АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року м. Дніпропетровськ

19 грудня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_6 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 13.08.2012 року помер ОСОБА_8, який доводиться йому батьком. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є позивач та мати померлого - відповідачка ОСОБА_7 За життя ОСОБА_8, який проживав у м. Нікополі, ухилявся від спілкування з позивачем, який ще з дитинства мешкає в м. Херсоні. Тому позивач не бачився з батьком та не мав з ним будь-якого зв'язку. Про смерть батька він дізнався лише 27.05.2013 року з постанови ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2013 року, яка була отримана його матір'ю поштою. З зазначених причин він, позивач, не подав заяву про прийняття спадщини у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. 04.06.2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_9 для нотаріального оформлення заяви про прийняття спадщини з подальшою її відправкою по пошті нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Листом за № 65/01-16 від 04.06.2013 року йому було відмовлено у нотаріальному засвідченні вказаної заяви у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини та запропоновано звернутись до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для поновлення цього строку. Зважаючи на викладене, позивач просив суд визначити йому додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька ОСОБА_8

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 13.08.2012 року в м. Нікополі Дніпропетровської області помер ОСОБА_8, про що 22.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції в Дніпропетровській області складено актовий запис № 1376, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с.4).

Згідно свідоцтва про народження на а.с.5, ОСОБА_8 доводиться батьком позивачу ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з довідки № 10212 від 09.11.2012 року, виданої ТОВ «Комунальник-Нікополь» (а.с.77), ОСОБА_8 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

За місцем відкриття спадщини Першою нікопольською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 647/2012 після смерті 13.08.2012 року ОСОБА_8, який мешкав на день смерті за вказаною вище адресою, що підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру, копією спадкової справи, листом нотаріуса (а.с.72 - 79).

Як вбачається зі спадкової справи № 647/2012 (а.с. 75, 76), відповідач ОСОБА_7 09.11.2012 року подала до Першої нікопольської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті її сина ОСОБА_8, де зазначила, що крім неї спадкоємцем є син померлого, адреса якого їй не відома.

Першою нікопольською державною нотаріально конторою ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.04.2013 року, зареєстровано в реєстрі за №1-224 (а.с. 74, 79); згідно свідоцтва спадщина складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцеві на підставі договору дарування, посвідченого Другою нікопольською державною нотаріальною конторою 25.05.1996 року за реєстром № 2-1145, та зареєстрованого в Нікопольському МЕТІ 04.06.1996 року за № 3-649-4.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2238392 від 10.04.2013 року (а.с.27), за ОСОБА_7 зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.04.2013 року Першою нікопольською державною нотаріальною конторою; зареєстровано в реєстрі за № 1-224.

Зі спадкової справи вбачається, що позивач до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, із заявою про прийняття спадщини не звертався, відмови відповідного нотаріуса у вчинені нотаріальних дій у зв'язку з пропуском строку не отримував.

Позивач пропустив строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв»язку з тим, що тривалий час не спілкувався з батьком, не знав про його смерть, що стверджується представленими суду доказами та змістом позовної заяви і апеляційної скарги.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого мана.

За ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно підпунктів 3.3, 3.4, 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, - заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд звертає увагу на те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено наявність поважних причин пропуску ним шестимісячного строку для звернення до нотконтори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та ухвалив законне рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Посилання апелянта на те, що він був позбавлений можливості спілкуватись з батьком через розлучення батьків, - є надуманим, оскільки ОСОБА_10 досяг повноліття 29.01.2012 року, тобто за півроку до смерті спадкодавця ОСОБА_8, який помер 13.08.2012 року. По досягненню повноліття позивач не проявив бажання спілкуватися з батьком, не відвідував його, не цікавився його долею, здоров'ям.

Доводи позивача про те, що про смерть батька він дізнався у зв»язку з отриманням копії постанови державного виконавця від 09.04.2013 року про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_8 у зв»язку зі смертю останнього, - підтверджують висновки районного суду про те, що позивач після досягнення повноліття не цікавився долею батька.

Посилання апелянта та те, що він з дитинства мешкає у м. Херсоні, а його батько - в м. Нікополі Дніпропетровської області, - не є поважною причиною порушення строку звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки обидва населених пункти знаходяться на території України, між ними існують регулярні безперешкодні транспортний, поштовий, телефонний зв»язки.

Крім того, суду не надані докази щодо наявності перешкод у спілкування позивача з батьком чи ухилення спадкодавця ОСОБА_8 від спілкування з позивачем, що стверджується, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, яким місцевий суд надав належної оцінки.

Враховуючи наведене, місцевий суд дійшов правомірного висновку про те, що неспілкування зі спадкодавцем не є обставиною, яка складає непереборні та істотні труднощі для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини та не є поважною причиною для задоволення вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, наявність листа приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_9 від 04.06.2013 року за №65/01-16 (а.с. 6), у якому позивачу, на його звернення щодо оформлення спадщини після смерті батька, вказаним нотаріусом повідомлено про пропущення строку для прийняття спадщини та необхідність звернення до суду, - не свідчить про виконання позивачем вимог статті 1269 ЦК України, оскільки до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з письмовою заявою про прийняття спадщини ОСОБА_10 не звертався.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку про передчасне заявлення даного позову та недоведеність і безпідставність позовної вимоги. Отже, рішення місцевого суду про відмову у задоволенні позову у повному обсязі підлягає залишенню без змін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий

Судді