Справа № 201/2857/13-ц
Провадження № 2/201/1227/2013
УХВАЛА

12 березня 2013 р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Мельниченко С.П. розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційної фірми «Будівел», третя особа Публічне акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований корпоративний інвестиційний фонд «Тера-Інвест» в якому позивач просить розірвати інвестиційний договір, укладений між сторонами та стягнути з відповідача 413 225,73 гривень.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій він просить накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва торгівельно-житловий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташований по АДРЕСА_1 , заборонивши відповідачеві, нотаріусам, держреєстраторам, держвиконавцям та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії спрямовані на реєстрацію права власності на це майно чи його відчуження.

Дослідивши позовну заяву та матеріали справи, приходжу до висновку про необгрунтованість заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Позивачем в його заяві не наведено доказів того, що незабезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Прохання позивача забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва торгівельно-житловий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташований по АДРЕСА_1 явно не є співмірними з заявленими позивачем вимогами про стягнення грошових коштів в розмірі 413 225,73 гривень.

Як вже зазначалось вище, арешт може бути накладено на майно, яке належить відповідачеві. Право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Оскільки позивачем не надано доказів того, що торгівельно-житловий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » зареєстровано на праві власності за відповідачем, то і підстав для застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на це майно не має.

Таким чином, на сьогоднішній день:

- не має підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення;

- вид забезпечення позову про застосування якого просить позивача є неспівмірним з заявленими позовними вимогами;

- доказів того, що майно, на яке просить накласти арешт позивач, належить відповідачеві не має,

що в своїй сукупності є підставою для відмови в задоволенні заяви позивача.

Керуючись ст.. 151 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.П. Мельниченко