Справа № 303/5836/13
У Х В А Л А

Іменем України

18 грудня 2013 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Панька В.Ф.

з участю секретаря : Савариної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради й Комунального підприємства Мукачівське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року, відмовлено в задоволенні позову.

ОСОБА_1 подав на дане рішення суду апеляційну скаргу в якій ставить, питання про скасування такого та ухвалення нового рішення про задоволення позову. Мотивує свої вимоги тим, що рішення суду є необґрунтованим, що призвело до порушення судом норм процесуального та матеріального права.

У судове засідання апеляційної інстанції апелянт не зявився, але про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, проте в супереч вимог ч. 2 ст. 77 ЦПК України не повідомив, суд про причини неявки в судове засідання та не просив відкласти розгляд справи. Інші сторони також не зявились, хоча про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Приймаючи до уваги зазначене та виходячи з вимог ч. 1 ст. 3031 й ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає, що розгляд справи слід провести за відсутності неявившихся сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А здійснюючи правосуддя, суд захищає, права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України, ст. 4 ЦПК України.

Аналіз наведених норм указує на те, що об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

А виходячи з положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доводом апеляційної скарги є посилання на те, що інших відомостей стосовно смерті ОСОБА_2 б/б ніж ті що є в матеріалах справи, немає можливості надати. 2/3 частинами будинку № 24 по вул. Графа фон Шенборна в м. Мукачево також користується, так-як прописаний там і проживає на даний час разом із дружиною. Після смерті ОСОБА_2 б/б заволодів спадковим майном і продовжує безперервно ним володіти. Являється єдиним спадкоємцем спадкового майна.

Проте, такі доводи скарги не узгоджуються з вимогам чинних норм матеріального права.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, ЗУ "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Дана обставина також знайшла своє підтвердження в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій за місцем проживання спадкодавця. Слід також зважувати на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 67 ЗУ "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання в разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Виходячи з вищенаведених вимог, колегією суддів встановлено й дана обставина не спростована матеріалами справи, що ОСОБА_1 не звертався до нотаріальної контори для оформлення свого права на спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що спадщина відкрилась за ОСОБА_2 б/б, яка померла 15.06.1985 року й доводиться ОСОБА_1 бабусею. Після смерті бабусі, спадкоємицею була його мама ОСОБА_3 ОСОБА_2 Магдолна, яка померла 17.07.1985 року, а.с. 4. Після смерті мами, спадщину прийняв ОСОБА_1, якою користується на час звернення до суду.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 від 21.02.1986 року, матірю позивача є ОСОБА_4, а не ОСОБА_3 ОСОБА_2 Магдолна, а.с. 12.

Матеріали справи не містять доказів того, що після смерті ОСОБА_2 б/б, спадщину прийняла ОСОБА_4. Відсутні докази також того, що ОСОБА_4 померла й коли, або, що ОСОБА_3 ОСОБА_2 Магдолна й ОСОБА_4 є однією й тією ж особою. ОСОБА_1 не надав суду доказу того, що у визначений ЦК УРСР строк із дня відкриття спадщини, прийняв таку й у який спосіб, а також, що являється єдиним спадкоємцем.

Зазначені обставини можна було би встановити тільки в разі звернення ОСОБА_1 для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Через неприйняття сторонами участі в апеляційному розгляді справи, колегія суддів позбавлена була можливості діяти у відповідності до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови в позові.

За наведених обставин, звернення ОСОБА_1 з позовом до суду про захист права власності на спадкове майно шляхом його визнання є передчасним, оскільки не надано позивачем доказів того, що набув право на спадкове майно, а крім цього, що виник цивільно-правовий спір.

Та оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та вище зазначеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів :

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : ____________________ Судді : ____________________

____________________