Справа № 591/2183/13-ц
Провадження № 2/591/1211/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2013 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Сибільова О.В.,

за участю секретаря - Кірілової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Путина,

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И В :

До суду з позовом до ТОВ Путина звернулась ОСОБА_1, яка підтримала в судовому засіданні свій уточнений позов та мотивувала його тим, що з 23 листопада 2012 року працювала на посаді директора в зазначеному товаристві, з якого була звільнена 13 лютого 2013 року, проте при звільненні не розрахувались з нею. Остаточний розрахунок було проведено 21 березня 2013 року. Тому просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3833,2 гривень (а.с. 15, 57).

Представник відповідача позов не визнав, мотивуючи це тим, що позивачка працювала на посаді директора зазначеного товариства і при звільненні зобовязана була винести наказ відносно себе та отримати заробітну плату, але тих дій нею не було вчинено, тому, беручи до уваги, що затримка в розрахунку сталася не з вини роботодавця, просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 23 листопада 2012 року позивачка працювала на посаді директора ТОВ Путина, звідки була звільнена, згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ Путина № 1 від 12 лютого 2013 року (а.с. 5).

Протоколом № 2 від 12 лютого 2013 року загальних зборів ТОВ Путина на посаду в.о. директора товариства призначено ОСОБА_2, з вказівкою про його призначення з 13 лютого 2013 року.

Сторони не заперечували та не оспорювали наявності та розміру заборгованості на момент звільнення позивачки з підприємства. Не оспорювалась сторонами і та обставина, що з 13 лютого 2013 року був призначений та приступив до виконання своїх обовязків в.о. директора ОСОБА_2, а також та обставина, що остаточний розрахунок з позивачем був проведений 21 березня 2013 року.

Ст.ст. 116, 117 КЗпП України передбачений обовязок роботодавця при звільненні працівника виплати належні йому суми в день звільнення. В разі їх невиплати з вини власника в день звільнення, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

На думку суду, відповідачем не доведено відсутності його вини в затримці розрахунку, з огляду на те, що ним не надано жодного переконливого доказу на підтвердження того, що він з обєктивних причин був позбавлений можливості здійснити такі виплати після 13 лютого 2013 року, оскільки в цей момент вже був призначений на підприємстві новий керівник, який і повинен був здійснити ці дії. Не надано суду і доказів тому, що відповідач вчиняв дії, спрямовані на проведення остаточного розрахунку, а позивачка ухилялась при цьому від його отримання.

За таких обставин, суд вважає доведеною ту обставину, що з 14 лютого 2013 року по 20 березня 2013 року затримка розрахунку з позивачем сталася саме з вини відповідача, тому саме за цей період з 14 лютого по 20 березня 2013 року підлягає стягненню з відповідача середній заробіток.

Щодо суми коштів, що підлягають стягненню на користь позивача, то в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

На думку суду, позивачем вірно застосовані положення Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, щодо обчислення середньоденного заробітку (виходячи з нарахованої заробітної плати за грудень 2012 року та січень 2012 року в розмірі по 2300 гривень та кількості робочих днів 42 дні), який складає 109,52 гривень.

Проте, при обчисленні суми, що підлягає стягненню, за період затримки розрахунку з 14 лютого по 20 березня 2013 року було помилково обраховано календарні дні, а не робочі, кількість яких складає 24 дні. Тому, на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 24 дні х 109,25 грн. = 2628 гривень 48 копійок. Крім того, ці кошти підлягають стягненню з відповідача з відрахуванням податків та інших обовязкових платежів.

З огляду на положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, безпідставними є посилання відповідача на необхідність застосування позовної давності, беручи до уваги ту обставину, що предметом розгляду є питання, повязані з оплатою праці.

На користь держави підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 229,4 гривень.

На підставі ст. 116, 117 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995, керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 80, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Путина на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 лютого 2013 року по 20 березня 2013 року включно в сумі 2628 гривень 48 копійок з відрахуванням податків та інших обовязкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Путина на користь держави судовий збір в сумі 229,4 гривень.

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.В. Сибільов