АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7243/13 Справа № 186/683/13 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Лисичної Н.М., Баранніка О.П.

при секретарі Новицькій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом до відповідача, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що працюючи в ВСП «Шахтоуправління Першотравневе», в тяжких підземних умовах ушкодив здоров'я внаслідок професійного захворювання, на підтвердження якого було складено АКТ П-4 від 22 січня 2013 року. Висновком МСЕК від 27 лютого 2013 року йому було встановлено 65 % стійкої втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності. Відділенням ВД ФССНВУ в м. Першотравенську йому була призначена одноразова допомога та щомісячні страхові виплати, але завдана моральна шкода відшкодована не була. В звязку з втратою професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, яку оцінює у розмірі 65 000 грн., та яку просить стягнути з відповідача.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2013 року позовні вимоги позивача задоволені частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 6500 гривень 00 копійок. Вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, перебуваючи в трудових відносинах з ВСП «Шахтоуправління Першотравневе» ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» захворів на професійні захворювання: радикулопатія С6, С7, С8 і L5, S1, часто рецидивуючий перебіг, з вираженими (3 ст.) статико-динамічними порушеннями, стійкий больовим і периферичним нейросудинним синдромами з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періатрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів, хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), ЛН першого-другого ст., нейросенсорна приглухуватість першого ст. ( з легким зниженням слуху), про що складено акт розслідування професійного захворювання від 22 січня 2013 року.

Згідно висновку МСЕК від 27 лютого 2013 року позивачу було встановлено первинно 65% стійкої втрати професійної працездатності.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач, працюючи в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, втратив професійну працездатність; змушений постійно тривалий час лікуватися, несе фізичні та моральні страждання, що змінили звичний уклад його життя, примусили докладати додаткові зусилля для організації його подальшого життя.

Спричинена позивачу моральна шкода, як вважає суд першої інстанції, відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст.1167 ЦК України і ст. 237-1 КЗпП України та рішення Конституційного суду України № 20-рп/2008/ від 08.10.2008 року, - повинна бути відшкодована відповідачем (роботодавцем).

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив вище зазначені обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у відповідності зі ст.1167 ЦК України і ст. 237-1 КЗпП України та рішенням Конституційного суду України № № 20-рп/2008/ від 08.10.2008 року, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду, яка завдана йому в результаті отриманого професійного захворювання під час роботи на виробництві - під час роботи у ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Суд вірно дійшов висновку, що до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк (ст. 233 КЗпП України). До інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушених особистих немайнових прав, строки позовної давності не застосовуються (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Згідно із п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України - позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Спричинення позивачу моральної шкоди, в результаті отриманого професійного захворювання, знайшло підтвердження під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не можуть бути взяти до уваги, оскільки відповідно до ст. 2371 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого позивачеві було заподіяно моральну шкоду, повязану з виконанням ним трудових обовязків під час чого відповідачем не були забезпечені умови праці.

Крім того, неправомірні посилання ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля» в апеляційній скарзі на згоду позивача працювати у небезпечних та шкідливих умовах, які підприємство не приховувало, оскільки така згода не звільняє роботодавця від передбаченого ст.153 КЗпП України обовязку забезпечувати працівникам безпечні та нешкідливі умови праці.

Крім того, не підлягають задоволенню і доводи скарги щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди з підприємства, як необґрунтовані.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обємі зясував права та обовязки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: