У Х В А Л А

іменем україни

25 листопада 2013 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Ковальчук Л.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом.

До суду одночасно з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив в порядку забезпечення позову забороняти вчиняти будь-які дії щодо: житлового будинку № 19 по вул. Молодіжна в с. Жорнівка, Києво-Святошинського району, Київської області, земельної ділянки площею 0,2493 га по вул. Молодіжна с. Жорнівка, Києво-Святошинського району, Київської області, земельної ділянки площею 4,72 га на території Будичанської сільської ради Чуднівського району Житомирської області, земельної частки (паю), що розташований на території Будичанської сільської ради, земельної частки (паю) площею 2,49 га, що розташована на території Будичанської сільської ради, житлового будинку, що розташований за адресою: Житомирська область, Чуднівський район, с. Будичани, пров. Леніна, 2, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому проводити оформлення спадщини після померлої ОСОБА_3 та отримання свідоцтв про право на спадщину на вищевказане майно.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно розяснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до вимог вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В поданій заяві про забезпечення позову позивач ОСОБА_1 не надав до заяви належних доказів в обґрунтування необхідності забезпечення позову, та які б підтверджували необхідність застосування вказаного виду забезпечення позову.

З копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом на жилий будинок № 19 по вул. Молодіжна в с. Жорнівка, Києво-Святошинського району, Київської області, і на земельну ділянку площею 0,2493 га, яка знаходиться за адресою: с. Жорнівка, вул. Молодіжна, 19, які додані до позовної заяви, неможливо прочитати і зрозуміти текст даних документів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_4