Справа №545/293/13-ц
№2/545/415/13
УХВАЛА

"24" січня 2013 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Шелудяков Л.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вивчивши позов та додані матеріали, вважаю, залишити позов без руху, оскільки він поданий з порушенням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Як вбачається з позову відповідач ОСОБА_2 проживає на території Російської Федерації в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог, обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, ціну позову, щодо вимог майнового характеру, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеними міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких через дипломатичні представництва та консульські установи України за місцем проживання цих осіб.

Згідно міжнародного договору, діючого між Україною та Російською Федерацією, повідомлення здійснюється через органи юстиції держав компетентним судом, на території якого проживає відповідач. При цьому документи для вручення повинні бути викладені російською мовою.

Позивач склала позов українською мовою, примірника у перекладі російською мовою не надала. Серед доданих документів є паспорт позивача громадянина України, також без перекладу російською мовою, інші документи викладені українською мовою без завіреного переводу (нотаріусом), що унеможливить надання доручення компетентному суду Російської Федерації та належне повідомлення відповідача.

Позивачем вказана адреса реєстрації та перебування відповідача, на території Російської Федерації. Однак, з боку позивача відсутні посилання на докази в обґрунтування викладеного, станом на момент звернення з позовом до суду і не вказано про підстави для звільнення її від доказування даної обставини, тоді як дані правовідносини регулюються відповідною міжнародною конвенцією про правову допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 28 Конвенції Про правову допомогу та правових відносинах по цивільним, сімейним та кримінальним справамвід 22 січня 1993 року (ратифікована 10 листопада 1994 року) - якщо один з подружжя являється громадянином однієї із Сторони Договору, а інший - другої Сторони Договору, застосовується законодавство Сторони Договору, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Так, згідно Закону України Про судовий збірвід 8 липня 2011 року заявник повинен сплатити судовий збір за подачу позову про розірвання шлюбу в сумі 114 грн. 70 коп. Однак, згідно документу, що підтверджує сплату судового збору, судовий збір позивачем сплачений в менший сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З врахуванням викладеного, керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху, надавши позивачам строк для усунення недоліків пять днів з моменту отримання копії ухвали.

Попередити позивачів, що в разі невиконання ухвали суду у встановлені строки заява буде вважатись неподаною та повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В.Шелудяков