АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5568/13 Головуючий 1 інст. Ольховський Є.Б.
Справа № 642/3494/13 Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

іменем України

07 серпня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

при секретарі - Шабас О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою акціонерної компанії Харківобленерго на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2013 року по справі за позовом акціонерної компанії Харківобленерго до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити певні дії,

встановила:

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 02.07.2013р. у задоволенні позову АК Харківобленерго відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі АК Харківобленерго просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване та постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, і ухвалити нове про задоволення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, АК Харківобленерго вказувало, що суд порушив вимоги ст.321 ЦК України, де зазначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, та посилалося на ті ж доводи, якими обґрунтовано позовну заяву.

В суді апеляційної інстанції представник АК Харківобленерго підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити, вважаючи достатнім для цього доводів, викладених в позовній заяві та апеляційній скарзі. Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що АК Харківобленерго звернулося до суду 24 квітня 2013 року з вказаним позовом і просило зобовязати відповідача відновити становище, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача, а саме: звільнити охоронну зону ПЛ 110 кВ Залютіно-Холодногорська-Іванівка шляхом переміщення складського приміщення, що знаходиться в охоронній зоні по вул.Біловезькій 1 в м.Харкові, за межі охоронної зони повітряної лінії на відстань не менше ніж 20 метрів від вертикальної площини крайніх проводів.

Позовні вимоги не змінювалися і не уточнювалися.

В обґрунтування позовних вимог АК Харківобленерго вказувало, що 11.12.2012р. компанією під час проведення обстеження ПЛ 110 кВ Залютіно-Холодногорська-Іванівка виявлено, що у межах опор №№34 і 35, частково під проводами, без дозволу АК Харківобленерго було збудоване складське приміщення, відповідачу було запропоновано винести вказане приміщення протягом 10 робочих днів за межі охоронної зони, однак ця вимога не виконана.

Відповідач проти позову заперечувала, вказуючи, що право власності на будинок №1 по вул.Біловежській в м. Харкові вона набула 07.07.1992 року на підставі договору купівлі-продажу. Будівництвом сараю, про який вказує позивач, вона не здійснювала і не є власником цього сараю. Крім того, на вказаному позивачем відрізку Ленінського району м.Харкова більша частина житлових будинків знаходиться на відстані меншій чим 20 м. від вертикальної площини крайніх проводів повітряної лінії, їй не зрозуміло в чому її провина.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував своє рішення посиланням на те, що позивачем не доведено обставини, на які він посилається, шляхом надання належних та допустимих доказів.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду, вважаючи його обґрунтованим, а справу вирішеною у відповідності із законом.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції, згідно ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна особа самостійно обирає передбачений частиною 2 ст. 16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів, на свій розсуд визначає відповідача, саме який, на її думку, порушує її права.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін ( ч.1 ст. 10 ЦПК України).

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обгрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1 ст.60 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звернувшись до суду з позовом про відновлення становища, яке існувало до порушення прав та про покладення обовязку на ОСОБА_3 звільнити охоронну зону ПЛ 110 кВ Залютіно-Холодногорська-Іванівка шляхом переміщення складського приміщення, що знаходиться в охоронній зоні по вул.Біловезькій 1 в м.Харкові, за межі охоронної зони повітряної лінії на відстань не менше ніж 20 метрів від вертикальної площини крайніх проводів, позивач, згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, повинен довести, що мають місце саме ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що вказаний ним відповідач, змінив становище, яке існувало раніше, порушив його право, що це право підлягає захисту законом у вказаний позивачем спосіб.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що позивачем не доведено зазначені у його позові обставини шляхом надання достатнього обсягу належних і допустимих доказів, які давали підставу дійти до висновку що має місце порушення його прав, що саме ОСОБА_3 порушила(порушує) його прав, що це право підлягає захисту і саме у той спосіб, який вказав позивач.

З наданих відповідачем доказів вбачається, що вона набула права власності на будинок по вул. Біловезька 1 в м.Харкові на підставі договору купівлі-продажу у 1992 році, а АК Харківобленерго, згідно довідки з ЄДРПОУ зареєстрована у якості юридичної особи 22.03.2000 року. Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили, що відповідачем ОСОБА_3 збудовано вказане ним у позовній заяві приміщення в межах 20 метрової охоронної зони ЛЕП АК Харківобленерго, що відповідачу ОСОБА_3 належить будівля, існування якої порушує права АК Харківобленерго; не надано належних і допустимих доказів щодо параметрів самої будівлі та координати її розташування відносно вертикальної площини крайніх проводів ЛЕП потужністю 110 кВ.

Крім того, ч.2 ст.16 ЦК України не передбачає такого способу захисту цивільного права як переміщення приміщення.

Посилання апелянта на ст.321 ЦК України не свідчить про наявність підстав для задоволення скарги, а напроти, підтверджує висновок суду. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про право власності позивача на вказану у позові охоронну зону ПЛ 110 кВ Залютіно-Холодногорська-Іванівка, про право власності відповідача на нежитлову будівлю, яка, начебто, знаходиться в охоронній зоні і порушує права позивача.

Позивачем не доведено існування обставин, з огляду на приписи ст.13 Конституції України щодо рівності перед законом усіх субєктів права власності, за наявності яких здійснення права власності позивача має пріоритет перед здійсненням прав власності відповідача, а поновлення порушеного права у вказаний позивачем спосіб передбачено законом.

Апеляційна скарга містить посилання на доводи, яким суд дав належну правову оцінку.

За таких обставин апеляційний суд, згідно ст.308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду від 02.07.2013р. по даній справі згідно ст.3 ЦПК України не є перешкодою для звернення АК Харківобленерго до суду за захистом своїх порушених прав чи інтересів в порядку і у спосіб, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу акціонерної компанії Харківобленерго відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий-

Судді -