Справа № 149/3821/13-ц
Провадження №2/149/1179/13
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.12.2013 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого (ї) судді Войнаревич М. Г.,

при секретарі Сіваченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 та зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 міської ради та ОСОБА_1, за участю третьої особи Служби у справах дітей ОСОБА_2 міської ради Вінницької області, про визнання квартири спільною частковою власністю та права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить визнати за нею право спільної часткової власності на 5/6 часток двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., в ідеальних долях, вартістю 129651 грн., та належали ОСОБА_5

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», згідно рішення ОСОБА_2 міської ради №156 від 29 липня 1993 року її чоловіком ОСОБА_6 та його батьками: ОСОБА_4, ОСОБА_7 була приватизована двохкімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м. без визначення часток співвласників, про що 03 серпня 1993 року їм було видане свідоцтво про право власності на житло №325.

У Свідоцтві про право власності на житло за №325 виданому 03 серпня 1993 року згідно рішення №156 виконкому ОСОБА_2 міської ради від 29 липня 1993 року вказано, що квартира належить їм трьом на праві спільної сумісної власності і вони є власниками 55/1000 долі будинку.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

30 травня 2009 року ОСОБА_8 помер. Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_7, як спадкоємець за законом першої черги на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, про що видане свідоцтво про право на спадщину за законом.

23 січня 2013 року помер ОСОБА_6 чоловік позивачки та син померлого ОСОБА_9 та ОСОБА_7 Після його смерті вважаються такими, що прийняли спадщину на частину квартири, що належала спадкодавцю ОСОБА_7, як спадкоємець за законом першої черги, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та неповнолітній син ОСОБА_6 від першого шлюбу ОСОБА_4

27 квітня 2013 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 254558 від 03 травня 2013 року. Спадкового майна після смерті сина ОСОБА_6 вона оформити не встигла, оскільки не пройшло 6 місяців після його смерті.

20 лютого 2013 року ОСОБА_7 був складений заповіт згідно якого все своє майно вона заповіла позивачу. Згідно запису приватного нотаріуса ОСОБА_10 від 07.05.2013 року, вказаний заповіт є незміненим та невідміненим.

Як спадкоємець ОСОБА_5 за заповітом, що претендує на спадкове майно ОСОБА_1 звернулася в ОСОБА_2 міську державну нотаріальну контору, де була заведена спадкова справа. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири, що належала ОСОБА_5 і в тому числі на ? частки квартири її сина ОСОБА_6, що була успадкована ОСОБА_5 та залишилася не оформленою державним нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 в звязку із тим, що у свідоцтві про право власності на житло від 03 серпня 1993 року не визначені частки, було відмовлено та рекомендовано з даного приводу звертатися до суду.

Із зустрічним позовом до ОСОБА_12 та ОСОБА_2 міської ради звернулась ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 та просить суд визнати за неповнолітнім ОСОБА_4 право спільної часткової власності на 1/6 частку двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м. Відповідач-позивач посилається на те, що підставою для звернення до суду стала невизначеність часток у свідоцтві про право власності на житло від 03 серпня 1993 року.

Згідно інформаційної довідки-характеристики № 68, виданої ОСОБА_2 РСП КП «ВООБТІ» інвентаризаційна вартість квартири АДРЕСА_2, становить 155581 грн. Таким чином, вартість 1/6 частки квартири, яка належить до успадкування неповнолітнім ОСОБА_4 становить 25930 грн.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечує.

Відповідач-позивач ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 позовні вимоги визнала повністю. Крім того, вона просить задовольнити свої позовні вимоги

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_13 позовні вимоги визнала та не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи Служби у справах дітей ОСОБА_2 міської ради Вінницької області проти задоволення позовів не заперечує.

Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про право власності на житло №325 виданому 03 серпня 1993 року згідно рішення №156 виконкому ОСОБА_2 міської ради РЕМ від 29 липня 1993 року підтверджується, що квартира АДРЕСА_1, належить чоловіку позивача ОСОБА_6 та його батькам ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і вони є власниками 55/1000 долі будинку (а.с.5).

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 146987, виданим відділом РАЦСу по м. Хмільнику ОСОБА_2 МРУЮ Вінницької області від 04 червня 2009 року доведено, що ОСОБА_4 помер 30 травня 2009 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_7, на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, про що видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано 12.01.2010 року в КП «ВООБТІ» (а.с.12) та про що нотаріусом у свідоцтві №325 про право власності на житло від 03.08.1993 року зроблено відповідну відмітку.

23 січня 2013 року чоловік позивачки та син померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ОСОБА_14 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №248419, виданим відділом РАЦСу по м. Хмільнику ОСОБА_2 МРУЮ Вінницької області 29 січня 2013 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_6 вважаються такими, що прийняли спадщину: його мати ОСОБА_7, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та неповнолітній син першого шлюбу ОСОБА_4

27 квітня 2013 року ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 254558 від 03 травня 2013 року (а.с.22). Спадкового майна після смерті сина ОСОБА_6 вона оформити не встигла, оскільки не пройшло 6 місяців після його смерті.

20 лютого 2013 року ОСОБА_7 був складений заповіт згідно якого все своє майно вона заповіла позивачу ОСОБА_1 Згідно запису приватного нотаріуса ОСОБА_10 від 07.05.2013 року, вказаний заповіт є незміненим та невідміненим (а.с.17).

Як спадкоємець за заповітом, що претендує на спадкове майно позивач ОСОБА_1 звернулася в ОСОБА_2 міську державну нотаріальну контору, де була заведена спадкова справа. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири, що належала ОСОБА_5 і в тому числі на ? частки квартири її сина ОСОБА_6, що була успадкована ОСОБА_5 та залишилася не оформленою державним нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 в звязку із тим, що у свідоцтві про право власності на житло від 03 серпня 1993 року не визначені частки, було відмовлено та рекомендовано з даного приводу звертатися до суду (а.с.26).

Відповідно до п. 4. 12 ОСОБА_13 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. За відсутності у спадкоємця необхідних документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення даного питання в судовому порядку.

Інвентаризаційна вартість квартири АДРЕСА_3, становить 155581 грн., що підтверджується інформаційною довідкою-характеристикою №68 ОСОБА_2 РСП КП «ВООБТІ» 2013року (а.с. 10) та технічним паспортом від 11.11.2013 року (а.с. 6-9).

2/3 частини вказаної квартири, що належали ОСОБА_5 та зареєстровані за нею та половина від 1/3 частки квартири її сина ОСОБА_6, яку прийняла у спадщину, але не оформила ОСОБА_5 на які позивач-відповідач претендує, як спадкоємець за заповітом - разом складають 5/6 часток квартири і їхня вартість становить 129651 грн.

Половина від 1/3 частки квартири ОСОБА_6, яку являючись неповнолітнім прийняв у спадщину його син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 складає 1/6 частку квартири і її вартість становить 25930 грн.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом.

Таким чином доведено, що перешкод у визначенні часток у спільній сумісній власності немає.

Суд, враховуючи позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оскільки позивач-відповідач підтримує позовні вимоги, відповідач-позивач визнає позовні вимоги повністю, з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлого, вважає можливим задовольнити первісний і зустрічний позов. Задоволення позовів не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб.

На підставі ст.ст. 356, 357, 368, 370-372 ЦК України, керуючись ст.ст. 15, 88, 179, 212, 213, 215-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 5/6 часток двохкімнатної квартири АДРЕСА_3, загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., що складається з прихожої 8-1, кладової 8-2, ванни 8-3, убиральні 8-4, кухні 8-5, житлових кімнат 8-6, 8-7 та лоджії - І в ідеальних долях, вартістю 129651 грн., та належали ОСОБА_7.

Визнати за неповнолітнім ОСОБА_4 право спільної часткової власності на 1/6 частку двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 54,7 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., що складається з прихожої 8-1, кладової 8-2, ванни 8-3, убиральні 8-4, кухні 8-5, житлових кімнат 8-6, 8-7 та лоджії 1 в ідеальних долях, вартістю 25930 грн. та належали ОСОБА_6.

Витрати по справі покласти на сторони.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Войнаревич М. Г.