АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц-774/120/13 Головуючий у першій інстанції: Нізік О.В.
Категорія: 24 Суддя-доповідач: Красвітна Т.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Макарова М.О., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення загрози здоров'ю, майну фізичної особи, стягнення суми, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що він є власником будинку АДРЕСА_1. З 2004 року житловий будинок за вказаною адресою почав руйнуватись через наявність двох зливних ям на території сусіднього подвір'я по АДРЕСА_2, де мешкають відповідачки. У зв"язку з цим позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачок матеріальну шкоду у розмірі 15507 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 00 коп. та судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2012 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 (а. с. 33 - 37), його сусідами є відповідачки, які мешкають та користуються подвір'ям будинку АДРЕСА_2; дані факти визнані сторонами.

Згідно акту обстеження приватного домоволодіння АДРЕСА_1 від 07 червня 2010 року, складеного комісією райвиконкому (а.с. 18), встановлено, що при візуальному обстеженні зі сторони подвір"я будинку АДРЕСА_2 на відстані приблизно 0,5 - 1,2 метри від фундаменту помешкання позивача розміщенні дві зливові ями наполовину заповнені каналізаційними зливостоками.

Відповідно до технічного висновоку по оцінці будівельних конструкцій індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1, від червня 2010 року (а. с. 24-44), стан несущих будівельних конструкцій одноповерхового індивідуального житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, в цілому класифікується, як задовільний); причиною виникнення деформацій в несущих стінах є витоки каналізаційних стоків із зливних ям, відсутність централізованої каналізації. Зливні ями сусіднього подвір"я по АДРЕСА_2, розташовані у безпосередній близькості від несущої стіни з порушенням діючих санітарних і будівельних норм тощо. Для запобігання подальшому розвитку деформацій основ фундаментів несущих зовнішніх стін необхідно в найближчий час мешканцям будинку АДРЕСА_2 виконати підключення до централізованої каналізації із засипанням зливних ям доменним шлаком з пошаровим трамбуванням, відновити цілісність відмостки та вертикальне планування прилеглої території, виконати капітальний ремонт або демонтувати старі сараї, розташовані уздовж осі "Б/1-2".

Судом встановлено, що на час винесення оскаржуваного рішення зливні ями на території домоволодіння АДРЕСА_2 засипані; що визнано сторонами справи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. І ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позивачем не доведена та обставина, що неправомірними діями відповідачок йому завдано ушкодження здоров'я та існує така загроза, спричинено майнову шкоду та прямі збитки, які знаходяться в безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку зі вказаними діями або бездіяльністю відповідачок. Отже, підстави для відшкодування відповідачками шкоди на користь позивача відсутні.

Колегія звертає увагу, що технічний висновок по оцінці будівельних конструкцій індивідуального житлового будинку АДРЕСА_1 від червня 2010 року (а.с. 24-44) та висновок №792-07 спеціаліста будівельно-технічного експертного дослідження від 28 липня 2010 року (а. с. 45 - 67) не доводять наявність неправомірних дій з боку саме відповідачок ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що знаходяться у причинному з"язку із заподіяною позивачу матеріальною шкодою.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.11.2012 року для встановлення причин пошкодження житлового будинку АДРЕСА_1, розміру матеріальної шкоди, було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз. Обов"язок з оплати експертизи було покладено на позивача.

Однак, згідно листа ДНДІСЕ від 15.03.2013 року, справу було повернуто до суду без проведення експертизи у зв"язку з нездійсненням позивачем оплати.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач заявив про те, що оплачувати проведення експертизи не буде.

Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку про недоведеність та безпідставність позовних вимог щодо стягнення на користь позивача матеріальної шкоди, тому місцевим судом правомірно відмовлено у задоволенні позову у зазначеній частині.

Крім того, суду не надано доказів спричинення відповідачками позивачу моральної шкоди, тому у задоволенні даної позовної вимоги місцевим судом відмовлено також правомірно та обґрунтовано.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги правильне застосування районним судом вимог ст. 88 ЦПК, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено у відповідності з вимогами закону, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді