У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2013 року м. Ужгород

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Власова С.0.,

суддів- Дроботі В.В.,ОСОБА_1

при секретарі - Чучка Н.В.,

з участю: представника апелянта-Філоненка В.В.,

представника служби у справах дітей виконкому

Ужгородської міської ради ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з третьою особою-служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 предявила до свого колишнього чоловіка ОСОБА_4 позов про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, 30.01. ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка зазначала, що шлюб між сторонами розірваний, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ФМ № 023736 від 19.10.2009 року.

З часу розлучення і по теперішній час батько дитини проживає окремо, має іншу сім»ю, дитиною не цікавиться та нестабільно виплачує дитині аліменти.

Посилаючись на вказані обставини, а також на висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 29.04.2013 року про доцільність позбавлення батька батьківських прав, просила задовольнити позов.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2013 року у вимогах позивачки відмовлено у звязку з відсутністю на це правових підстав.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов. Вказує на те, що суд не дав належної оцінки зібраним по справі доказам та неправильно застосував матеріальний закон, зокрема не врахував положення ст.ст.150,157 СК України та процесуального закону ст. 212 ЦПК України.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, які з»явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що позивачка та відповідач є батьками малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка після розірвання шлюбу залишена на вихованні при матері.

Статтею 164 СК України передбачено, що батько, мати дитини, які ухиляються від виконання своїх обовязків з виховання дитини можуть бути позбавленні батьківських прав.

Підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров»я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких дій експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків. Така правова позиція міститься в розясненнях пп. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про поновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Ухилення батьків виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обовязками.

Всупереч зазначеним нормам та положенням ст.ст. 10,60 ЦПК України позивачкою не доведено достатньо підстав передбачених ч. 4 ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо своєї малолітньої доньки ОСОБА_5.

Зібраними по справі доказами стверджено, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, останній сплачує аліменти на утримання доньки та не має неврегульованих питань покладених на нього судовим рішнням щодо сплати боргу, що підтверджується довідкою начальника РВ ДВС Ужгородського МРУЮ № 501908-11 від 25.09.2013 року а.с. 31.

Суд першої інстанції дав належну оцінку висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому № 183 від 13.05. 2013 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, оцінив висновок критично та не брав до уваги, оскільки такий є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини.

Належних допустимих доказів про задоволення вимог позивачки остання суду не надала, а в ході розгляду справи таких доказів судом не добуто.

За таких обставин судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального и процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому залишає оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст.304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :