РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2013 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

при секретарях Самойловій М.М., Корнюшкіній Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 посилаючись на те, що відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано 11.02.2010 року. Він восени 2004 року забрав всі свої речі та виїхав з квартири, з вказаного часу він не проживає у спірній квартирі, не цікавиться квартирою, не несе витрат по її утриманню. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі понад 1 рік, не несе витрат по утриманню житла, однак добровільно не знімається з реєстраційного обліку, то вона змушена звертатись до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на той факт, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано 11.02.2010 року. Він восени 2004 року забрав всі свої речі та виїхав з квартири, з вказаного часу він не проживає у спірній квартирі, не цікавиться квартирою, не несе витрат по її утриманню. Оскільки відповідач не проживає у спірній квартирі понад 1 рік, не несе витрат по утриманню житла, однак добровільно не знімається з реєстраційного обліку, а тому представник позивача просила суд про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_5 позов не визнали, посилаючись на те, що відповідач тимчасово залишив спірну квартиру, оскільки після того, як подружжя припинили шлюбно-сімейні відносини, у сім'ї виникала сварка, під час якої ОСОБА_2 навіть не впустили до оселі, він був позбавлений можливості забрати свої особисті речі та документи, внаслідок чого неодноразово звертався з проханням повернути речі та документи та вимушений був тимчасово проживати в іншому місці. Крім того відповідач та його представник зазначили, що в подальшому позивачем загалом було змінено замки на вхідних дверях, що позбавило відповідача можливості потрапити до спірної квартири. Відповідач та його представник пояснили суду, що протягом всього часу, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі, він намагався вирішити з позивачем питання користування спірною квартирою, навіть звернувся з відповідним позовом про розподіл спільного сумісного майна подружжя до суду, на даний час рішення судом не прийнято, а тому відповідач та його представник просили суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

3-особа: ОСОБА_3 пояснила суду, що після того, як її батьки припинили сумісне проживання, відповідач ОСОБА_2 переїхав проживати до іншої жінки. Він намагався потрапити разом зі своєю співмешканкою до квартири, однак виникла сварка, після чого ОСОБА_2 іноді їй телефонував та просив передати деякі документи, що вона і робила. В спірній квартирі дійсно були змінені замки на вхідних дверях, однак з тих підстав, що двері було підпалено, а тому їх прийшлось змінити. Нових ключів відповідачу ОСОБА_2 вони не надавали. 3-особа: ОСОБА_3 зазначила, що відповідач добровільно вирішив покинути спірну квартиру та проживати з іншою жінкою, його ніхто не виганяв, а тому вона підтримує позовні вимоги у повному обсязі та теж просить суд про їх задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не обґрунтований і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з положенням частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з копією договору купівлі - продажу від 06.06.1997 року позивачу по справі - ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.9, 10).

Як пояснили сторони у судовому засіданні, шлюб між подружжям ОСОБА_1 було розірвано 11.02.2010 року.

На даний час в квартирі АДРЕСА_1 є зареєстрованими: позивач - ОСОБА_1, 3-особа: ОСОБА_3, та ОСОБА_2 - колишній чоловік позивача - відповідач по справі (а.с.15 ).

Відповідно до вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами, відповідно до статті 57 ЦПК України являються будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Стаття 64 ЦПК України письмовими доказами називає будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Такими письмовими доказами по даній справі позивач зазначила і надала Акти ЖЕКу №307 від 18.07.2013 року, 05.09.2013 про не проживання відповідача у спірній квартирі (а.с.14, 33).

Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідач, користуючись своїми процесуальними правами і обов'язками, на виконання вимог ст. 10, 60 ЦПК України, зазначив суду, що в провадженні Деснянського районного суду м.Києва перебуває на стадії судового розгляду цивільна справа за його позовом до позивача ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, предметом спору якої є спірна квартира АДРЕСА_1, що не заперечувала представник позивача у судовому засіданні.

Як пояснив суду допитаний в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_7, родину ОСОБА_1 він знає, в період часу з лютого по липень 2009 року ОСОБА_2 проживав у нього в квартирі. Крім того свідок показав, що він був свідком обставин, коли відповідач приїхав до спірної квартири і саме при ньому відбувся скандал за участю позивача, до спірної квартири відповідач ОСОБА_2 потрапити тоді не зміг, скандал відбувався біля квартири.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали суду, що дійсно протягом тривалого часу відповідач ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі, при цьому свідок ОСОБА_8 показала, що вона була свідком скандалу, коли відповідач приходив за своїми речами.

Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно не проживає у спірній квартирі, але суд приходить до висновку, що він не проживає у квартирі тимчасово, з поважних причин тому, що між ним та колишньою дружиною ОСОБА_1 - позивачем по справі, постійно виникали сварки при відвідуванні відповідачем спірної квартири, а крім того, після заміни замків на вхідних дверях квартири, відповідач загалом був позбавлений можливості потрапити до квартири та проживати у спірному жилому приміщенні, оскільки ключів від вхідних дверей йому позивачем надано не було.

Крім того, приймаючи рішення про те, що ОСОБА_2 не втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_2 інтересувався спірною квартирою, про що свідчить його звернення у 2012 році до Деснянського районного суду м.Києва з позовними вимогами про поділ спільного сумісного майна подружжя, предметом спору яких є належна на праві власності позивачу спірна квартира.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням є не обгрутнованим і в його задоволенні суд відмовляє.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 60, 212 - 215 ПК України, ст.405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2, 3-особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва Т.А.Зотько