Справа 431/1222/13-ц
Провадження 2/431/534/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2013 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді Озерова В.О.,

при секретарі Туловової А.С.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у залі Старобільського районного суду Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності.

В обґрунтування позову посилається на те, що 20 квітня 2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір дарування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 40, с. Половинкино, Старобільського району Луганської області, який було посвідчено приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу ОСОБА_3 Згідно договору дарування йому було передано у власність житловий будинок з господарськими побудовами та спорудами. При укладенні договору разом з будинком йому у власність перейшла і земельна ділянка на якій він розміщений, яка була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, як вказано в договорі, розмір земельної ділянки не визначено та встановлено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 166330, виданого на імя ОСОБА_4, яка померла 16 квітня 2009 року, площа земельної ділянки 0,2500 га.. Також при ньому є земельна ділянка, надана для ведення особистого селянського господарства, розмір якої не визначено та встановлено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 166331 на імя ОСОБА_4, яка померла 16 квітня 2009 року, площа земельної ділянки 0,1766 га. Всі ці відомості були зазначені в договорі дарування житлового будинку. Таким чином, разом з будинком йому у власність перейшли і земельні ділянки, які були виділені для його обслуговування та ведення особистого селянського господарства, але вони не були враховані в предмет договору з незрозумілих для нього підстав. На цю обставину він не звернув відразу уваги і лише при оформленні документів в Відділі держземагенства у Старобільському районі йому пояснили, що необхідно документально оформити право власності на земельні ділянки. Він користується придбаним житловим будинком з господарськими будівлями та земельними ділянками, на якій вони знаходяться та виділеній для ведення особистого селянського господарства. Фактично володію земельними ділянками, але не має змоги оформи ти своє право власності на них.

Згідно до ч.1 ст.377 ЦК України - « до особи, яка набула право власності на житловий будинок ( крім багатоквартирних ), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника ( землекористувача )».

Таким чином, він вважає, що набув право власності і на земельні ділянки, на якій розміщений будинок з господарськими спорудами та для ведення особистого селянського господарства.

Згідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України -« право власності виникає на підставах не заборонених законом, в тому числі з угод ».

Згідно до ч.1ст. 334 ЦК України - « право власності у набувача по договору виникає з моменту передачі майна...».

Згідно до ч.2 ст. 220 ЦК України - « якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не потрібне ».

Таким чином, вважає, що договір дарування земельних ділянок, які знаходяться за адресою: вул. Леніна,40, с. Половинкино, Старобільського району, Луганської області, що належали ОСОБА_4, згідно державного акту на право власності на землю серії ЛГ № 166330, яка була виділена їй для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та згідно державного акту серії ЛГ № 166331, яка була виділена для ведення особистого селянського господарства, є дійсним. Просить суд визнати дійсним договір дарування земельних ділянок, та визнати за ним право власності на земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.

У звязку з чим суд на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, та беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 цілком визнала позов, про що нею подано суду заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що згідно ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на будівлю, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без змін її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача), та відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, у звязку з чим суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності законними, обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 220, ч. 1 ст. 334, ч. 1 ст. 328, 377 ЦК України, ст.ст.10,11, ч.1 ст.61, ч.4 ст.174, ст.ст.209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати дійсним договір дарування земельних ділянок від 20 квітня 2011 року, що знаходяться за адресою: вул. Леніна,40, с. Половинкино Старобільського району, Луганської області, та належали ОСОБА_4, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 166330, яка була виділена їй для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 166331, яка була виділена для ведення особистого селянського господарства, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельні ділянки, що належали ОСОБА_4, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 166330, яка була виділена їй для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛГ № 166331, яка була виділена для ведення особистого селянського господарства.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Старобільський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Озеров