002, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, 6/59 , та онук-Шевченко ОСОБА_5, громадянин України, місце проживання: 69002, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, 6/59 (копія паспорта додається).

До моменту смерті 21.03.2013р., померла, з 20.07.2012 р., постійно проживала з своєю сімєю за адресою: Україна, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, 6/59, про що свідчить довідка №13 від 10.01.2013 року, видана ЖБК №349 Феросплавник-8 (копія додається), з якими вона вела спільне господарство та мала спільний побут.

Починаючи з 1995 року померла мала власну нерухомість на території України, центр життєвих інтересів, тісні особисті, сімейні і економічні звязки були в Україні.

20 липня 2012 року її матір перетнула державний кордон України та вїхала на її територію через КПП Харків. У звязку з тим, що центром родинних та економічних звязків померлої була Україна, враховуючи тяжку та невиліковну хворобу, в органах державної міграційної служби України відповідно до вимог законодавства офіційно зареєстровано місце перебування померлої на території України за адресою: 69002, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, 6/59, тобто у її квартирі по 09 липня 2013року (фактично по день смерті, тобто 21.03.13 р.).

Отже,строк перебування її матері на території України складає 244 (двісті сорок чотири) календарні дні: з 20.07.12р. (день вїзду в Україну) по 21.03.13р. (день смерті).

З моменту вїзду на територію України 20.07.2012 року її матір по день смерті 21.03.2013 року не виїжджала за її межі (тобто не перетинала державний кордон України) та постійно знаходилася на території України у звязку з важким станом здоровя, що підтверджується інформацією, яка зберігається в базі даних Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, яка функціонує відповідно до Положення про цю базу даних, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби

України від 25.06.2007 року № 472, зареєстрованим у Мінюсті 05.07.2007 року за №765/14032.

Строк постійного перебування її матері на території України 244 календарних днів є безперервним та не переривався, оскільки матір була прикута до ліжка внаслідок тяжкої хвороби та не мала фізичної змоги для перетину державного кордону України у звязку з чим строк її перебування в Україні неодноразово продовжувався.

Встановлення факту перебування померлої в Україні на протязі 244 календарних днів, необхідно їй для надання їй статусу резидента України з метою правильного визначення ставки податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті Заявником при прийнятті спадщини. Просить суд встановити факт перебування в Україні громадянки ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на протязі 244 календарних днів (з 20 липня 2012р. по 21 березня 2013р.).та Визнати громадянку ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, резидентом України, яка померла 21.03.2013 року

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

3-тя особа суду надала заяву, просить справу розглядати без їх присутності.

Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення свідків, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено що 21 березня 2013 року померла матір заявниці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка ОСОБА_3 Федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть №263340 від 25.03.13 р. , видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №1719).

Згідно довідки про причину смерті №63, виданої Центральною поліклінікою Жовтневого району м. Запоріжжя, причиною смерті є злоякісна інтоксикація, анемія .

З метою воззєднання з сімєю та проживання з найближчими родичами (донька та онук) померла постійно перебувала в Україні, в якій народилася та прожила практично все життя.

Найближчими родичами, які складали сімю померлої є:

ОСОБА_7, громадянка України, місце проживання: 69002, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, 6/59 , та онук ОСОБА_8, громадянин України, місце проживання: 69002, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, 6/59

До моменту смерті 21.03.2013р., померла, з 20.07.2012 р., постійно проживала з своєю сімєю за адресою: Україна, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, 6/59, про що свідчить довідка №13 від 10.01.2013 року, видана ЖБК №349 Феросплавник-8, з якими вона вела спільне господарство та мала спільний побут.

Починаючи з 1995 року померла мала власну нерухомість на території України.

Тобто, центр життєвих інтересів, тісні особисті, сімейні і економічні звязки були в Україні.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою воззєднання сімї з особами, які є громадянами України, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері міграції (ст. 17 Закону).

20 липня 2012 року моя ОСОБА_2 перетнула державний кордон України та вїхала на її територію через КПП Харків, що підтверджується Міграційною карткою ОСОБА_2 із зазначенням дати вїзду в Україну та про що свідчить лист Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області №2301/03-4075 від 06.06.2013 року .

У звязку з тим, що центром родинних та економічних звязків померлої була Україна, враховуючи тяжку та невиліковну хворобу, в органах державної міграційної служби України відповідно до вимог законодавства офіційно зареєстровано місце перебування померлої на території України за адресою: 69002, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, 6/59, тобто у моїй квартирі по 09 липня 2013року (фактично по день смерті, тобто 21.03.13 р.).

Таким чином ,строк перебування померлої ОСОБА_2 на території України складає 244 календарні дні: з 20.07.12р. (день вїзду в Україну) по 21.03.13р. (день смерті), про що свідчать вкладні талони до паспорту, видані Управлінням державної міграційної служби України в Запорізькій області на підставі відповідного рішення, копії яких додаються та Міграційна картка.

З моменту вїзду на територію України 20.07.2012 року ОСОБА_2 по день смерті 21.03.2013 року не виїжджала за її межі (тобто не перетинала державний кордон України) та постійно знаходилася на території України у звязку з важким станом здоровя, що підтверджується інформацією, яка зберігається в базі даних Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, яка функціонує відповідно до Положення про цю базу даних, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 року № 472, зареєстрованим у Мінюсті 05.07.2007 року за №765/14032.

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 18.06.2013 року №254/В-654, за результатами перевірки інформації, що зберігається в базі даних Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, інформації про перетинання громадянкою РФ Васюта ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, державного кордону України у період з 21.07.2012 по 20.03.2013 року не виявлено.

Як зазначає Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (лист 2301/03-4075 від 06.06.13р.), дані про виїзд з України громадянки ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином, строк постійного перебування моєї матері на території України 244 календарних днів є безперервним та не переривався, оскільки матір була прикута до ліжка внаслідок тяжкої хвороби та не мала фізичної змоги для перетину державного кордону України у звязку з чим строк її перебування в Україні неодноразово продовжувався.

Даний факт підтверджується Постановою лікарсько-консультативної комісії КУ Центральної поліклініки Жовтневого району м. Запоріжжя № 37 від 08.01.13 р.

Після ретельного дослідження хворої, комісією було встановлено, що за станом здоровя остання потребує постійного стороннього догляду у звязку з неможливістю до самообслуговування (копія Постанови ЛКК № 37 від 08.01.13 р. додається).

Було рекомендовано постійний медичний нагляд дільничного терапевта, кардіолога за місцем проживання та онколога КУ ЗОКОД.

Померла знаходилася під постійним медичним наглядом фахівців Центральної поліклініки Жовтневого району м. Запоріжжя, тобто за місцем її проживання.

Як зазначено у ст. 14 п. 14.1 підп. 14.1.213 в) Податкового кодексу України резидент це фізична особа, яка має місце проживання в Україні. У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні звязки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів не можна визначити, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та відїзду) протягом періоду або періодів податкового року.

Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сімї.

Таким чином судом встановлено , що постійний строк перебування померлої ОСОБА_2 на території України на законних підставах значно перевищує встановлений Законом мінімум у 183 дні та становить 244 календарних днів, що підтверджується вкладними талонами до паспорту, виданими Управлінням державної міграційної служби України в Запорізькій області на підставі відповідного рішення, Міграційною карткою та інформацією Державної прикордонної служби України, яка зберігається в базі даних Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України.

ОСОБА_2 мала місце постійного та офіційно зареєстрованого перебування в Україні (м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, 6/59) відповідно до законодавства, де проживала по день смерті з моменту вїзду на територію України, тобто з 20.07.2012 р., що підтверджується довідкою ЖБК №349 Феросплавник-8 №25 від 01.06.13р.

Більш того, місцем постійного проживання членів її сімї та найближчих родичів (дочки, онука) є Україна, вони є громадянами України, що вже є достатньою умовою для визначення центру життєвих інтересів ОСОБА_2 та визнання її резидентом України відповідно до вимог Податкового кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Заявник звертався до Четвертої державної нотаріальної контори, в якій відповідно до вимог ч. 1 ст. 1221 ЦК України відкрито спадкову справу з клопотанням про визнання ОСОБА_2 - резидентом України, оскільки вона відповідає всім критеріям, які предявляються Податковим кодексом України до резидентів України.

Однак нотаріусом було відмовлено у цьому, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цих фактів, крім судового.

Відповідно до ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян розглядається в судовому порядку.

Встановлення факту перебування померлої в Україні на протязі 244 календарних днів, необхідно Заявнику для надання їй статусу резидента України з метою правильного визначення ставки податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті Заявником при прийнятті спадщини.

Стаття 174 Податкового кодексу України встановлює різні ставки оподаткування обєктів спадщини в залежності від резидентського статусу спадкодавця, які оплачуються до нотаріального оформлення обєктів спадщини.

Відповідно до Податкового кодексу України при успадкуванні майна резидентом громадянином України від нерезидента, резидент сплачує податок на доходи фізичних осіб у розмірі 15 (17%) від оціночної вартості такого майна.

Заявник вважає, що застосування до нього вказаної норми Податкового кодексу України є безпідставним та не обґрунтованим , оскільки спадкодавець постійно проживав на території України на протязі 244 календарних днів, центром життєвих інтересів якого була Україна, а отже відповідно до вимог цього кодексу він вважається резидентом України.

Таким чином, невизнання вищезазначених юридичних фактів створює для Заявника фінансові перепони у прийнятті спадщини, порушує його економічні та особисті права і законні інтереси, охоронювані законом, зокрема Податковим кодексом України, а тому суд вважає , що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.. ст.. 10,11,212,214-215, 234,256,258,259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Встановити факт перебування в Україні громадянки ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на протязі 244 календарних днів (з 20 липня 2012р. по 21 березня 2013р.)Ґ яка померла 21.03.2013 року .

Визнати громадянку ОСОБА_6 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, резидентом України, яка померла 21.03.2013 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особами , які були відсутні у судовому засіданні, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Федченко І.М.