Справа № 0907/2-7515/2011
Провадження № 22ц/779/1197/2013
Головуючий у 1 інстанції Островський Л.Є.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2013 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.,

суддів Бойчука І.В., Фединяка В.Д.

секретаря Драганчук У.М.

з участю: апелянта ОСОБА_2 та представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, виселення та усунення перешкод в користуванні квартирою, з апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду від 15 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року з позовом в суд звернувся ОСОБА_4 і після уточнення вимог просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 такими, що втратили право на користуванням житловим приміщенням, виселити обох з квартири АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що 30 грудня 2010 року за договором купівлі-продажу придбав спірну квартиру, у якій зареєстровані відповідачі, які по даний час продовжують проживати у квартирі, на його звернення знятися з реєстраційного обліку не реагують та чинять йому перешкоди у користуванні його власною квартирою.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 листопада 2012 року позов задоволено.

На дане рішення ОСОБА_2, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, просять його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.

Апелянти вважають рішення незаконним, у звязку з неправильним застосуванням норми матеріального права, суд належним чином не зясував предмет спору. Суд прийшов до помилкового висновку про те, що втратили право на користування квартирою як особи, які понад рік без поважних причин не проживають в ній. Не врахував, що постійно користуються житловою площею спірної квартири, проводять оплату за її користування, оплачують комунальні послуги. Квартира є єдиним постійним місцем проживання, іншого житла не мають, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг та копією будинкової книги.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта, яка вимоги скарги підтримала, представника позивача, який вимоги скарги не визнав, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСОБА_4 як власник будинку має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності у тому числі визнання відповідачів такими, що втратили право на проживання в квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Представник позивача для захисту порушеного права власності уточнивши заявлені вимоги просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та виселити їх. За змістом позовних вимог, позивач заперечує реєстрацію відповідачів в його квартирі. Суд визнав відповідачів такими, що втратили право на користування квартирою, що є підставою для зняття з реєстрації. Позивач не оспорює рішення суду, щодо вирішення вимоги про виселення відповідачів з власної квартири, тому колегія суддів вважає, що обраний спосіб захисту відповідно до вимог ст. 16 ЦК відповідає законодавству.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпорядження майном.

Позивач набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2010 року, який зареєстрований цього ж дня приватним нотаріусом, а 19.01.2011 року квартира зареєстрована в БТІ за номером 31763795.

Суд першої інстанції в рішенні правильно зазначив, що відповідачі на підставі ч.1 ст. 405 ЦК України не є членами сімї позивача як власника квартири, тому не мають законних прав на користування квартирою придбану у попереднього власника ОСОБА_6 за договором.

Апелянти безпідставно зазначають в скарзі, що в обґрунтування визнання їх такими, що втратили право на користування квартирою, суд зазначив, що понад рік без поважних причин не проживають в спірній квартирі. Про такі обставини суд в рішенні не зазначав, а обґрунтував задоволення позову що позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності та розпорядження майном.

Суд першої інстанції на підставі ст. 391 ЦК України дійшов вірного висновку про те, що закон не передбачає переходу прав і обовязків в частині збереження права користування житлом членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело чи могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 15 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді І.В. ОСОБА_8 Фединяк