АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3911/13 Справа № 2-877/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Красвітної Т.П., Макарова М.О.

при секретарі Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21січня 2013 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Дніпропетровської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідачів про визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, який уточнила у січні 2013 року та в остаточній редакції позову просила виділити в натурі належні їй 23/100 частки майна у домоволодінні по вул. Робоча, 7а в м. Дніпропетровську (23/200 частки майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 жовтня 2003 року та 23/200 частки на підставі договору дарування від 16 грудня 2005 року), які складаються з житлового, будинку літ. Б-1 з прибудовами загальною площею 105,5 кв.м, гаража К, сараю И, погрібу з шийкою Е, споруд № 2,15,16,17,1 та розташовані на земельній ділянці площею 611 кв.м з межами згідно варіанту № 1 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2315/2316-12 в самостійну садибу по вул. Робоча,7д.

Рішенням Красногвардшського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2013 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі з урахуванням доповнення до неї, позивачка, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення вимог та виділення в натурі належної їй 23 /100 частки нерухомого майна у домоволодінні по вул. Робоча, 7а у м. Дніпропетровську.

Також просила визнати незаконною ухвалу Красногвардшського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2013 року про відхилення зауважень на журнал судового засідання та ухвалу того ж суду від від 21 січня 2013 року про відмову у призначенні додаткової судової будівельно-технічної експертизи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка ОСОБА_2 та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 є співвласниками домоволодіння № 7а по вул. Робочій у м. Дніпропетровську.

До 20 травня 1998 року в домоволодінні № 7а по вулиці Робоча у м. Дніпропетровську порядок користування та виділ часток було затверджено рішенням нарсуду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 11 січня 1979 року. За період з 1979 року та по теперішній час часткове співвідношення між співвласниками вищевказаного домоволодіння змінено (затверджено акт ідеальних часток) на підставі рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 20 травня 1998 року за № 141/2.

Зазначені обставини не заперечувалися учасниками процесу та підтверджуються відповіддю Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 17 червня 2010 року № 6328 та копіями рішення нарсуду Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 11 січня 1979 року, рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 20 травня 1998 року за № 141/2, яким затверджено акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння № 7а по вул. Робочій (т.1, а.с. 146-151).

Зазначеним рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 20 травня 1998 року № 141/2 було визнано за ОСОБА_8 (на теперішній час -ОСОБА_3Ф.) - 33/100 частки; за ОСОБА_9 (тепер - ОСОБА_2О.) - 23/100 частки; за ОСОБА_10 (тепер - ОСОБА_7Б.) - 8/100 часток; за ОСОБА_7 -7/100 часток; за ОСОБА_11 (тепер - ОСОБА_6Ф.) - 15/100 часток; за ОСОБА_12 (тепер - ОСОБА_4 і ОСОБА_5П.) -14/100 часток домоволодіння № 7а по вул. Робочій ум. Дніпропетровську (т.1, а.с. 149).

З ксерокопій планів земельної ділянки з матеріалів інвентаризаційної справи по вул. Робочій,7а, наданих КП «ДМБТІ» на запит суду, убачається, що первинна інвентаризація домоволодіння була проведена 19 вересня 1952 року та загальна площа земельної ділянки становила 3266 кв.м (т.1, ах.76-83).

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 24 жовтня 2003 року, реєстровий № 3-2539, та на підставі договору дарування частини домоволодіння, посвідченого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 16 грудня 2005 року, реєстровий № 2-4974, належить на праві власності 23/100 домоволодіння № 7- а по вул. Робочій у м. Дніпропетровську, розташованого на земельній ділянці площею 3266 кв.м по фактичному користуванню. Домоволодіння складається в цілому з А-1-житловий будинок глинов., загальною площею 100,6 кв.м, жилою площею 40,1 кв. м.; Б-1-житловий будинок глинов., загальною площею 105,8 кв.м, жилою площею 64,1 кв.м.; В-1-житловий будинок дере, маз., загальною площею 122,4 кв.м, жилою площею 81,7 кв. м.; Г-1- житловий будинок глиновалькований обкл. цеглою, загальною площею 56,2 кв.м, жилою площею 31,4 кв.м.; Д- сарай шл. блок; Е - погріб цегла; Ж- сарай шл. блок; 3- сарай шл. блок; И- сарай дощ.; С- гараж цегла;О- навіс дощ.; Ф- вольєр метал., 2-31, 33 - огорожі; 1-V-мостіння (т.2, а.с.12,14).

Зазначені правовстановлювальні документи зареєстровані Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» (далі КП «ДМБТІ») відповідно 25 листопада 2003 року та 18 січня 2006 року, що підтверджується копіями Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.2, а.с.13,15).

Рішенням Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 червня 2008 року за ОСОБА_2 узаконено гараж літ. К по вул. Робочій, 7-а та зобов'язано позивачку внести зміни в технічну документацію через КП «ДМБТІ» (т.1, а.с. 9). З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний житловий будинок), виготовлений КП «ДМБТІ» станом на 12 грудня 2008 року, гараж літ. К по вул. Робочій, 7-а внесено до технічної документації (т. 1, а.с. 12-14).

Розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 09 липня 2009 року № 647-р було присвоєно житловим будинкам по вул. Робочій 7а адреси: житловому будинку ОСОБА_3 - вул.Робоча,7 Б; житловому будинку ОСОБА_2 - вул. Робоча, 7 Д; житловому будинку ОСОБА_12 - вул. Робоча, 7 Ж; житловому будинку ОСОБА_11 та ОСОБА_7 - вул. Робоча 7 А (т.1, а.с. 10).

Згідно геодезичних вимірювань станом на 05 лютого 2012 року загальна площа спірної земельної ділянки становила 3096 кв.м. У фактичному користуванні ОСОБА_2 знаходиться земельна ділянка площею 561 кв.м; у користуванні ОСОБА_3 - 723 кв.м; у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - 758 кв.м; у користуванні ОСОБА_7 - 334 кв.м; у користуванні ОСОБА_6 - 413 кв.м; у загальному користуванні співвласників знаходиться земельна ділянка площею 307 кв.м (т.1, а.с.125).

Зазначені виміри бралися до уваги експертом при проведенні судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідно до Висновку № 2315/2316-12 судової будівельно-технічної експертизи від 09 жовтня 2012 року експертом запропоновано чотири варіанти порядку користування земельною ділянкою (т.1, а.с.153-183).

Позивачка в уточненій позовній заяві посилалаючись як на правові підстави позову на положення ст.364 ЦК України, просила виділити в натурі належні їй 23/100 частки майна у домоволодінні, які складаються з житлового будинку літ. Б-1 з прибудовами загальною площею 105,5 кв.м, гаража К, сараю И, погрібу з шийкою Е, споруд № 2,15,16,17, І та розташовані на земельній ділянці площею 611 кв.м з межами згідно варіанту № 1 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 2315/2316-12 в самостійну садибу по вул. Робоча,7д.

Уточнюючи позовні вимоги, позивачка погодилася з першим вариантом запропонованого експертом Порядку користування земельною ділянкою згідно фактичного користування (Додаток 1 до експертного висновку), за яким площа її земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні становить 611,00 кв.м (у тому числі 50 кв.м земельної ділянки, що перебуває у загальному користуванні), що відповідає 20/100 часткам (ідеальна частка - 23/100).

Площі земельних ділянок, що перебувають у фактичному користуванні інших співвласників відповідно до розрахунку експерта, становлять: ОСОБА_3 - 773,49 кв.м (у тому числі 37,72 кв.м земельної ділянки, що перебуває у загальному користуванні), що відповідає 25/100 часткам (ідеальна частка - 33/100); ОСОБА_4, ОСОБА_5 - , 810,93 кв.м (у тому числі 65,7 кв.м - у загальному користуванні), що відповідає 26/100 часткам (ідеальна частка -14/100); ОСОБА_7 - 410,79 кв.м, (у тому числі 76,79 кв.м у загальному користуванні), що відповідає 13/100 часткам (ідеальна частка-15/100); ОСОБА_6 - 489,79 кв.м (з них - 76,79 кв.м - у загальному користуванні), що відповідає 16/100 часткам (ідеальна частка - 15/100).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник позивачки наголошував на тому, що фактично позивачка бажає виділити в натурі належне нерухоме майно, з якого складається її частка у спільній частковій власності без зазначення площі земельної ділянки, на якій це майно розташоване, тому в апеляційній скарзі позивачка просить про часткове задоволення її позовних вимог.

Також зазначив, що у зв'язку з уточненням позовних вимог розглядати первісну позовну вимогу, яка стосувалася визначення порядку користування земельною ділянкою при домоволодінні та виділення позивачці у користування земельної ділянки площею 812 кв.м. необхідності не було і ця вимога судом не розглядалася.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність та безпідставність, виходячи з наступного.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування

тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Одним із способів реалізації існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном є передбачений ч. 1 ст. 364 ЦК України виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Виходячи з положень ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

У судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що між співвласниками склався певний порядок користування домоволодінням, яке складається з окремих жилих будинків, кожен співвласник має окремий вхід (в'їзд) на частину земельної ділянки, якою він користується та спір щодо належного позивачці нерухомого майна та споруд відсутній.

У той же час, жодна з площ земельних ділянок, які перебувають у фактичному користуванні співвласників, не відповідає ідеальним часткам домоволодіння, визначених рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 20 травня 1998 року № 141/2, у зв'язку з чим вирішити питання про виділення в натурі належного нерухомого майна, з якого складається частка позивачки у спільній частковій власності без визначення порядку користування земельними ділянками кожним із співвласників, неможливо, оскільки позовна вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою при домоволодінні не була предметом судового розгляду.

Крім того, колегія судців звертає увагу, що до акту ідеальних часток між співвласниками спірного домоволодіння, складеному спеціалістом Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації 15 квітня 1998 року, який було затверджено рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради від 20 травня 1998 року № 141/2, не було включено гараж літ. К, який в подальшому був узаконений за ОСОБА_2 рішенням Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 19 червня 2008 року (т.1, а.с.150-151).

Також, як убачається з експертного висновку, при проведенні обстеження домоволодіння експертом було встановлено, що погріб з шийкою літ.Е, який належав позивачці та входив до акту ідеальних часток, зруйновано.

З матеріалів інвентаризаційної справи по домоволодінню по вул. Робочій, 7а - копій планів земельних ділянок видно, що співвласниками після затвердження акту ідеальних часток на території домоволодіння здійснювалися добудови та перебудови, зокрема- сарай літ.Л, альтанка Н, прибудова А-2, мансарда над А-2 А'-1, право власності на які визнано рішенням Третейського суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2009 року (т.1, а.с.81, на звороті).

Зазначені обставини свідчать про те, що на теперішній час не встановлена відповідність частки кожного із співвласників у спільному сумісному майні.

З посиланням суду першої інстанції на ті обставини, що у своїх вимогах позивачка просила вирішити правові питання відносно однієї і тієї ж частки нерухомого майна, зазначаючи одночасно різний її розмір, колегія суддів не погоджується, оскільки згідно Витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 23/200 часток домоволодіння № 7а по вул. Робочій у м. Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 23/200 часток на підставі договору дарування, що в цілому складає 23/100, про що позивачка зазначала у своєму позові та проти цих обставин інші учасники процесу не заперечували.

При цьому, колегія суддів зауважує, що копію договору дарування частини домоволодіння від 16 грудня 2005 року, за яким ОСОБА_2 отримала безоплатно у власність 23/200 частки домоволодіння № 7а по вул. Робочій у м. Дніпропетровську, а також копію ОСОБА_9 про реєстрацію права власності за цим договором дарування від 18 січня 2006 року, позивачка долучила тільки до матеріалів апеляційної скарги.

В цій частині доводи апеляційної скарги є слушними, але вони не впливають на правильне по суті рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта що суд першої інстанції посилався на норми закону, які не стосуються правовідносин, які виникли, та спору, що розглядається, спотворення судом та вільне тлумачення роз'яснень, наведених Верховним Судом України у Постанові пленуму від 16 квітня 2004 року № 7, колегія суддів відхиляє як такі, що зводяться до власного тлумачення апелянтом норм закону та не впливають на правильне по суті рішення суду.

Вимоги, викладені апелянтом у доповненні до апеляційної скарги щодо визнання необгрунтованими ухвали суду першої інстанції від 21 січня 2013 року про відхилення зауважень на журнал судового засідання та про відмову у призначенні додаткової судової будівельно-технічної експертизи, колегія судців відхиляє з огляду на наступне.

Представник позивачки, заявляючи клопотання про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи, посилався на ті обставини, що при призначенні експертизи питання про можливість виділу в натурі частки майна позивачки помилково не було зазначено, внаслідок чого можливі спори з цього приводу та що при таких обставинах виникає неясність з приводу можливості виділу майна позивача в натурі (т.1, а.с.227,228).

Як убачається з оскаржуваної ухвали, суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення додаткової будівельно-технічної експертизи через його необґрунтованість та відсутність підстав для призначення додаткової експертизи (т.1, а.с.229).

Відповідно до положень ч.1 ст. 150 ЦПК України додаткова експертизи може бути призначена судом, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним.

Колегія суддів вважає, що суд правильно відмовив у задоволенні заяви про призначення додаткової експертизи, оскільки підстави, зазначені заявником не дозволяють зробити висновок про неповноту або неясність первісної експертизи.

Зауваження на журнал судового засідання, подані представником позивачки, судом було розглянуті та ухвалою від 11 лютого 2013 року відхилені, оскільки зміст цього журналу повністю відображає худ судового засідання, секретарем повністю відображені всі істотні моменту розгляду справи в тій послідовності, в якій вони мали місце в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги та доповнень до неї щодо порушень судом норм ЦПК України при розгляді справи - не оголошення вступної і резолютивної частини рішення, внесення неправдивих відомостей до журналу судового засідання, відхилення зауважень на журнал судового засідання колегією суддів як підстави для скасування правильного по суті рішення до уваги не беруться, проте свої висновки щодо перевірки зазначених доводів апеляційний суд вважає необхідним викласти в окремій ухвалі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді