У Х В А Л А

Іменем України

29.03.2013 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Клочко І.В.,

при секретарі Ліщитович К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Аввакумової Юлії Олександрівни, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Аввакумової Ю.О., посилаючись на те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2012 року з ОСОБА_1 було стягнуто на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткові витрати на навчання в Інституті техніки та економіки міста Берлін аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 27.12.2011 року і до закінчення навчання, тобто до 01 вересня 2013 року. 24 липня 2012р. ВДВС Деснянського районного управління юстиції в м. Києві відкрив виконавче провадження відповідно до постанови ВП№33536878, а 11.01.2013р. закінчив виконавче провадження та виніс дві постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.01.2013р. ВП№35954112 та від 11.01.2013р. ВП №33536878.

20 лютого 2013 року державний виконавець Авакумова Ю.О. зробила перерахунок розміру аліментів та заборгованості, в який включила 1/6 частину коштів отриманих від продажу ? частини квартири АДРЕСА_1, яку ОСОБА_1 погодився продати у зв'язку з скрутним матеріальним становищем. При цьому останній зазначає, що при укладенні договору купівлі-продажу, він продав свою частку по ціні на 40000 грн. нижчій від середньо ринкової вартості, тобто одержав збитки, а не дохід.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав скаргу ОСОБА_1 за викладеними в ній обставинами та зазначив, що отримані останнім кошти від продажу 1/2 частини квартири не є доходом відповідно до ст.ст.172, 292 ПК України. Крім того, в постанові КМУ за №146 від 23.02.1993 року не зазначено, що з коштів отриманих від продажу 1/2 частини квартири повинні бути стягнуті аліменти.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу за викладеними в ній обставинами та наголосив на тому, що отримані кошти від продажу 1/2 частина квартири не є доходом, відповідно до норм податкового законодавства, і вважає, що дії державного виконавця по включенню даної суми до його заробітку є шахрайськими.

Державний виконавець Авакумова Ю.О. в судовому засіданні скаргу не визнала та зазначила, що після отримання виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1538 виданого 30.05.2012р. нею було встановлено, що боржник ОСОБА_1 працює на двох роботах, а тому остання звернулась до суду з поданням про видачу дубліката виконавчого листа. Оскільки законом не заборонено стягнення аліментів з коштів отриманих з продажу квартир, остання включила отриманий боржником доход від продажу 1/2 частини квартири до заборгованості по сплаті аліментів, поділивши дану суму порівну на два виконавчі провадження.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, його представника та державного виконавця Авакумової Ю.О. та дослідивши матеріали виконавчих проваджень, судом встановлено наступне.

24 липня 2012 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом Деснянського районного суду м. Києва №2-1538 виданого 30 травня 2012 року.

30 листопада 2012 року державний виконавець Авакумова Ю.О. звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з подання про видачу дубліката виконавчого листа №2-1538 виданого 30 травня 2012 року, оскільки боржник має два джерела доходу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 грудня 2012 року подання державного виконавця було задоволено та видано дублікат виконавчого листа.

11 січня 2013 року державним виконавцем Авакумовою Ю.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-1538 виданим Деснянським районним судом м. Києва 26 грудня 2012 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник посилались на ст.ст. 172, 292 Податкового кодексу України та зазначали, що отримані кошти від продажу 1/2 частини квартири не є доходом, а тому з них не можуть вираховуватись аліменти.

Однак суд не може погодитись з даними поясненнями, оскільки ст.172 ПК України визначає порядок оподаткування операцій з продажу (обміну) об'єктів нерухомого майна, а не порядок стягнення аліментів, оскільки оподаткування та стягнення аліментів не є однорідними поняттями.

Частиною 292.11 статті 292 ПК України встановлено вичерпний перелік сум, які не включаються до складу доходу платника єдиного податку.

Відповідно Постанови КМ України "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб", №146 від 26 лютого 1993 року, встановлюється пунктом 12 вичерпний перелік з цільових коштів, з яких утримання аліментів не провадиться.

Крім того, частиною 2 ст. 73 Закону України "Про виконавче провадження" (зі змінами та доповненнями), встановлено також вичерпний перелік сум з яких стягнення не здійснюється.

Також, слід зазначити, відповідно до ч.1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає скаргу ОСОБА_1 такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.73 Закону України "Про виконавче провадження", Постановою КМ України "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб", №146 від 26 лютого 1993 року, ст.ст. 172, 292 ПК України, ст.383-389 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державнї виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Аввакумової Юлії Олександрівни - ВІДМОВИТИ.

Суддя: