Справа № 2-6461/13
У Х В А Л А

07 листопада 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про розподіл спадкового майна, визнання права спільної часткової власності на нього в порядку успадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 01.11.2013 року звернулася з позовною заявою, в якій просить визнати: за відповідачем ОСОБА_2 право спільної часткової власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки за адресою: Київська обл., Васильківський район, с. Крушинка, вул. Спортивна, 3; за нею та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право спільної часткової власності на 1/6 частину житлового будинку та земельної ділянки за адресою: Київська обл., Васильківський район, с. Крушинка, вул. Спортивна, 3, та на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 98,3 кв. м, в т.ч. житловою площею 49,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (літери А, а1, а, Б, В, Г, І, ІІ, ІІІ, №1, №2, №3, №4), та земельну ділянку, площею 0,0499 га (кадастровий номер :72:296:0002), що знаходяться за адресою: м. Київ, провул. Рибний, 2, за кожним.

Крім того, позивачка просить здійснити державну реєстрацію права спільної часткового власності за нею та відповідачами на зазначене нерухоме майно в установленому законом порядку, а також стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги про визнання права спільної часткової власності та визнання права власності на майно в порядку успадкування за законом до відповідачів, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що позивачкою не викладені обставини щодо обґрунтування підстав та предмету позову, тобто, які права позивачки порушені, якими саме діями відповідачів,

Так, в змісті позовної заяви є не викладеними обставини, якими діями відповідачів порушені права позивачки, в чому саме полягає дане порушення і всупереч яким нормативним актам та з якими правовими наслідками, а також відсутнє зазначення жодних доказів на підтвердження порушених прав позивачки та саме діями відповідачів, та яким чином, предявляючи вимоги саме до відповідачів, останні мають визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування, тобто за яких обставин на них має бути покладений визначений позивачкою у позові обовязок, а також за яких обставин як правових підстав та чим саме передбачений таких спосіб захисту прав та інтересів позивачки.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, розяснено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Так, з матеріалів позову вбачається, що позивачка, звертаючись до суду з вимогою визнати за нею та відповідачами в порядку спадкування за законом право спільної часткової власності за кожним на 1/3 частину житлового будинку що знаходяться за адресою: м. Київ, провул. Рибний, 2, вказує на те, що після смерті її матері ОСОБА_5 Девятою Київською державною нотаріальною конторою 31.05.2013 року була відкрита спадкова справа №54552397, відповідно до даних якої до складу спадкового майна увійшов вищевказаний будинок.

Разом з тим, враховуючи викладене, позивачка не викладає обставин, що перешкоджають для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а й відповідно не викладає обставин щодо порушення відповідачами відповідних її прав та інтересів, які б породжували її право вимоги для захисту їх в судовому порядку.

Крім того, в поданій позовній заяві не викладені обставини щодо обєднання в одній позовній заяві кількох вимог в одному провадженні, вирішення яких по своїй суті не залежать один від одного, що може ускладнити розгляд справи.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка, звертаючись до відповідачів з вимогою визнати за відповідачем ОСОБА_2 право спільної часткової власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки за адресою: Київська обл., Васильківський район, с. Крушинка, вул. Спортивна, 3, та право власності на 1/6 частину зазначеного майно в порядку спадкування за законом, а також право власності на 1/6 частину зазначеного майно в порядку спадкування за законом за нею та відповідачкою ОСОБА_6, мотивує свої вимоги тим, що її померла мама за своє життя у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 побудувала відповідний будинок на земельній ділянці оформленій на останнього, а тому вона як спадкоємець має право на частину спадкового майна, яке є спільною сумісною власністю її матері та відповідача ОСОБА_2

Проте, заявляючи відповідні вимоги, позивачка не зазначає жодних обставин як правових підстав предявленої вимоги відповідно до норм матеріального права та, зокрема, доказів наявності права власності щодо відповідного майна, які б породжували виникнення даної правової вимоги, враховуючи, що, як вказує сама позивач, дане майно до складу спадково не увійшло, а згідно інформаційного листа доданого до матеріалів позову від 21.10.2013 року Крушинська сільська рада Васильківського району Київської області повідомила, що за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 право власності на вищевказаний будинок не зареєстровано та правовстановлюючі документи на нього в сільській раді відсутні.

Разом з тим, зі змісту ч. 1, 2 ст. 331 ЦК, ч. 1 ст. 182 ЦК та п. 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 (зі змінами і доповненнями станом на 22.01.2009 року), право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва обєкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

За таких обставин, суд має перевіряти, чи було питання оформлення права власності на будівництво предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право, оскільки суд не повинен заміняти органи, які зобовязані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови, тому необхідно зясовувати, чи звертався особи, які будували відповідний будинок до компетентних органів із питання узаконення будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні зазначеного питання.

Таким чином, позивачкою не визначені обставини як підстави та повноваження суду для розгляду в судовому порядку вимоги про визнання права власності на майно, яке в установленому порядку не пройшло державну реєстрацію, та, звідси, позивачкою не викладені обставини в обґрунтування виникнення у неї права вимоги щодо поділу та визнання права спільної часткової у сторін на нього як на нерухоме майно, тобто породження на даний час у позивачки право на захист у визначений нею спосіб.

Крім того, в позові не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує вимоги про визнання права власності на спірне майно за відповідачами, а саме не викладає обставин як правових підстав, чим саме передбачений таких спосіб захист її прав та інтересів, враховуючи, що реалізація відповідного права належить кожному особисто або за відповідним дорученням.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує своє право кожної вимоги та правові підстави звернення саме до відповідачів відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто саме, які права позивачки порушені, ким саме або якими діями відповідачів, як вони взаємоповязані, тобто який характер мають правовідносини, що виникли між позивачкою та відповідачами саме з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав позивачки, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачкою не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивачки є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно викласти обставини в обґрунтування предявлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які її права, свободи чи інтереси були порушені та ким саме, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вона просить застосувати, з посиланням на правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про розподіл спадкового майна, визнання права спільної часткової власності на нього в порядку успадкування за законом залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачкою ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: