Справа № 182/9810/13-ц
Провадження № 2/0182/4189/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.11.2013 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма „Сади України, третя особа Новоіванівська сільська Рада Нікопольського району Дніпропетровської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нежитлові будівлі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу і визнання права власності на нежитлові будівлі, які розташовані у с. АДРЕСА_1 Нікопольського району Дніпропетровської області.

В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини.

В липні 2013 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми „Сади України ОСОБА_2 запропонував йому купити декілька виробничих нежитлових будівель, що належать вказаному Товариству згідно договору купівлі - продажу від 03 грудня 1998 року. Це питання було розглянуто на зборах вказаного Товариства, де вирішили продати вказані об`єкти нерухомості йому за 140 000 (сто сорок тисяч) гривень. Після узгодження всіх істотних умов договору, 08.10.2013 року він з ТОВ Агрофірмою „Сади України в особі директора ОСОБА_2 , на підставі вищезазначеного протоколу, уклали договір купівлі-продажу, згідно якого він придбав наступні об`єкти нерухомості:

- нежитлова виробнича будівля - фруктосховище (літ.„А"), загальною площею 144.7 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлова виробнича будівля - фруктосховище (літ.„А"), загальною площею 584.7 кв.м., та нежитлова виробнича будівля ангар (літ.„Б"), загальною площею 347.1 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлова виробнича будівля (літ.„А"), загальною площею 257,4 кв.м., та нежитлова виробнича будівля - ангар (літ.„Б"), загальною площею 348,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В цей же день, 08 жовтня 2013 року, він сплатив за вказаним договором повну суму в розмірі 140 000 (сто сорок тисяч) гривень, відповідно отримавши квитанцію до прибуткового касового ордеру на зазначену суму. Вони домовились, що нотаріальне посвідчення даного договору відбудеться до 18 жовтня 2013 року. Коли надійшов час звернутись до нотаріуса для укладення нотаріальної угоди, представник ТОВ Агрофірми „Сади України повідомив його, що вони вже зібрали необхідні документи для укладання угоди і здали їх на реєстрацію до КП НМБТІ, попросивши його почекати ще деякий час. Пізніше ТОВ Агрофірма „Сади України повідомило, що КП НМБТІ відмовило зазначеному Товариству в реєстрації нерухомості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 , яка придбана згідно з договором купівлі - продажу № 15 від 03 грудня 1998 року, у зв`язку з тим, що зазначений договір нотаріально не посвідчений. Крім того, КП НМБТІ не зареєструвало за ТОВ Агрофірма „Сади України побудовані для виробничих потреб два ангари за адресою: АДРЕСА_1 та вул АДРЕСА_4 , які теж були ним придбані за договором купівлі - продажу. Після чого тривали довгі переговори, в результаті яких відповідач віддав йому технічні паспорти на зазначену нерухомість, протокол загальних зборів ТОВ Агрофірми „Сади України, договір купівлі - продажу № 15 від 03 грудня 1998 року та технічні висновки, але нотаріально засвідчувати угоду відмовився. Згідно до технічних висновків проектної організації ТОВ „Нікопрогресбуд (ліцензія серії АВ № 119347 від 21.07.2006 року), можлива подальша експлуатація нежитлової виробничої будівлі - фруктосховища (літ.„А"), загальною площею 144.7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 126; нежитлової виробничої будівлі - фруктосховища (літ.„А"), загальною площею 584,7 кв.м., та нежитлової виробничої будівлі ангару (літ.„Б"), загальною площею 347,1 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлової виробничої будівлі (літ.„А"), загальною площею 257,4 кв.м., та нежитлової виробничої будівлі - ангару (літ.„Б"), загальною площею 348,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_4 . Частиною 1 ст.331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Частиною 2 ст.331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Таким чином, він, здійснивши оплату за купівлю об`єктів нерухомості, фактично є їх власником, але не має ніяких правовстановлюючих документів на це. Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу і він змушений звернутись до суду. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може звернутись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст.220 ЦК України, у випадку, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. На підставі вищевикладеного вважає, що між ним та відповідачем досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, відбулось повне виконання його умов, але нотаріальне посвідчення договору не можливо, оскільки відповідач ухиляється від нього. Тому змушений звернутись до суду.

В судове засідання ані позивач, ані відповідач, ані третя особа не прибули, надали суду заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач та третя особа не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.220 ЦК України, у випадку, якщо сторони домовились про всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі ст.328, 334 ЦК України, право власності здобувається на підставах, не заборонених законом, зокрема по угодах. Право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може звернутись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою

У відповідності до вимог ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди по всім істотним умовам договору.

Як встановлено в судовому засіданні, в липні 2013 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми „Сади України ОСОБА_2 запропонував позивачу купити декілька виробничих нежитлових будівель, що належать вказаному Товариству згідно договору купівлі - продажу від 03 грудня 1998 року (а.с. 11, 21-26, 37-45, 57-65). Це питання було розглянуто на зборах вказаного Товариства, де вирішили продати вказані об`єкти нерухомості позивачу за 140 000 (сто сорок тисяч) гривень (а.с.5-6). Після узгодження всіх істотних умов договору, 08.10.2013 року позивач з ТОВ Агрофірмою „Сади України в особі директора ОСОБА_2 , на підставі вищезазначеного протоколу, уклали договір купівлі-продажу, згідно якого позивач придбав наступні об`єкти нерухомості:

- нежитлову виробничу будівлю - фруктосховище (літ.„А"), загальною площею 144.7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлову виробничу будівлю - фруктосховище (літ.„А"), загальною площею 584.7 кв.м., та нежитлову виробничу будівлю ангар (літ.„Б"), загальною площею 347.1 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлову виробничу будівлю (літ.„А"), загальною площею 257,4 кв.м., та нежитлову виробничу будівлю - ангар (літ.„Б"), загальною площею 348,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.7-9).

В цей же день, 08 жовтня 2013 року, позивач сплатив за вказаним договором повну суму в розмірі 140 000 (сто сорок тисяч) гривень, отримавши квитанцію до прибуткового касового ордеру на зазначену суму (а.с.10). Сторони домовились, що нотаріальне посвідчення даного договору відбудеться до 18 жовтня 2013 року. Однак, пізніше ТОВ Агрофірма „Сади України усно повідомило позивача, що КП НМБТІ відмовило зазначеному Товариству в реєстрації нерухомості, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 , яка придбана згідно з договором купівлі - продажу № 15 від 03 грудня 1998 року, у зв`язку з тим, що зазначений договір нотаріально не посвідчений. Крім того, КП НМБТІ не зареєструвало за ТОВ Агрофірма „Сади України побудовані для виробничих потреб два ангари за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 , які теж були позивачем придбані за договором купівлі - продажу. Після чого тривали довгі переговори, в результаті яких відповідач віддав йому технічні паспорти на зазначену нерухомість, протокол загальних зборів ТОВ Агрофірми „Сади України, договір купівлі - продажу № 15 від 03 грудня 1998 року та технічні висновки, але нотаріально засвідчувати угоду відмовився. Згідно до технічних висновків проектної організації ТОВ „Нікопрогресбуд, можлива подальша експлуатація нежитлової виробничої будівлі - фруктосховища (літ.„А"), загальною площею 144.7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_5 район АДРЕСА_1 126; нежитлової виробничої будівлі - фруктосховища (літ.„А"), загальною площею 584,7 кв.м., та нежитлової виробничої будівлі ангару (літ.„Б"), загальною площею 347,1 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлової виробничої будівлі (літ.„А"), загальною площею 257,4 кв.м., та нежитлової виробничої будівлі - ангару (літ.„Б"), загальною площею 348,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.12-20, 27-36, 46-56). Таким чином, позивач, здійснивши оплату за купівлю об`єктів нерухомості, фактично будучи їх власником, не має ніяких правовстановлюючих документів на свою власність.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, відбулось повне виконання його умов, тому позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.10, 30, 60, 256, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати договір купівлі - продажу, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірмою „Сади України в особі директора ОСОБА_2 від 08 жовтня 2013 року дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний НОМЕР_1 ) право власності на нежитлову виробничу будівлю - фруктосховище (літ.„А", загальною площею 144,7 кв.м.), розташовану за адресою: АДРЕСА_5 .

Визнати ОСОБА_1 (ідентифікаційний НОМЕР_1 ) право власності на нежитлову виробничу будівлю - фруктосховище (літ.„А", загальною площею 584,7 кв.м.) та нежитлову виробничу будівлю ангар (літ.„Б", загальною площею 347,1 кв.м.), розташовану за адресою: АДРЕСА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер) право власності на нежитлову виробничу будівлю (літ.„А", загальною площею 257,4 кв.м.) та нежитлову виробничу будівлю - ангар (літ.„Б", загальною площею 348,9 кв.м.), розташовану за адресою: АДРЕСА_5 .

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал