БОРИСПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2013 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ткаченка Д.В.

за участю секретаря Сисович І.Г.

за участю представників позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

В обґрунтування вказаного позову позивач послався на те, що він пропустив строк для прийняття спадщини через те, що його рідний брат, який є відповідачем по справі, приховав від нього наявність на момент смерті у батька спадкового земельного паю, а також при оформленні документів на спадщину ввів в оману нотаріуса не повідомивши його про наявність інших спадкоємців. Крім того, на підставі ст. 1301 ЦК України позивач просить суд визнати недійсним видане відповідачу після смерті батька свідоцтво про право на спадщину від 20.05.2000 року оскільки відповідач отримав його шляхом обману та не повідомив нотаріуса про інших спадкоємців.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. В свою чергу, представник відповідача заперечив проти позову у звязку із його необґрунтованістю та безпідставністю. ОСОБА_5 міська державна нотаріальна контора у листі від 09.07.13 року просила суд розглядати справу без її представника.

В судовому засіданні за клопотанням відповідача були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 05 грудня 1997 року помер батько сторін по справі ОСОБА_8. За життя ним не було складено заповіту, а тому спадкування здійснювалось за законом.

З матеріалів спадкової справи №133 заведеної після його смерті в ОСОБА_5 міській державній нотаріальній конторі вбачається, що спадщину було прийнято лише ОСОБА_4, у звязку із чим останньому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.05.2000 року №1185 у відповідності до якого відповідач успадкував після смерті батька земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП Бориспільське розміром 3,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), що належала ОСОБА_8 на підставі сертифікату на право на земельну частку пай серії КВ 0145586 від 09.12.97.

ОСОБА_5 міської державної нотаріальної контори від 04.06.2013 №418/01-16 відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 05.12.97 року ОСОБА_8.

Також встановлено, що за життя ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 17.12.1993 року подарував частину (29/50) житлового будинку за адресою м. Бориспіль, вул. Котовського, 150 (нині 152) ОСОБА_4. Інша частина зазначеного будинку у відповідності до технічного паспорту, довідки ОСОБА_5 БТІ від 03.10.2008р. належить сину позивача ОСОБА_9. Дані обставини сторони також підтвердили у судовому засіданні, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК вищезазначені обставини, які визнали обидві сторони не підлягають доказуванню.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що є дочкою відповідача та приблизно у 2006 2007 році займалась продажем частини житлового будинку яка належить її батькові - ОСОБА_4. З цією метою для отримання згоди від іншого співвласника вона разом з ріелтором ОСОБА_7 та покупцями приїжджали до позивача та його сина ОСОБА_9 і під час розмови з ними особисто ОСОБА_3 заперечив проти продажу частини будинку та вказав, що надасть згоду лише тоді коли відповідач віддасть половину успадкованого після смерті батька земельного паю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 також підтвердила, що приблизно у 2006 2007 році ОСОБА_4 попросив її допомогти у продажі частини житлового будинку та підшукати покупців. З метою отримання згоди від іншого співвласника вона разом з дочкою відповідача ОСОБА_6 та покупцями приїжджали до будинку і під час розмови чула як ОСОБА_3 заперечив проти продажу частини будинку та вказав, що надасть згоду лише тоді коли відповідач віддасть половину земельного паю.

Відповідно до ст. 549, 550 ЦК УРСР (в редакції на момент відкриття спадщини) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

За змістом вищевказаних правових норм поважними є причини пропуску строку, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При цьому, не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину (Аналогічна думка з цього приводу викладена в Інформаційному листі ВССУ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування) . Таким чином, судом відхиляються посилання позивача на те, що причиною пропуску строку була необізнаність позивача про наявність спадкового майна.

Крім того, у відповідності до п. 2 зазначеного інформаційного листа ВССУ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування суди не повинні задовольняти позови про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавців, які померли до 01 січня 2004 року, і спадщина прийнята кимось із спадкоємців, у тому числі шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР) або перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, зокрема положень ст. 1301 ЦК України, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Отже, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним слід відмовити.

Керуючись ст.208, 213-215, ст.218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Ткаченко