Справа № 0811/3523/2012
Номер провадження №2/318/12/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2013 р.

м. Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого судді Яковлєвої М.С.

при секретарі Бекетовій А.А.

за участю прокурора Терещенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 08.11.2012 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в якому зазначає, що 16.12.2005 року вона одружилась з ОСОБА_3 від цього шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі всього сумісного проживання відповідач періодично перебував в стані алкогольного сп'яніння, постійної роботи не мав, працювати також не мав бажання, коли з'являвся додому влаштовував сварки та бив її. В період з серпня 2007 року та по теперішній час відповідач не відвідує свого сина. Син навіть не пам'ятає свого батька, так як бачив його востаннє, коли йому виповнився один рік. Грошових коштів на виховання сина та понесення додаткових витрат відповідач не надає. Від своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини відповідач систематично ухиляється, про фізичний і духовний розвиток дитини не піклується, не водив її до дитячого садка та лікарні. Неповнолітній син ОСОБА_5 іноді хворіє та потребує витрат на стаціонарне лікування, купівлю ліків, відпочинок, санаторно-курортне лікування, потребує матеріальних витрат на їжу, навчання, одяг, яких відповідач не надає. 22.08.2008 року між сторонами було розірвано шлюб. Спору щодо місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_5 немає, він проживає разом із позивачкою в АДРЕСА_1. 30.04.2011 року позивачка вийшла заміж за ОСОБА_7. У позивачки в квартирі в наявності електро, газо та водопостачання. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі, в кімнаті охайно, речі на своїх місцях, прибрано. В наявності спальне ліжко, комод для речей та одягу, необхідний одяг та речі, в наявності ігри та іграшки відповідно віку дитини. Дитина має все необхідне для повноцінного фізичного і духовного розвитку. Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники за дорученням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягають на позбавленні батьківських прав ОСОБА_2, щодо сина ОСОБА_5. Свої вимоги обґрунтовують тим, що відповідач не виконує свої обов'язки щодо виховання та утримання дитини, не цікавиться її здоров'ям, не надає належної матеріальної допомоги на її утримання.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник за дорученням ОСОБА_10 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали в повному обсязі, вважають зазначений позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки всі факти викладені позивачкою в позові не ґрунтуються на доказах, а твердження позивачки про те, що відповідач не цікавиться життям та здоров'ям дитини, спростовуються небажанням позивачки дозволяти побачення сина ОСОБА_5 з відповідачем.

В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Пугач Л.Г. заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1, оскільки вважає, що в даному випадку не встановлено злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідачем ОСОБА_2, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Прокурор вважає даний позов необґрунтований, а обставини викладені в ньому позивачкою не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, вважає також недоцільним позбавляти батьківських прав ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що, як позивачку, так і відповідача вона знала, ще до укладення ними шлюбу. Вона була їх сусідкою. Спочатку дана сім'я мешкала у матері позивачки ОСОБА_1, а потім переїхали жити в м. Кам'янка-Дніпровська де у ОСОБА_2 був будинок. У них почали виникати сварки, внаслідок того, що відповідач не хотів працювати, а також став частіше вживати алкогольні напої. Потім вони розійшлись. Спочатку ОСОБА_2 приходив до своєї дитини, але потім перестав. Також перестав матеріально допомагати, хоча у позивачки на той момент було скрутне становище у зв'язку з хворобою дитини. До 2010 року позивачка ОСОБА_1 проживала з нею по сусідству, але потім вона переїхала на іншу квартиру, також у неї з'явився новий чоловік, якого дитина почала називати татом. Останній раз вона бачила відповідача наприкінці 2007 року. У зв'язку з потребою лікування дитини, позивачка раніше неодноразово позичала у неї гроші, так як відповідач їй матеріально не допомагав.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила що, вона є сусідкою ОСОБА_1 по комунальній квартирі, де вона мешкає з 2010 року по теперішній час. За цей час жодного разу вона не бачила ОСОБА_2, щоб він приходив до дитини, або приносив матеріальну допомогу. На даний момент нову сім'ю ОСОБА_1 утримує її новий чоловік ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила що, вона є дружиною відповідача ОСОБА_2, з яким знаходиться в зареєстрованому шлюбі біля 2,5 років. Від шлюбу вони мають спільну дитину. Також у її чоловіка є старший син ОСОБА_5 від першого шлюбу. З тих пір як її чоловік розійшовся з першою дружиною ОСОБА_1, він не може спілкуватись з сином, оскільки вона чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Їй відомо що останнього разу її чоловік ОСОБА_2 намагався поговорити з відповідачкою про можливість надання йому побачень з дитиною, але вона йому відмовила. На протязі всього часу позивач ОСОБА_1 просила ОСОБА_2 надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон, а в подальшому й відмовитись від дитини, навіть пропонувала гроші за це, а у разі відмови погрожувала, що вона позбавить його батьківських прав. Також він намагався побачитись з сином у дитсадку, але адміністрація повідомила ОСОБА_1, яка йому одразу ж зателефонувала йому, щоб він туди більше не приходив туди. Пояснила також, що її чоловік звертався до органу опіки та піклування з проханням призначити йому побачення з дитиною, але йому було запропоновано зібрати всі необхідні документи, після чого звернутись з цим питанням. ОСОБА_2 працює в м. Москва з лютого 2012 року, на протязі цього часу він пересилав ОСОБА_1 гроші на утримання дитини, після того як з нього були стягнуті аліменти. Свідок також додала, що її чоловік ніколи не вживав наркотиків, а алкогольні напої вживає тільки по святам.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що ОСОБА_2 вона знає давно на протязі 7-8 років. В 2008-2009 році вона була свідком розмови між ним та ОСОБА_1 з приводу дитини. Після цього ОСОБА_2 брав свого сина, навіть одного разу повіз його до своїх батьків. Після цього ОСОБА_1 не давала йому більше дитину та змінила місце свого проживання, та намагалась сховати дитину. У ОСОБА_2 на протязі всього часу було велике бажання спілкуватись з дитиною. В теперішній час відносини ОСОБА_2 з теперішньою дружиною нормальні. Свідок доповнила, що вона була присутня при телефонній розмові ОСОБА_2 з його першою дружиною з приводу побачень з дитиною, в ході якого ОСОБА_1 відмовила йому в наданні побачень.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він мешкає в м. Кам'янка-Дніпровська Запорізької області по вул. Жовтнева, та є сусідом ОСОБА_2 з 2006 року. у 2006 році ОСОБА_2 приїхав в м. Кам'янка-Дніпровська разом з дружиною ОСОБА_1 та дитиною. На той час у них були нормальні сімейні відносини. У 2007 році вони виїхали з будинку до м. Запоріжжя. У цьому ж році ОСОБА_2 повернувся та розповів йому, що він з дружиною розійшовся, та колишня дружина не дає йому можливості побачитись з дитиною. ОСОБА_2, як людину, може охарактеризувати тільки з позитивної сторони. Стосовно фактів вживання ОСОБА_2 наркотиків йому нічого не відомо.

Аналогічні пояснення суду надала свідок ОСОБА_17

Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що він мешкає в м. Запоріжжя, та на даний момент у нього дружні відносини з відповідачем ОСОБА_2 з 1996 року. ОСОБА_2 протягом останнього часу намагався спілкуватись з дитиною від першого шлюбу, але колишня дружина перешкоджає цьому. Також він пересилав їй гроші на утримання дитини, але вона їх тратила на погашення кредиту на автомобіль. Стосовно вживання відповідачем наркотиків йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона працює лікарем в лікарні м. Запоріжжя. Вона обстежувала молодшу дитину ОСОБА_2, при цьому відповідач з весни 2011 року цікавився у неї здоров'ям його старшого сина ОСОБА_5, який мешкав з ОСОБА_1 ОСОБА_5 до лікарні завжди приводила його мати ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи,вислухавши пояснення сторін,свідків,суд вважає позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно перебували у шлюбі зареєстрованому 16.12.2005 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, про що зроблено запис у книзі реєстрації актів про шлюб № 1469, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 11)

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції 30.08.2006 року, де в графі батько записаний відповідач ОСОБА_2 (а.с. 13)

22.07.2008 року даний шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 22.07.2008 року виданим Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького МУЮ (а.с. 14)

Після розірвання шлюбу малолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає разом з матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов проживання від 27.07.2012 року, складеного відділом служби у справах дітей Запорізької міської ради по Шевченківському району. Відповідно до цього акту позивач ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_5 та чоловіком ОСОБА_7 займають одну жилу кімнату в трикімнатній в комунальній квартирі, площею 15,85 кв.м., яка приватизована і належить ОСОБА_1 та її малолітньому сину на праві сумісної власності. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі, в кімнаті родини охайно, речі на своїх місцях, прибрано. В наявності ліжко, комод для речей, м'які меблі, телевізор, полиці для книги, журнальній стіл, комп'ютер, дитина має окреме ліжко, власну шафу для одягу, необхідний одяг та речі в наявності ігри, відповідно до його віку. (а.с. 20)

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 на даний момент знаходиться в шлюбі з ОСОБА_14, зареєстрованому Комунаровським відділом реєстрації актів цивільного стану під актовим записом № 150 від 17.04.2010 року (а.с. 60)

Від цього шлюбу він також має неповнолітню дитину - ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с. 61). Вихованням та утриманням даної дитини відповідач займається належним чином, жорстоко з дитиною не поводиться, не є алкоголіком та наркоманом, про що свідчать відповіді від комунального закладу Кам'янсько-Дніпровської центральної районної лікарні від 24.12.2012 року. (а.с. 127,128)

Позивачка не надала жодних доказів про те, що відповідач ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП.

Відповідач протягом 2008-2009 р.р. надсилав позивачці ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 кошти по сплаті аліментів, які стягуються згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2012 року (а.с. 137), що підтверджується квитанціями про здійснення поштових переказів ОСОБА_2 (а.с. 131, 146).

Як вбачається з пояснень відповідача ОСОБА_2, протягом 2010-2012 року він намагався надавати гроші особисто позивачу, але позивачка ухилялась від отримання грошової допомоги. Позивачка раніше не стягувала аліменти з відповідача, тільки у 2012 році Шевченківський районній суд м. Запоріжжя виніс рішення про стягнення аліментів з відповідача. Відповідач на час розгляду справи працює в Російській Федерації на ТОВ "Троїцький Крановий Завод", що підтверджується виробничою характеристикою № 881/12 від 13.11.12 р., згідно якої він зарекомендував себе як кваліфікований спеціаліст, дисциплінарних стягнень не має, є людиною відповідальною, відкритою та привітною. (а.с. 50)

Згідно наданих відповідачем ОСОБА_2 документів, він двічі звертався до служби у справах дітей по Шевченківському районі м. Запоріжжя та до голови Шевченківської міської районної адміністрації м. Запоріжжя із заявами про встановлення побачень за малолітнім ОСОБА_5, а саме 29.10.2012 року та 12.11.2012 року (а.с. 51-52, 53)

За результатами розгляду вищевказаних заяв відповідача розпорядженням районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району № 19 р від 11.01.2013 року визначено спосіб участі відповідача ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_5, а саме один раз на місяць з 10.00 до 13.00 годин за попередньою домовленістю та у присутності матері ОСОБА_1 за адресою реєстрації та проживання дитини. (а.с. 149)

Згідно статті 164 СК України, яка визначає підстави позбавлення батьківських прав:

- мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він/вона/ :

1.не забирали дитину з пологового будинку або іншого закладу без поважної причини;

2.ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини:

3.жорстоко поводиться з дитиною;

4.є хронічним алкоголіками та наркоманами.

Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє обов'язків щодо дитини.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 13.03.2007 року за № 3 "Про застування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" встановлює, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист їх інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позивач обґрунтовує свої вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо ухилення від виконання ним своїх обов'язків по вихованню дитини,

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких виник спір.

В порушення вимоги ст. 60 ЦПК України позивачкою не надано жодних доказів суду про те, що батько злісно ухиляється від батьківських обов'язків.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, який надано відповідачем було встановлено, що за вищезазначеною адресою мешкають без реєстрації, квартира належить ОСОБА_23 - батьку відповідача ОСОБА_2 Дружина відповідача ОСОБА_14, 1988 року народження, знаходиться у декретній відпустці по догляду за малолітнім сином - ОСОБА_21, 2010 року народження, який відвідує ДНЗ № 280. У кімнаті знаходяться: новий диван, дитяче ліжко, дитячий стіл, стільці шафа для одягу, комод, ноутбук, пилосос, також у кімнаті є багато дитячих іграшок, дитячої літератури, предмети побуту та особисті речі родини. У наявності є дитячий одяг та взуття, відповідно віку дитини. Під час відвідування у приміщенні було прибрано, речі та предмети побуту знаходилися на своїх місяцях. (а.с. 130)

Позивачкою суду надані відповіді з лікарні, дитячого садку, про те, що батько не відвідує свого сина. Але з пояснення свідка ОСОБА_19 вбачається, що до 2012 року вона дивилась і слідкувала за здоров'ям, як старшого сина відповідача ОСОБА_2, так і молодшого, батько також цікавився здоров'ям дитини - ОСОБА_5.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя відповідач сплачує аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської райдержадміністрації батька ОСОБА_2 не доцільно позбавляти батьківських прав. Згідно акту обстеження у відповідача належні умови проживання і його недоцільно позбавляти батьківських прав, оскільки у нього є житло, яке знаходиться у м. Кам'янка-Дніпровська, Запорізької області та у м. Запоріжжя, умови житлові нормальні, згідно пояснень свідків ОСОБА_14, ОСОБА_24, ОСОБА_16 ОСОБА_17, ОСОБА_18 (а.с. 95-100), тому суд вважає цей висновок достатньо обґрунтованим та таким, що не буде суперечити інтересам дитини.

Як вбачається з висновку, наданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради № П-1225 від 23.11.2012 року відповідача ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав у відношенні його сина ОСОБА_5, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд не приймає до уваги цей висновок, оскільки з матеріалів справи та з пояснень наданих сторонами вбачається, що батько приймає всі заходи, щоб родинні стосунки з сином не були втрачені.

Пленум Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Посилання позивачки на те, що однією з підстав, які свідчать про ухилення відповідача від батьківських обов'язків є те, що ОСОБА_2 був засуджений у 2007 році, а також що він періодично вживав наркотичні засоби, суд не приймає до уваги, оскільки це не є свідченням злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків, а доказів на підтвердження даних фактів суду не було надано.

Твердження позивачки ОСОБА_1 та її представників про те, що дитина знаходиться на обліку у Шевченківській лікарні м. Запоріжжя та має інвалідність, у зв'язку з чим знаходиться на лікуванні, і ненадання батьком ліків чи матеріальних коштів на їх придбання є також підставою для позбавлення відповідача від батьківських обов'язків суд не може прийняти до уваги, оскільки ніщо не забороняє їй звернутись до суду з позовом про відшкодування додаткових витрат на лікування дитини.

Стаття 9 Конвенції "Про права дитини" ратифікованої постановою ВР " 789-Х11" від 21.02.1991 року зазначає: держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосування закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Стаття 24 цієї конвенції передбачає, а саме частиною 2 та пунктом 2, забезпечення надання необхідної медичної допомоги та охорони здоров'я всіх дітей з приділенням першочергової уваги розвитку первинної медико-санітарної допомоги.

Частина 2 п. 18 Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року за № 3 встановлює, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов'язків. Як встановлено судом, ОСОБА_2 змінив своє ставлення до виховання дитини, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в ході допиту свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_19, ОСОБА_15, ОСОБА_14, розпорядженні відділу служби у справах дітей Запорізької міської ради Шевченківского району м. Запоріжжя про надання відповідачу побачень з дитиною, та поясненнями самого ОСОБА_2

Оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що в діях відповідача ОСОБА_2 існує невідповідність його поведінки встановленим законом обов'язкам по утриманню та вихованню своєї дитини. Крім того, встановлено, що така поведінка виникла не тільки з його вини, однак з урахування інтересів дітей, засад моральності і розумності, приймаючи до уваги особу відповідача, те як він характеризується за місцем роботи та проживання (а.с. 50), його особисте ставлення щодо дитини, спосіб його життя, готовність до належного виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає, що підстав для вживання такого крайнього заходу впливу на поведінку батька, як позбавлення батьківських прав, недостатньо, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 30, 61-65, 213-216 ЦПК Україні, ст.164 СК України, постановою Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 року, Конвенції прав дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 21.02.1991 року суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.С. Яковлєва