Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 1715/7729/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2013 року Рівненський міський суд Рівненської області

під головуванням судді Крижової О.Г.

за участю секретаря Г'риценюк М.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання на майно права особистої приватної власності.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В своєму позові позивачка просила єуд поділити спільне майно бувшого подружжя із розрахунку 2/3 частки позивачці, а 1/3 - відповідачу. Вказувала проте, що за час спільного проживання із відповідачем здійснювала ремонт у будинку його матері ОСОБА_5 за адресою в АДРЕСА_1. При цьому, за спільні кошти подружжя придбали низку меблів до вказаного помешкання, оскільки гам проживали як одна сім'я. На підтвердження своїх доводів покликалася на квитанції та розрахункові документи, які додавалися до позову.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали повністю. Надали суду пояснення, які повністю співпадають з обставинами, які наведені в позові. Просили позовну заяву задовольнити. В позові третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання на майно права осоистої приватної власності наполягали відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги визнали частково. А саме не заперечували в суді проти поділу спільного майна бувшого подружжя. Надали суду письмові заперечення в яких просили суд поділити таке майно між сторонами по справі порівну. При цьому, відповідач у своїх запереченнях навів свій варіант поділу такого майна. Крім того, при вирішенні справи та такому поділі просили суд врахувати ту обставину, щохзначна частина спірного майна належить на праві особистої приватної власності третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5. Відтак просили позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до ОСОБА_1

Леонтіївни та ОСОБА_3 про визнання на майно права особистої приватної власності задовольнити повністю.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 просила свою позовну заяву до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання на майно права особистої приватної власності задовольнити повністю. Вказувала проте, що будинок в якому тимчасово проживали її син ОСОБА_3 та її бувша невістка ОСОБА_1, належить їй на праві власності. Відтак, ремонт у такому будинку вона робила за свої кошти та до переселення сторін у справі в такий будинок. Покликалася на те, що у зв'язку із тим, що будинок мав свою відповідну індивідуальну конструкцію, то під замовлення вона замовляла значну частину меблів. Просила вій позов задовольнити повністю, а позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя вирішити без врахування того майна, яке належить їй на праві особистої приватної власності.

Свідок ОСОБА_7. яка є сестрою позивачки ОСОБА_1 суду пояснила, що бувше подружжя ОСОБА_1 зразу після весілля хотіло робити ремонт в буд. АДРЕСА_1. Вона пам'ятає, що бачили будинок в середині без підлоги та без побілених стін.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що спочатку бувше подружжя ОСОБА_1 проживало в АДРЕСА_2. Після весілля він був у будинку та бачив початкові ремонті роботи. З побутових речей він запам'ятав холодильник та стіл. Йому відомо, що набагато пізніше ОСОБА_1 вже переїхали до будинку.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що до будинку АДРЕСА_1 вона потрапила після народження доньки ОСОБА_1. Раніше їй зі слів ОСОБА_1 було відомо, що у ОСОБА_3 є новобудова без ремонту. Після народження дитини вона не бачила у вказаному будинку шафи купе.

Свідок ОСОБА_10. яка є матір'ю ОСОБА_1 суду пояснила, що вона допомагала коштами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у проведені ремонту в будинку. Крім того, давала кошти на тюль та штори.

Допитана як свідок ОСОБА_1 надала суду пояснення, які повністю співпадають з обставинами викладеними в її позові.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є подругою ОСОБА_1. Крім того, суду показала, що ремонт в будинку АДРЕСА_1 проводився за весільні кошти.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він є сусідом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5. Оскільки, будинок АДРЕСА_1 складається із двох частин, яку одну із них займає саме він. Йому як сусіду відомо і він сам бачив, що в кінці листопада 2010 року ОСОБА_5 дозволила своєму сину ОСОБА_3 та невістці ОСОБА_1 перебратися на зимовий період до будинку АДРЕСА_1. Оскільки, квартира на АДРЕСА_2 не опалювалася і в ній було холодно. Крім того, йому відомо, що саме ОСОБА_5 робила ремонт у своєму будинку АДРЕСА_1, який було закінчено до вселення у такий будинок бувшого подружжя ОСОБА_5. При цьому. ОСОБА_5 підбирала для нього індивідуальні меблі та побутову техніку.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він є сусідом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5. Йому відомо, що саме ОСОБА_5 займалася ремонтом. Зокрема, вона приводила робітників, привозила будівельні матеріали, а в подальшому й меблі.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідача та його представника, третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_5 повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі із 25.04.2010 року по 25.04.2012 року (а.с. 8). Сторони в суді не заперечували той факт, що реально шлюбно-сімейні відносини між ними припинилися в червні 2011 року.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 9) від наведеного шлюбу сторони у справі мають малолітню доньку ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що з моменту укладення шлюбу сторони у справі проживали за адресою в АДРЕСА_2. Житлове помешкання за наведеною адресою належать на праві власності третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5.

Проте. 28.11.2010 року у такого подружжя народилася донька і у зв'язку із похолоданням воно перебралося проживати у будинок АДРЕСА_1, який також належить на праві власності третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 (а.с. 33, 34). Такі обставини стверджуються як поясненнями сторін у справі, третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, так і свідками ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

Доказів того, що ОСОБА_1 із ОСОБА_3 за спільні сімейні кошти як подружжя робили ремонт у вказаному будинку позивачка суду не надала. Натомість із матеріалів справи (а.с. 65 - 75) вбачається, що ремонт в своєму будинку здійснювала саме третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5. Крім того, такі обставини стверджуються довідкою за № 11 від 08.04.2005 року про проведення реконструкції, дозволом на виконання будівельних робіт за № 165 від 21.06.2005 року, технічним паспортом на житловий будинок та робочим проектом.

Тому позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 в частині поділу коштів подружжя понесених на ремонт у наведеному будинку є недоведеними.

Крім того, як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1, вона просить поділити спільне майно подружжя з розрахунку 1/3 частку відповідачу по справі, а їй - 2/3 частки.

В обгрунтування наведеного поділу позивачка посилається на ч. З ст. 70 СК України відповідно до якої за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

При ухваленні свого рішення суд бере до уваги те, що доказів вказаних обставин ОСОБА_1 суду не надала.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За наведених обставин, майно набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за час шлюбу повинно бути поділене судом в рівних частках.

Крім того, відповідно до ч.І ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Судом встановлено, що ОСОБА_17 та ОСОБА_3 набули право спільної сумісної власності, як подружжя, на таке майно: плазмовий телевізор SAMSUNG PS42C450B1WXBT (XUA). серійний номер 0818LNZ60035D вартістю 6048; ліжко дерев'яне вартістю 3900 гривень; матрац вартістю 2496 гривень; цифрову камеру SAMSUNG ES73

(срібний), картку пам'яті до неї. сумку для фотоапарату загальною вартістю 855 гривень;

праску PHILIPS GC2807/02 вартістю 353 гривень; фен ROWENTA CV 4220 вартістю 238

гривень; пральну машину ZANUSSI ZWS5883. серійний номер 02600042 вартістю 2648

гривень; дошку для прасування EUROGOLD 160302 вартістю 88 гривень. Такі обставини стверджуються як матеріалами справи (а.с. 11, 12, 13), так і повністю узгоджуються із поясненнями сторін у справі, поясненнями третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на

предмет спору та поясненнями свідків у справі. Тому, суд погоджується із відповідачем, що в

цілому спільне майно подружжя, яке підлягає поділу становить загальну вартість - 16 626

гривень. Відповідно таке майно в силу закону підлягає поділу між бувшим подружжям в рівних долях (16626/2=8313 гривень). При цьому, при вирішенні справи в частині наведеного поділу майна, суд бере до уваги вимоги позивачки ОСОБА_1 в частині того, яке саме майно вона хотіла отримати при поділі.

Щодо позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5. то вони підлягають повному задоволенню судом.

Як вбачається із матеріалів справи, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на карнизи 5 штук, штори та тюль загальною вартістю - 3000 гривень; посуд кухонний (чайник, набір ножів, хлібниця, кухонний столовий набір) загальною вартістю - 1250 гривень; люстру «КАТИ», бра-бронза, плафон та люстру кухонну - загальною вартістю 1120 гривень; умивальник і витяжку Янтар ТЬ - загальною вартістю 1750 гривень; шафи- купе (дві штуки) загальною вартістю 10000 гривень; куточок кухонний загальною вартістю 6000 гривень; кухню загальною вартістю - 12000 гривень; раковину porta ЭРНЫБСЫ вартістю 219,91 гривень; тумбу СЛАВУТА вартістю 455 гривень; раковину ІіЬга50д/тумб вартістю 222 гривень.

В обгрунтування на ведених вимог ОСОБА_5 суду надала розрахункові документи про придбання саме нею вказаного майна (а.с. 53 - 57). При цьому, з пояснень ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3, які частково не заперечувалися в суді позивачкою ОСОБА_1 встановлено, що зокрема, спірні умивальник та витяжка Янтар ТЬ - загальною вартістю 1750 гривень; шафи-купе (дві штуки) загальною вартістю 10000 гривень; куточок кухонний загальною вартістю 6000 гривень; кухня загальною вартістю - 12000 гривень; раковина porta ОРНЫ8СЫ вартістю 219,91 гривень; тумба СЛАВУТА вартістю 455 гривень та раковина 1іЬга50д/тумб вартістю 222 гривень куплялися ОСОБА_5 із врахуванням індивідуальних особливостей її будинку.

Частиною першою статті 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема, із правочинів.

Судом встановлено, що в ОСОБА_5 право власності виникло у спосіб та порядок, які не суперечать закону, тим більше було придбано за нею власні кошти.

Згідно вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тому суд погоджується із ОСОБА_5, що її право власності підлягає захисту судом у спосіб вибраний нею. який відповідає вимогам закону та є необхідним в даному випадку.

Керуючись ст.ст. 16. 316. 328. 321. 392 ЦК України; ст.ст. 60. 70 СК України; ст. 1. 11. 15, 60. 88. 212. 213, 214. 215 та 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ;

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Виділити ОСОБА_3 плазмовий телевізор 8АМ8ИЫО Р842С450В1 (ХІІА). серійний номер 0818Ь^600350 вартістю 6048; ліжко дерев'яне вартістю 3900 гривень та матрац вартістю 2496 гривень та визнати за ним право особистої приватної власності на таке майно в цілому на загальну суму 12444 гривень.

Виділити ОСОБА_1 цифрову камеру ЗАМБІЖО Е573 (срібний), картку пам'яті до неї. сумку для фотоапарату загальною вартістю 855 гривень; праску

PHILIPS GC2807/02 вартістю 353 гривень; фен ROWENTA CV 4220 вартістю 238 гривень; пральну машину ZANUSSI ZWS5883. серійний номер 02600042 вартістю 2648 гривень; дошку для прасування EUROGOLD 160302 вартістю 88 гривень та визнати за нею право особистої приватної власності на таке майно в цілому на загальну суму 4182 гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю в спільному майні в сумі 4131 (чотири тисячі сто тридцять одну) грн. 00КОІІ

В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_5 право особистої приватної власності на карнизи 5 штук, штори та тюль загальною вартістю - 3000 гривень; посуд кухонний (чайник, набір ножів, хлібниця, кухонний столовий набір) загальною вартістю - 1250 гривень; люстру «КАТИ», бра-бронза. плафон та люстру кухонну - загальною вартістю 1120 гривень; умивальник і витяжку Янтар TL - загальною вартістю 1750 гривень; шафи-купе (дві штуки) загальною вартістю 10000 гривень; куточок кухонний загальною вартістю 6000 гривень; кухню загальною вартістю - 12000 гривень; раковину WLOOporta DFHNSCN вартістю 219.91 гривень; тумбу СЛАВУТА вартістю 455 гривень; раковину 1іЬга50д/тумб вартістю 222 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скановано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя-