АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/586/2013 р. Головуючий в І інстанції Бочко Ю.І.
Категорія 05 Доповідач: Семиженко ГВ.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року лютого місяця 18 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Бугрика В.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Ващенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу прокурора міста Херсона на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 17 лютого 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Херсонської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що за договором купівлі-продажу він придбав капітальні гаражі в м. Херсоні по вул. К.Маркса, 29, потім перебудував їх, звів другий поверх, в результаті чого утворилися три відокремлені житлові квартири, у позові поставлено питання про визнання за позивачем права власності на них.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 17 лютого 2012 року позов задоволено, ухвалено:

-визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру загальною площею 103,9 кв.м, у тому числі житловою площею 37,2 кв.м, підсобною площею 66,7 кв.м, що складається із: перший поверх коридор площею 2,5 кв.м, коридор площею 17,5 кв.м, санвузол площею 4 кв.м, кухня-їдальня площею 27,6 кв.м, другий поверх коридор площею 9,8 кв.м, санвузол площею 5,3 кв.м, житлова кімната площею 19,6 кв.м, житлова кімната площею 17,6 кв.м, яка знаходиться у будинку № 29 по вулиці К. Маркса у місті Херсоні та присвоїти їй номер 17;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру загальною площею 104,4 кв.м, у тому числі житловою площею 36,4 кв.м, підсобною площею 68 кв.м, що складається із: перший поверх коридор 2,5 кв.м, коридор площею 17,8 кв.м, санвузол площею 4 кв.м, кухня-їдальня площею 27 кв.м, другий поверх коридор площею 10,8 кв.м, санвузол площею 5,9 кв.м, житлова кімната площею 19,7 кв.м, житлова кімната площею 16,7 кв.м, яка знаходиться у будинку № 29 по вулиці К. Маркса у місті Херсоні та присвоїти їй номер 18;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру загальною площею 106,1 кв.м, у тому числі житловою площею 37,6 кв.м, підсобною площею 68,5 кв.м, що складається із: перший поверх коридор 2,5 кв.м, кухня-їдальня площею 28 кв.м, санвузол площею 3,9 кв.м, коридор площею 17,7 кв.м, другий поверх коридор площею 10,9 кв.м, житлова кімната площею 18,6 кв.м, житлова кімната площею 19 кв.м, санвузол площею 5,5 кв.м, яка знаходиться у будинку № 29 по вулиці К. Маркса у місті Херсоні та присвоїти їй номер 19.

В апеляційній скарзі прокурор з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем в порушення встановленого законом порядку було здійснено будівництво надбудови над приміщенням гаражу на земельній ділянці без отримання відповідних дозвільних документів.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів, право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації, проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Матеріали справи не містять даних щодо дотримання позивачем приведеного порядку.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про основи містобудування» спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень та судами відповідно до їх компетенції.

У зв'язку із цим зверненню до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має передувати розгляд цього питання компетентним державним органом, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право, матеріали справи таких даних не містять.

Як вбачається з матеріалів справи 31 травня 2011 року поміж ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, за яким останньому передано у власність гараж загальною площею 163,9 кв.м, розташований по вулиці К. Маркса, 29 у місті Херсоні на земельній ділянці загальною площею 0,1072 кв.м, кадастровий номер :23:003:0091, 26 липня 2011 року Херсонським державним бюро технічної інвентаризації право власності позивача на гараж було зареєстровано (а.с. 3-4, 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, за ч. 2 цієї норми особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Ч. 3 вказаної норми права передбачає визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за рішенням суду за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

З вказаної норми вбачається, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано в судовому порядку лише у тому випаду, якщо особа, яка здійснила таке будівництво, отримає в установленому порядку земельну ділянку, розташовану під збудованим нерухомим об'єктом, такого цільового призначення, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об'єкта.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем проведено перебудову приміщення гаражу на житлові квартири, при цьому ним не надано, а матеріали справи не містять даних щодо наявності відповідних документів, які дають право виконувати такі будівельні роботи, належно затвердженого проекту, відведення позивачу земельної ділянки для житлової забудови.

Крім того, ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначені Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 461 від 13 квітня 2011 року, судові органи не наділені компетенцією приймати обєкти в експлуатацію та присвоювати їм відповідні номери.

Таким чином, оскільки спірний обєкт нерухомості позивачем у встановленому порядку не було прийнято в експлуатацію, цей обєкт є незавершений будівництвом, положення ст. ст. 331 та 376 ЦК України свою дію на нього не поширюють.

За таких обстави колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було порушено норми матеріального права, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення у справі скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора міста Херсона задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 17 лютого 2012 року скасувати.

ОСОБА_2 у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: