Справа № 357/8140/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

за участю представників сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 3 м. Біла Церква, справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Київської області житлово експлуатаційна контора № 6, третя особа начальник Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Київської області житлово експлуатаційної контори № 6 ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про стягнення заробітної плати, нарахування та виплату надбавки за інтенсивність роботи, щомісячної премії за результатами роботи, перерахунок компенсації за невикористану відпустку, відшкодування моральної шкоди, що випливає із трудових правовідносин , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що вона з 12 вересня 1994 року працювала на посаді головного бухгалтера КП БМР ЖЕК № 6. 31.08.2011 року була звільнена з роботи згідно наказу начальника КП БМР ЖЕК № 6 № 333-В/К та за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київський області від 4 лютого 2013 року була поновлена на посаді головного бухгалтера. Згідно наказу начальника КП БМР ЖЕК №6 від 07.05.2013р. № 244-В/К позивача знову було звільнено з займаної посади у звязку зі скороченням чисельності працівників і її відмовою від переведення на іншу роботу більш нижчої посади, згідно п.1 ст.40 КЗпП України з 07 травня 2013 року. Позивач вважає своє звільнення незаконним, просила поновити її на посаді головного бухгалтера КП БМР ЖЕК № 6, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та заробітну плату: надбавку за інтенсивність роботи; щомісячну премію; перерахунок компенсації за невикористану відпустку; а також відшкодувати моральну шкоду, що випливає із трудових правовідносин.

Під час розгляду справи позивач та її представник уточнили позовні вимоги шляхом збільшення та просять суд поновити позивача на роботі на посаді головного бухгалтера Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційної контори № 6. В цій частині рішення допустити до негайного виконання; Визнати накази начальника ЖЕК №6: від 29.03.2013р. №212-В/К про відміну надбавки за інтенсивність роботи ОСОБА_4 з березня 2013р. - неправомірним в повному обсязі та скасувати його; від 29.03.2013р. №213-В/К про преміювання працівників підприємства неправомірним в частині, що стосується ОСОБА_4 та скасувати в цій частині; від 30.04.2013р. №237-В/К про преміювання працівників підприємства неправомірним в частині, що стосується ОСОБА_4 та скасувати в цій частині; від 31.05.2013р. №272-В/К про преміювання працівників неправомірним в частині, що стосується ОСОБА_4 та скасувати в цій частині. Стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08.05 по 30.09.2013 року за 102 робочих дні в сумі 44468,94 грн. з урахуванням виплаченої вихідної допомоги в зв'язку з скороченням в розмірі 4703,58 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману заробітну плату за період з 04.02.2013р. по 07.05.2013р. в розмірі - 11152,23грн., з них: за інтенсивність роботи в розмірі 10 % від посадового окладу з 01 березня по 07 травня 2013р. в розмірі - 674,82грн.; щомісячну премію за березень, квітень та травень місяці 2013 року за результатами роботи за відпрацьований час з лютого по квітень місяці 2013р. в розмірі - 6392,45грн.;компенсацію за невикористану відпустку в розмірі - 4084,96 грн. та моральну шкоду у звязку з незаконним звільненням в розмірі 2000 грн.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просять суд їх задовольнити.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали повністю, надали суду письмові заперечення та пояснили, що позивача було звільнено з дотриманням норм законодавства, у відповідності і з п.1 ст.40 КЗпП України. Підстав для поновлення позивача на роботі на посаду головного бухгалтера не має і така посада в КП БМР ЖЕК № 6 відсутня, тому просять суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

Третя особа начальник КП БМР ЖЕК № 6 ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі про що не заперечували учасники судового розгляду.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з 12 квітня 1993 року працювала на посаді бухгалтера, а з 12 вересня 1994 року до дня звільнення на посаді головного бухгалтера в Житлово-експлуатаційній конторі № 6, правонаступником якої є відповідач по справі.

Рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 25 травня 2011 року №198-09-VI було припинено діяльність Комунальних підприємств Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційних контор № 2, 4, 5, 8, шляхом приєднання, зокрема, Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 2 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 6 ( а.с.175).

В звязку з реорганізацією наказом начальника КП БМР ЖЕК 6 ОСОБА_5 № 129 О/С від 01.09.2011 р. було затверджено новий штатний розпис, згідно якого з 01.09.2011 р. зі штатного розпису були виведено ряд посад, зокрема і посаду головного бухгалтера ( а.с. 183-184).

Наказом начальника КП БМР ЖЕК 6 ОСОБА_5М № 333 В/К від 31 серпня 2011 року позивача було звільнено з посади головного бухгалтера згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Не погоджуючись зі звільненням позивач звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2013 року позивача було поновлено на посаді головного бухгалтера Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 6. При цьому, поновляючи позивача на посаді головного бухгалтера суд в своєму рішенні зазначав про те, що з 01.09.2011 року на підприємстві була ліквідована посада головного бухгалтера, що підтверджується копією зазначеного рішення, яке набрало чинності ( а.с.119-123).

Виконуючи зазначене рішення суду наказом начальника КП БМР ЖЕК 6 ОСОБА_5М № 64- В/К від 04 лютого 2013 року позивача було поновлено на посаді головного бухгалтера ( а.с. 15).

Таким чином, на час поновлення позивача на роботі в КП БМР ЖЕК № 6 вже не існувало посади головного бухгалтера оскільки вказана посада була виведена зі штатного розпису наказом начальника КП БМР ЖЕК 6 ОСОБА_5 № 129 О/С від 01.09.2011 року. На час розгляду справи судом наказ № 129 О/С від 01.09.2011 року не оскаржувався, є чинним та не скасованим.

Після поновлення позивача на роботі посада головного бухгалтера на підприємстві (в штатний розклад) не вводилася в звязку з недоцільністю про що наголошували представники відповідача та підтвердила свідок ОСОБА_6, яка здійснює організацію та контроль роботи бухгалтерів ЖЕКів м. Біла Церква.

В звязку з тим, що в КП БМР ЖЕК № 6 була відсутня посада головного бухгалтера наказом начальника КП БМР ЖЕК № 6 244-ВК від 07.05.13 р. позивач була звільнена з роботи у звязку зі скороченням чисельності працівників і її відмовою від переведення на іншу роботу згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 16).

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» з подальшими змінами та доповненнями, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що

власник і або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) ст. 40 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Статтею 49-2 КЗпП України визначено порядок вивільнення працівників, згідно якого про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник підлягає звільненню.

Як вбачається з матеріалів справи наказом начальника КП БМР ЖЕК № 6 ОСОБА_5 . № 42 ОД від 04.02.2013 р. було повідомлено профспілковий комітет підприємства про прийняття рішення щодо скорочення чисельності працівників, а саме про звільнення головного бухгалтера ОСОБА_4 з 07.05.2013 р. і з запропонуванням їй вільних посад бухгалтера по квартирній платі або касира.

Наказом начальника КП БМР ЖЕК № 6 ОСОБА_5 № 54 ОД від 26.02.2013 р. було наказано з 07.05.2013 р. скоротити чисельність працівників, а саме головного бухгалтера ОСОБА_4 Начальнику відділу кадрів ОСОБА_7 попередити головного бухгалтера ОСОБА_4 про наступне звільнення з роботи з 07.05.2013 р. в звязку із скороченням чисельності працівників, надати персональне повідомлення та запропонувати ОСОБА_4 переведення за її згодою на вакантні посади бухгалтера по квартирній платі або касира. З вказаним наказом позивач була ознайомлена 26.02.2013 р. про що свідчить її підпис на ньому.

26 лютого 2013 р. позивач була повідомлена про те, що її буде скорочено з 07.05.2013 р. Крім того, їй була запропонована робота на вільних посадах бухгалтера по квартирній платі або касира. Про отримання вказаного повідомлення свідчить її особистий підпис на ньому.

22 квітня 2013 року начальник КП БМР ЖЕК № 6 ОСОБА_5 звернувся до профспілкового комітету КП БМР ЖЕК № 6 із поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_4

Наказом начальника КП БМР ЖЕК 6 ОСОБА_5 № 73 від 23.04.2013 р. було наказано призначити на 25.04.2013 р. на 9-00 розгляд письмового подання начальника КП БМР ЖЕК № 6 до профспілкового комітету про розірвання трудового договору з ОСОБА_4 з 07.05.2013 р. та повідомити у письмовій формі ОСОБА_4 про дату та час щодо участі при розгляді письмового подання.

Цього ж дня позивачу було вручено запрошення на участь в розгляді профспілковим комітетом подання № 346 від 23.04.2013 р. про що свідчить її особистий підпис на ньому.

25 квітня 2013 р. профспілковий комітет КП БМР ЖЕК № 6 розглянув вказане подання та прийняв рішення про надання згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_4 з 07.05.2013 р., що підтверджується копією протоколу засідання профспілкового комітету ЖЕК № 6 від 25.04.2013 року № 8.

Наказом начальника КП БМР ЖЕК № 6 № 244-ВК від 07.05.13 р. позивач була звільнена з роботи у звязку зі скороченням чисельності працівників і відмовою від переведення на іншу роботу згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вищезазначені обставини повністю підтверджені матеріалами справи та не заперечуються стороною позивача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у відповідача дійсно відбулося скорочення чисельності та штату працівників і що відповідачем було дотримано порядок звільнення позивача у зв'язку зі скороченням чисельності працівників та відмовою від переведення на іншу роботу згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки позивачку було попереджено за два місяці про можливе звільнення з роботи та отримано згоду профспілкового комітету на таке звільнення.

Обґрунтовуючи незаконність свого звільнення з роботи позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилається на порушення відповідачем вимог ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме те, що відповідачем було незаконно виведено зі штатного розпису посаду головного бухгалтера тому її було скорочено незаконно і відповідно звільнено незаконно.

При цьому позивач та її представник зазначають, що згідно ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно обирає форми його організації, в тому числі шляхом введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером. Оскільки, на думку сторони позивача на підприємстві створена бухгалтерська служба то є не законним скорочення посади головного бухгалтера та звільнення працівника з цієї посади.

Не погоджуючись з вказаними доводами сторони позивача, суд приймає до уваги доводи сторони відповідача, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України підприємство має право самостійно установлювати чисельність і штатний розклад. Штатний розпис це документ, який установлює на даному підприємстві, установі, в організації структуру, штати і посадові оклади працівників. Штатний розпис містить назву посад, чисельність працівників і оклади по кожній посаді. Штатний розпис затверджується наказом керівника підприємства (лист Міністерства праці і соціальної політики України від 27.06.2007 р. № 162/06/187-07).

Таким чином, визначення необхідного штату працівників є виключною компетенцією керівника підприємства. Суд не має права втручатися в господарську діяльність підприємства.

Також суд вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що в КП БМР ЖЕК № 6 створена бухгалтерська служба яку повинен очолювати головний бухгалтер. Позивачем не надано належних та допустимих доказів створення на підприємстві бухгалтерської служби, а саме положення про бухгалтерську службу, наказ про його затвердження, штатний розклад. Таким чином, суд приходить до висновку, що в КП БМР ЖЕК № 6 відсутня бухгалтерська служба, а є тільки посади старшого бухгалтера, бухгалтера, економіста.

Крім того, при вирішені справи по суті позовних вимог суд також враховує, що позивач не ставить вимоги про визнання наказу про її звільнення незаконним та його скасування, а тому відсутні правові підстави для прийняття рішення про поновлення позивача на роботі без визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, вимога позивача про поновлення на роботі на посаді головного бухгалтера КП БМР ЖЕК № 6 не підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08.05 по 30.09.2013 р. за 102 дні в сумі 44 468,94 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.235 КЗпП України в разі поновлення працівника на роботі в звязку з незаконним звільненням на його користь стягується середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Виходячи з того, що суд прийшов до висновку про дотримання відповідачем вимог чинного трудового законодавства при звільненні позивача, підстави для стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

В частині вимог позивача скасувати наказ начальника КП БМР ЖЕК № 6 від 29.03.13 р. № 212-В/К про відміну надбавки за інтенсивність роботи з березня 2013 р.; стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману заробітну плату за період з 04.02.2013 р. по 07.05.2013 р. в сумі 11152,23 грн., з них: за інтенсивність роботи в розмірі 10 % від посадового окладу з 01 березня по 07 травня 2013 р. в розмірі 674,82 грн., щомісячної премії за березень, квітень та травень 2013 р. за результатами роботи за відпрацьований час з лютого по квітень 2013 р. в розмірі 6 392,45 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 4 084,96 грн., суд зазначає наступне.

Заробітна плата це винагорода, обчислена в грошовому виразі, яку за трудовим договором власник виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати складається з: - основної заробітної плати за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робочих і посадових окладів для службовців; - додаткової заробітної плати за працю - винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; - інших заохочувальних та компенсаційних виплат у формі винагород за підсумками роботи за рік, премій за спеціальними системами і положеннями, компенсаційних та інших грошових і матеріальних виплат.

Позивачу було нараховано та виплачено основну заробітну плату (посадовий оклад). Надбавки та премії не відносяться до основної заробітної плати.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про нарахування щомісячної премії працівникам КП БМР ЖЕК № 6 підставою для нарахування премії є наказ по підприємству. Остаточне рішення що до преміювання приймає керівник.

Так само, надбавки працівникам за інтенсивність та особливий характер праці встановлюється наказом керівника підприємства.

Таким чином, призначення надбавок та премій є виключною компетенцією керівника підприємства.

Оскільки вказані надбавки та премії позивачу не нараховувалися то відповідно відсутні підстави для їх стягнення.

Що стосується вимоги позивача про стягнення компенсації за невикористану відпустку. Вказана компенсація була нарахована та виплачена позивачу на його заробітну картку 02.07.2013 р., що підтверджується копією відомості на виплату заробітної плати за червень 2013 р. № 15 від 02.07.2013 р.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн. слід зазначити, що згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи, що під час розгляду справи судом не встановлено порушень норм трудового законодавства відповідачем при звільнені позивача тому відсутні підстави для задоволення вимог в частині відшкодування моральної шкоди.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Згідно ч.3 ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40,43,49-2,235 КЗпП України, п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.64 ГК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_8