Справа № 22-ц-4736/12 Головуючий у І інстанції Маценко Н.П.
Провадження № 22-ц/1090/6344/12 Доповідач у 2 інстанції Оношко
Категорія 40 08.01.2013
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Мережко М.В.,

суддів Данілова О.М., Оношко Г.М.,

при секретарі Косенко Т.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2011року позивач звернувся до відповідача з названим позовом. Уточнивши в процесі розгляду справи позовні вимоги, зазначав, що 14.06.2007 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір про завдаток, за умовами якого продавець зобов'язався продати йому 1/2 частину будинку № 2 по вул. Дарвіна в м. Бровари Київської області за 525000 грн., що станом на 05.05.2007 року за офіційним курсом НБУ складало 104000 доларів США. При підписанні договору позивач передав відповідачу завдаток в сумі 500 доларів США, а 21.06.2007 року - ще 9200 доларів США. Порушивши умови договору, відповідач продала свою половину будинку іншим особам. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2008 року із ОСОБА_2 на його користь стягнуто 47064 грн. 40 коп., та судові витрати в розмірі 900,65 грн.

Рішення суду не виконане. Просить стягнути із ОСОБА_2 курсову різницю в розмірі 29953 грн. 60 коп.; стягнути відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання інфляційні нарахування в розмірі 33180 грн. 40 коп., 3 % річних у розмірі 5284 грн. 11 коп. та витрати у справі.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2012 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з того, що 14.06.2007 року між сторонами по даній справі укладено договір про завдаток, за умовами якого продавець зобов'язалася продати 1/2 частину будинку № 2 по вул. Дарвіна в м. Бровари Київської області. При підписанні договору продавцю передано покупцем 500 доларів США. 21.06.2007 року ОСОБА_2 отримала від покупця додатковий завдаток в сумі 9200 доларів США. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2008 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку ст. ст. 570 та 571 ЦК України стягнуто 47064 грн. 40 коп. та судові витрати в розмірі 900,65 грн.

На підставі зазначеного рішення суду Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист, було відкрито виконавче провадження.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області від 08.07.2011 року виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа закінчено у зв'язку із тим, що згідно з платіжним дорученням за № 858 від 06.07.2011 року борг сплачений у повному обсязі.

Прийнявши до уваги наведене , суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення курсової різниці в розмірі 29953 грн. 60 коп. задоволенню не підлягають, оскільки вказана позовна вимога не грунтується на законі.

Проте з висновком суду щодо необгрунтованості позовних вимог щодо стягнення суми інфляції та 3% річних погодитися не можна.

Відмовляючи в позові про задоволення вказаних позовних вимог , суд виходив з того , що позивач просить стягнути інфляцію та три відсотки річних у зв'язку з невиконанням рішення суду та нараховує їх на суму боргу за виконавчим листом, виданим по цивільній справі у зв'язку із стягненням суми в розмірі 47064 грн. 40 коп. За таких обставин , на думку суду, правовідносини які виникли між сторонами не носять грошового характеру, тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню норма ч. 2 ст. 625 ЦК України, якою передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання .

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовзання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Визначення грошового зобовязання закріплено в Законі України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом. Відповідно до ст. 1 Закону грошове зобовязання- зобовязання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та з інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

Згідно з приписом ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовзанням є правовідношення , згідно з яким боржник зобовязаний вчинити на користь кредитора певну дію / передати майно, виконати роботу , надати послугу , сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Частиною другою цієї статті встановлено , що зобовязання виникає з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ч .1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Частиною 5 статті 11 визначено , що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати із рішення суду, тобто ч.5 ст. 11 ЦК України, прямо передбачає можливість виникнення грошового зобовязання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання зобовязання, негативних наслідків , установлених ч.2 ст. 625 ЦК України.

За наведених обставин посилання позивача на те, що внаслідок інфляції стягнута з відповідача судовим рішення грошова сума знецінилася, тому відповідач повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції є обгрунтованими та відповідають вище викладеним вимогам Закону.

Однак з наведеним позивачем розрахунком суми інфляції та 3% річних погодитися не можна, оскільки підлягає стягненню відповідно до правил ст. 625 ЦПК України сума інфляції та 3% річних за період з дня ухвалення рішення до дня фактичного його виконання: з 08. 11. 2008року по 08.07 2011 року з наступного розрахунку: сума боргу 47064 грн. індекс інфляції за вказаний період 1, 345 , сума інфляції= 16237 грн08 коп., 3% річних за вказаний період =3765,12 грн. Всього підлягає стягненню 20002, 2 грн.

Оскільки рішення суду постановлене з порушенням норм матеріального права , воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20002 грн.20 коп. та втрати у справі пропорційно до задоволеної частини позову в сумі 740грн.78 коп. В решті позову відмовити.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20002 грн.20 коп. та втрати у справі в сумі 740грн.78 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних с прав протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді