АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Телятник І.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Герети І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 вересня 2013 року по цивільній справі позовом ОСОБА_4 до Компанії «НайтФренк Сайпрес (Холдінгс) Лімітед» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Найт Френк», Компанії «Найт Френк Сайпрес (Холдінгс) Лімітед», Голови ліквідаційної комісії ТОВ «Найт Френк» Проніної В.І., в якому просила поновити її на роботі на посаді директора департаменту професійних послуг і інвестицій ТОВ «Найт Френк» та стягнути солідарно з відповідачів середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.04.2013 по день поновлення на роботі в сумі 39077 грн., посилаючись на те, що її звільнення відбулось з порушенням норм трудового законодавства.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва 13.09.2013, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.11.2013, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Найт Френк» та Голови ліквідаційної комісії ТОВ «Найт Френк» Проніної В.І. про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - закрито.

В судовому засіданні 13.09.2013 представником позивача подано до суду заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог у відповідності до якої позивач просив стягнути з Ліквідаційної комісії ТОВ «Найт Френк» в особі Голови ліквідаційної комісії Проніноі В.І. та Компанії «Найт Френк Сайпрес (Холдінгс) Лімітед» на її користь 179754 грн. 20 коп. середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 29.04.2013 до моменту вирішення даного спору, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували вимушеному прогулу у зв'язку з незаконним звільненням.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказувала, що її було звільнено з порушенням вимог ч. 3 ст. 184 КЗпП України, а тому у відповідності з вимогами ст. 240-1 КЗпП України ліквідаційна комісія або власник зобов'язані виплатити їй заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.09.2013 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вважає, що судом було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають обставинам справи і вимогам закону. Так, на думку апелянта, судом не застосовано норми ст.ст. 184 ч. 3, 240-1 КЗпП України, які підлягають застосуванню до власника ліквідованого підприємства та до ліквідаційної комісії такого підприємства у зв'язку із звільненням жінки, яка виховує дитину віком до трьох років.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю і необґрунтованістю та просив рішення суду залишити без змін, оскільки воно ухвалене у відповідності з вимогами закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції встановив порушення трудових прав позивачки, однак відмовив у стягнення з відповідача заробітної плати за весь час вимушеного прогулу з тих підстав, що відповідач як єдиний учасник ліквідованого товариства несе відповідальність в межах частки у статутному капіталі товариства, який, як вбачається з матеріалів справи, становить 65000 грн., а у відповідності до затвердженого ліквідаційного балансу та фінансового звіту кошти та майно товариства відсутні.

З вказаними висновками суду повністю погодитись не можна, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що з 13.08.2010 позивачка на підставі трудового договору укладеного на невизначений строк працювала у ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» директором департаменту професійних послуг і інвестицій (а.с. 13-16).

Відповідно до протоколу № 2013/1 від 21.01.2013 загальні збори учасника ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» - Компанії «НАЙТ ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД» прийняли рішення про ліквідацію товариства та було розпочато ліквідаційну процедуру.

22.02.2013 генеральний директор ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» повідомив позивачку про те, що учасником (засновником) прийнято рішення про ліквідацію товариства, та попередив про наступне звільнення з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, після спливу встановленого трудовим законодавством України строку (а.с. 17).

29.04.2013 наказом № 15-к голова ліквідаційної комісії звільнив позивачку з посади директора департаменту професійних послуг і інвестицій з 29.04.2013 в зв'язку з ліквідацією ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою компенсації за невикористану відпустку - 42 дні та, відповідно до ст. 44 КЗпП України, - вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку - 32433 грн. 91 коп. (а.с. 12, 83).

Судом також встановлено, що позивачка є одинокою матір'ю, самостійно виховує сина віком до трьох років, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23, 24, 26).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею ст. 44 КЗпП України визначено, що при припиненні трудового договору з підстав, зазначених, зокрема, у п. 1 ст. 40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно із положеннями ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи.

Частиною 1 ст. 49-2 КЗпП України закріплено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Водночас, ч. 3 ст. 184 КЗпП України імперативно встановлено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Встановивши вищевказані фактичні обставини справи, проаналізувавши означені норми трудового законодавства та належним чином оцінивши наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов цілком законного та обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивачки, на яку поширюються гарантії, передбачені ч. 3 ст. 184 КЗпП України, без вжиття заходів щодо працевлаштування, є порушенням встановленого порядку звільнення, чим безумовно порушені трудові права позивача.

Однак, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 29.04.2013 по 13.09.2013 в сумі 179754 грн. 20 коп.

Так, відповідно до ст. 240- 1 КЗпП України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. На такого працівника поширюються пільги і компенсації, передбачені статтею 49-3 цього Кодексу для вивільнюваних працівників, а його зайнятість забезпечується відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

Судом також обґрунтовано встановлено, що наданий розрахунок заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 29.04.2013 по 13.09.2013, обчислений виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню, відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та пп. «з» п. 1, ч. 3 п. 2, п. 8 р. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100, що складає 179754 грн. 20 коп.

При цьому, слід зазначити, що порядок обчислення та розмір заробітної плати за час вимушеного прогулу відповідачем не оскаржено.

Крім цього, судом правомірно зазначено, що відповідно до положень ст.ст. 19, 20, 22 Закону України «Про господарські товариства», які кореспондуються з положеннями ст.ст. 104, 105 ЦК України, припинення діяльності товариства відбувається шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) або ліквідації з дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції. Ліквідація товариства проводиться призначеною ним ліквідаційною комісією. Ліквідація товариства вважається завершеною, а товариство таким, що припинило свою діяльність, з моменту внесення запису про це до державного реєстру.

Відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Учасники товариства несуть відповідальність в межах їх вкладів, що також закріплено і в статуті Товариства.

Єдиним учасником ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» є Компанія «НАЙТ ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД, створена згідно із законодавством Республіки Кіпр.

01.07.2013 загальні збори учасників ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» - Компанія «НАЙТ ФРЕНК САЙПРЕС (ХОЛДІНГС) ЛІМІТЕД» в особі представника за довіреністю, Проніної В.І., яка в сукупності володіла 100 % голосів на зборах, розглянули та затвердили ліквідаційний баланс, і прийняли рішення про неможливість виплати дивідендів та повернення внесків до статутного капіталу в зв'язку з відсутністю коштів та майна.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 05.09.2013 юридична особа - ТОВ «НАЙТ ФРЕНК» з 04.09.2013 припинено за рішення засновників, у зв'язку з цим склала свої повноваження ліквідаційна комісія (а.с. 78, 79).

При цьому судом встановлено, що розмір статутного капіталу товариства становить 65000 грн. в межах якого і повинен нести відповідальність учасник товариства, а оскільки кошти та майно товариства відсутні, підстав для задоволення позову не має.

Проте, такий висновок суду не узгоджується з матеріалами справи, з яких вбачається, що розмір статутного капіталу товариства було збільшено до 4301290 грн., про що вказано у витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 05.09.2013 (а.с. 78, 79) та підтверджується новою редакцією статуту товариства (п. 4.1 Статуту ТОВ «НАЙТ ФРЕНК», зареєстрованого 08.02.2013).

З огляду на викладене та враховуючи встановлення порушень трудових прав позивача при звільненні і неможливість поновлення останнього на роботі у зв'язку з ліквідацією товариства, а також з огляду на імперативні вимоги закону, які зобов'язують власника ліквідованого товариства виплатити такому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для захисту прав позивача шляхом стягнення з власника ліквідованого товариства заробітної плати за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день постановлення рішення судом першої інстанції.

При цьому, в даному випадку, на переконання колегії суддів, відсутність коштів та майна в ліквідованому товаристві не може бути підставою для звільнення одноосібного власника цього товариства від відповідальності за порушення вимог трудового законодавства України.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

З урахуванням змісту заявлених апеляційних вимог апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв'язку з тим, що вимог скарги про стягнення з ліквідаційної комісії товариства в особі голови комісії Проніної В.І. на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки провадження у справі в частині вимог до ліквідаційної комісії закрито.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, а тому, рішення суду, у зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 вересня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до Компанії «Найт Френк Сайпрес (Холдінгс) Лімітед» про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Стягнути з Компанії «Найт Френк Сайпрес (Холдінгс) Лімітед» (вул. Есперидон 12, 4-й поверх, 1087, Нікосія, Кіпр) на користь ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 29.04.2013 по 13.09.2013 в сумі 179754 (сто сімдесят дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят чотири) грн. 20 коп.

Стягнути з Компанії «Найт Френк Сайпрес (Холдінгс) Лімітед» (вул. Есперидон 12, 4-й поверх, 1087, Нікосія, Кіпр) на користь держави 1797 (одну тисячу сімсот дев'яносто сім) грн. 54 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді