Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2013 року Справа №1915/18502/2012

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючої Сливки Л.М.

за участі секретаря Добрянської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 21 червня 2012 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів у її користь на утримання їх неповнолітнього сина , ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення ним повноліття, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 24 травня 2012 року, від якого народилися двоє дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Діти проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. Оскільки відповідач не надає ніяких коштів на утримання ОСОБА_3, просить стягнути з нього аліменти в зазначеному розмірі до досягнення сином повноліття.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала та просить задовольнити в повному обсязі, зіславшись на обставини, що викладені у позовній заяві , окрім цього просить, врахувати стан її здоров"я та здоров"я дитини, також те, що відповідач , свідомо не оформлюючи право на спадкове майно , проживає та розпоряджається житловим будинком по вулиці Волинській, 28 у м. Тернополі , надаючи будинок в оренду , отримуючи дохід, окрім пенсії по інвалідності, у середньому три тисячі гривень,щомісячно.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнав частково, оскільки , відповідач згідний на стягнення аліментів у розмірі 500 гривень, щомісячно, оскільки ОСОБА_2 не працює, є інвалідом ІІІ групи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

З 30 жовтня 1997 року сторони - позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно з рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2012 року.

Від шлюбу сторін 26 грудня 1998 року народилася дочка ОСОБА_4 ; 15 травня 2007 року син ОСОБА_3.

Протягом тривалого часу сторони разом не проживають, відповідач ніяких коштів на утримання сина не надає.

Неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір"ю позивачкою ОСОБА_1, що сторонами не оспорюється, відповідач ОСОБА_2 будь-яких заперечень із цього приводу не надавав.

Ухвалою від 19 березня 2013 року колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області залишене без змін рішення від 29 січня 2013 року Тернопільського міськрайонного суду , згідно із яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про виключення відомостей про нього (ОСОБА_6 ) як батька із актового запису про народження сина ОСОБА_3 - відмовлено.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1, представник ОСОБА_2 покликався на незадовільний стан здоров"я відповідача , зокрема те, що він є інвалідом третьої групи загального захворювання.

На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано та судом досліджено ряд доказів, зокрема довідку до акта огляду МСЕК № 0198008, направлення на стаціонарне лікування від 03 липня 2012 року.

Як убачається з довідки № 1762/07, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі 18 липня 2012 року, розмір отримуваної ОСОБА_2 пенсії по інвалідності за період із січня 2012 року по червень 2012 року становить 5180 гривень.

З викладених у позовній заяві обставин, якими позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги, та її пояснень у судовому засіданні, слідує, що ОСОБА_2, має у приватній власності ? частину будинковолодіння № 18 по вулиці Волинській у місті Тернополі, окрім цього, здає в найм, будинок № 28 по вулиці Волинській у місті Тернополі, на який його померлими батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 складено в його користь заповіт, отримуючи плату в розмірі близько 3000 гривень щомісячно .

Заперечуючи проти зазначених доводів позивачки ОСОБА_1, представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 у судовому засіданні стверджував, що спадщини після смерті батьків у встановленому законом порядку відповідач не прийняв, факт здачі будинку № 28 по вулиці Волинській у місті Тернополі в найм заперечив також.

Однак, зазачене спростовується обставинам ,установленим згідно рішення від 13 грудня 2012 року колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області про те, що відповідач визнав факт отримання доходу в розмірі 1000 гривень , щомісячно, за проживання у будинку по вулиці Волинській,28 у м. Тернополі десяти осіб.

Як установлено з заповітів, складених 08 вересня 2007 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6, належний їм на праві власності будинок № 28 по вул. Волинській у місті Тернополі та усе інше належне їм майно вони заповіли ОСОБА_2

Після їх смерті відкрилася спадщина на зазначене майно.

Відтак відповідач ОСОБА_2, будучи спадкоємцем за заповітом, має право здійснити своє право на спадкування та набути у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до довідки до акта огляду МСЕК № 0198008 ОСОБА_2 має протипоказання до роботи з довготривалою роботою та стоянням. Проте це не означає, що ОСОБА_2 не може виконувати будь-яку іншу оплачувану роботу, а самий факт того, що він є інвалідом третьої групи, не перешкоджає йому працевлаштуватись.

За вказаних обставин судом не здобуто доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини.

Відтак наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів.

Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Зважаючи на те, що лише незначну частину свого заробітку пенсію по інвалідності відповідач ОСОБА_2 отримує постійно й регулярно, а інші види його доходів, у тому числі плата за надання житла в найм, можуть мати нерегулярний і мінливий характер, суд вважає за доцільне стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі. Проти такого способу стягнення аліментів не заперечив і представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З цих підстав при визначенні розміру аліментів на неповнолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд бере до уваги такі обставини:

- згідно з довідкою про доходи позивачки ОСОБА_1 за період з листопада 2011 року по квітень 2012 року розмір її доходів становить 12201 гривня 15 копійок;

- такий розмір заробітку позивачки не може забезпечити дитині належного утримання;

- позивачка ОСОБА_1 перенесла онкологічне захворювання шляхом здійснення хірургічного втручання та післяопераційної реабілітації. Зазначені обставини відповідач ОСОБА_2 визнав та заперечень з цього приводу не мав;

- потреби неповнолітнього ОСОБА_3 з урахуванням його стану здоров"я, зокрема, зважаючи, що відповідно до довідки від 06 червня 2012 року Тернопільського облтубдиспансеру, він перебуває на диспансерному обліку з діагнозом тубінфікованість , у зв"язку із чим потребує щорічного оздоровлення в умовах сухого клімату;

- згідно із рішенням від 13 грудня 2012 року колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області із відповідача в користь позивачки стягнено аліменти в розмірі 700 гривень,щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 у силу матеріального становища не може забезпечити дитину всім необхідним для її нормального фізичного та духовного розвитку. Натомість судом не встановлено обставин, які б свідчили про неспроможність відповідача надавати дитині утримання , однак, не в заявленому позивачкою розмірі, а в розмірі 700 гривень, щомісячно, який відповідає потребам дитини в сучасних умовах життя з урахуванням рівня цін на продукти харчування, одяг, медикаменти , послуги, доступ до культурних цінностей тощо.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача в її користь аліментів у розмірі 700 гривень, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення повноліття відповідно до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України.

Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 224, 226, 213, 215, 223, 228, 233, 294, ч. 4 ст. 295, 367 ЦПК України, ст. ст. 180, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково .

Стягнути із ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєтрований по вулиці Волинській, 18, фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, інваліда ІІІ групи загального захворювання, в користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 700 гривень, щомісячно, починаючи з 21 червня 2012 року та до досягнення ним повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 229,40 гривень судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_8