Справа №305/1572/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого Бисага Т.Ю.,

суддів Фазикош Г.В., Власова С.О.,

при секретарі Чучка Н.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі й гідності,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі й гідності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі у 2008 році організували та надали неправдиву заяву на позивачку до Рахівської прокуратури. 20 лютого 2008 року була винесена постанова про порушення кримінальної справи відносно неї за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, проведення досудового слідства доручено СВ Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області, слідство тривало понад п'ять років. 25 червня 2013 року була винесена постанова про закриття кримінального провадження відносно неї, у зв'язку з відсутністю в її діях даного кримінального правопорушення. Проведеною в ході досудового розслідування експертизою встановлено, що рукописний текст та підпис у заяві від 10.12.2003 року від імені ОСОБА_2 на ім'я голови ВУЖКГ Рахівської міської ради виконані ОСОБА_2, а також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_2 особисто власноручно писала заяви про обмін квартирами з нею. Відповідачка ОСОБА_2 грозилася відібрати в неї квартиру і продати, і в цьому їй допоможе адвокат ОСОБА_3, якому вона надала довіреність, щоб він представляв її інтереси в суді. Також вона повідомила, що всі неправдиві заяви в суд та прокуратуру їй радив та диктував ОСОБА_3 Крім того, ОСОБА_3 систематично зневажливо ставиться до неї в судових засіданнях, а також поширює про неї неправдиву інформацію, порушуючи її право честі й гідності. Також відповідачі постійно розповсюджують неправдиву інформацію про неї по всіх інстанціях, що вона нібито підробила заяву про обмін квартирами. Після таких слів та знаходячись під слідством більше п'яти років, отримала душевну травму, та погіршилося її здоров'я, постійно відчуває болі в серці. У зв'язку з чим просила зобов'язати відповідачів вибачитися в неї перед свідками за приниження її честі й гідності та розповсюдження відомостей, які не відповідають дійсності, стягнути з відповідачів солідарно 50000 гривень відшкодування моральної шкоди та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1, відмовлено.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним рішення першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, якою просять скасувати рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які приймали участь у судовому засіданні, дослідивши подані документи та матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується апеляційна скарга, обєктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що жодних документів (скарг, клопотань, повідомлень, запитів тощо) щодо правомірності чи неправомірності дій ОСОБА_1 з будь-якого приводу та підстав мною не підписувалося, до будь-яких установ чи організацій (приватних чи державних), крім судових, відповідачами не подавалося, правдивої чи неправдивої інформації відносно ОСОБА_1 не розповсюджувалося.

Щодо дій відповідачки ОСОБА_2, які оскаржуються апелянтом, то вони спростовуються матеріалами справи та не являються обставинами, які б були направлені на порушення честі й гідності апелянта. Це оціночні судження гр. ОСОБА_1, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Як зазначено в постанові прокурора Рахівського району Закарпатської області від 20.02.2008 року про порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, на яку посилалася в судовому засіданні суду першої інстанції позивачка, приводом для порушення кримінальної справи стала заява ОСОБА_2 та матеріали проведеної перевірки, а підставою наявність в діях ОСОБА_1 складу злочину. Оскільки, зазначена у заяві гр. ОСОБА_2, інформація направлялась останньою до органу досудового слідства не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами, то вважається, що у даному випадку не мало місця поширення неправдивих відомостей широкому колу громадськості чи окремим громадянам, які не стосувались підстав поданої скарги.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про інформацію» оціночним судженням, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, згідно зі ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідної дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

У випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації. Разом з тим звернення має бути адресоване органу державної влади, органу місцевого самоврядування та посадовій і службовій особам цих органів, що компетентні розглянути таке звернення. Наявність у зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і це звернення було викликано не наміром виконати свій громадський обовязок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності причинного звязку між інформацією та завданою моральною шкодою не приймаються судом до уваги, оскільки позивачкою не надано суду доказів спричинення їм моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, які вона зазнала після неправомірних дій та приниження її честі та гідності відповідачами.

Надана довідка ЛКК №1427/33 від 04.09.2013 року не була надана позивачкою суду першій інстанції, а тому не заслуговує на увагу.

Позивачкою не доведено у відповідності до ст.60 ЦПК України факту завдання їй моральної шкоди відповідачами і в чому вона полягала.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги обґрунтованими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вірно встановив обставини справи та характер правовідносин, що виникли між сторонами і ухвалив правильне по суті і справедливе рішення з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права, а тому відсутні, передбачені ст.309 ЦПК України, підстави для його скасування або зміни та відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2013 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: