Провадження №2/522/8377/13
У Х В А Л А

04 червня 2013 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Єршової Л.С.,

при секретарі Бондаревій Є.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Також ОСОБА_1 надала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру № 3, загальною площею 69,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Некрасова, буд. 2, та на все майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно доданого до заяви свідоцтва про право власності, право власності на спірну квартиру № 3, загальною площею 69,1 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, пров. Некрасова, буд. 2, зареєстровано в рівних частках за відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивачка в своїй заяві просить в якості забезпечення позову накласти арешт на вказану спірну квартиру, 1/2 частина якої не належить відповідачу, а належить особі, яка навіть не залучена до участі у справі.

Таким чином, накладення арешту на спірну квартиру порушує права іншого співвласника - ОСОБА_3, а також суперечить вимогам ст.152 ЦПК України та роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що є неприпустимим.

Також, позивачка просить суд в якості забезпечення позову накласти арешт на все майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. При цьому, у поданій до суду заяві про забезпечення позову відсутні відомості про те, на яке саме майно позивачка просить накласти арешт, докази того, що майно належить на праві спільної власності подружжя, а також відсутні докази про вартість цього майна.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою вимоги щодо забезпечення позову є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що в задоволенні вищезазначеної заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову, - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Л.С. Єршова

04.06.2013