Справа № 428/4755/13-ц
25 грудня 2013 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді - Посохова І.С.,
при секретарі - Колядінцевій П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за невиконання зобовязання по договору про надання правової допомоги та юридичних послуг, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за невиконання зобовязання по договору про надання правової допомоги та юридичних послуг, посилаючись на те, що 10 грудня 2009 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір доручення про надання правової допомоги та юридичних послуг № 08 цс, в який були внесені зміни та доповнення додатковими угодами від 14.12.2009 р., 11.06.2010 р. Відповідно до умов Договору ним були надані правова допомога та юридичні послуги відповідачу в Рубіжанському міському суді по захисту інтересів останнього (представництво) у державних органах і в Рубіжанському міському суді з питання розгляду справи про дострокове розірвання кредитного договору № 1208/0908/45-031 від 03 вересня 2008 року укладеного з Рубіжанським відділенням Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» м. Києва. Згідно умов п. 4.2 розділу 4 Договору у разі прийняття позитивного рішення судом по справі на користь ОСОБА_2, довіритель додатково виплачує повіреному (ОСОБА_1І.) гонорар в розмірі за домовленістю сторін, умови які будуть узгоджені в додатковій угоді до договору. На виконання умов п. 4.2 р. 4 договору додатковою угодою № 01 від 11 червня 2010 року в звязку з повним виконанням зобовязання ним по основному Договору та винесенням рішення Рубіжанським міським судом по справі № 2-225/10 про розірвання кредитного договору № 1208/0908/45-031 з ВАТ «Сведбанк», був отриманий позитивний результат, сторони прийшли до згоди, що сума гонорару складає у розмірі 3 000 доларів США, вказана сума дорівнює еквіваленту 24 000 гривень. Строк сплати гонорару становить з 11 червня 2010 року по 30 липня 2010 року. В цей строк відповідачем за зобовязаннями за договором було сплачено суму в розмірі 4 000 гривень, що дорівнювало еквіваленту 500 доларів США. Остання суму заборгованості у розмірі 20 000 гривень до теперішнього часу не сплачена. Зазначена обставина підтверджується актами звірок взаєморозрахунків від 27 вересня 2010 року, від 05 травня 2011 року. Позивачем були виконані всі взяті за договором зобовязання, про що були складені акти прийому та здачі робіт від 14.12.2009 р., від 30.03.2010 р. Належне ним виконання зобовязання також підтверджується рішенням від 16 березня 2010 року Рубіжанського міського суду Луганської області, згідно якого позов задоволений повністю, кредитний договір № 1208/0908/45-031 між сторонами ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» розірваний. Рішення набрало законної сили. Як наслідок в результаті вчинення ним дій по наданню правової допомоги та юридичних послуг був досягнутий позитивний результат і економічний ефект.
Згідно умов кредитного договору від 03 вересня 2008 року № 1208/0908/45-031 ОСОБА_2 отримав кредит у ВАТ «Сведбанк» на суму 30 000 доларів США строком по 03 вересня 2015 року для купівлі квартири з обовязковою сплатою щомісячних фіксованих платежів у розмірі 537,64 доларів США, що дорівнювало 2650,56 грн., виходячи з розрахунку комерційного курсу купівлі долара - 493 грн. за 100 дол. США на час укладання договору. Після внесення змін та доповнень до кредитного договору № 1208/0908/45-031 від 03.09.2008 р. у п.п. 3.1.1, з 10 вересня 2009 року щомісячна сума погашення кредиту стала дорівнювати 4866,74 грн., виходячи з розрахунку комерційного курсу купівлі долара 860 грн. за 100 дол. США на зазначену дату. Таким чином, щомісячні фіксовані платежі за кредитним договором до сплати значно збільшилися (в 1,8 рази), які ОСОБА_2 перестав сплачувати спочатку своєчасно, а в подальшому і зовсім. ОСОБА_3 почав нараховувати штрафні санкції за невиконання зобовязання, про що повідомив письмово кредитора ОСОБА_2 Оскільки сума за кредитним договором постійно збільшувалася, штрафні санкції росли. За погодженням відповідача був вибраний спосіб захисту, це розірвати кредитний договір, що надавало б позивачу можливості уникнути виконання умов договору по 03 вересня 2015 року. Тим самим, заощадити певні суми грошових коштів. 26 березня 2010 року у результаті надання позивачем правової допомоги та юридичних послуг рішення Рубіжанського міського суду Луганської області про розірвання кредитного договору № 1208/0908/45-031 від 03.09.2008 р. набрало законної сили. Отже, з цієї дати (26.03.2010 р.) за правилами ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України зобовязання кредитора ОСОБА_2 перед Банком по сплаті щомісячних фіксованих платежів та відсотків за користування кредитом і штрафні санкції припинилися. ОСОБА_3 в період з 26.03.2010 р. до закінчення строку дії договору від 03.09.2008 р., що складає 66 місяців, відповідач повинен був сплачувати щомісячно по 565,9 дол. США, а всього повинен був додатково сплатити банку суму у розмірі 37 349,4 доларів США (66 х 565,9). Таким чином, в результаті дій позивача по наданню юридичних послуг та правової допомоги досягнутий значний економічний ефект, що складає у зазначеному розмірі без врахування штрафних санкцій сплати відсотків тощо. Сума грошових коштів, яка погоджена сторонами за додатковою угодою № 01 від 11.06.2010 р., і яку відповідач повинен сплатити за договором про надання правової допомоги та юридичних послуг є реальною та значно меншою від загальної не сплаченої суми банку. ОСОБА_1 були прийняті неодноразові спроби досудового урегулювання спору, а саме 01 квітня 2011 року особисто відповідачу вручена вимога попередження № 01 щодо сплати існуючої заборгованості за договірними зобовязаннями, що підтверджується його особистим підписом. Вдруге таку ж вимогу попередження за № 02 він направив 29.05.2013 року поштовим рекомендованим листом, що підтверджується фіскальним чеком № 1721 від 29.05.2013 р., але вимоги залишені без відповіді і без задоволення. Заборгованість до теперішнього часу не погашена.
Таким чином, в порушення розділу 4 договору, додаткової угоди № 01 від 11.06.2010 р. ст.ст. 525, 526, 530, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України боржник ОСОБА_2 зобовязання виконав частково. В теперішній час відповідач досі не здійснив повну оплату за надання правової допомоги та юридичних послуг і за ним нарахована заборгованість в сумі 20 000 гривень.
- прострочений період з 31.07.2010 р. по 12.06.2013 р., що становить 1013 днів (365 + 365 + 283);
- сума заборгованості відповідно до умов договору становить 20 000 грн.
Таким чином, загальна сума боргу складає: - сума заборгованості 20 000 грн. + сума трьох процентів річних 1 665 грн. = 21 665 гривень.
До суду відповідачем ОСОБА_2 були подані письмові заперечення на позов, в яких він вказав, що необхідно визнати недійсними договір доручення № 8цс від 10.12.2009 року та угоду від 14.12.2009 року до договору доручення № 8цс від 10.12.2009 року, додаткову угоду від 11.06.2010 року до договору доручення № 8цс від 10.12.2009 року. Просив позов залишити без задоволення.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.
Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором дорученням № 08 цс про надання правової допомоги та юридичних послуг від 10.12.2009 року, ОСОБА_1 надає правову допомогу, консультаційні та юридичні послуги по захисту інтересів ОСОБА_2 у державних органах і в Рубіжанському міському суді по питанню розгляду справи про дострокове розірвання кредитного договору № 1208/0908/45-031 від 03 вересня 2008 року укладеного з Рубіжанським відділенням ВАТ «Сведбанк».
Згідно з п. 4.2 розділу 4 договору доручення № 08 цс про надання правової допомоги та юридичних послуг від 10.12.2009 року, у разі прийняття позитивного рішення судом по справі на користь ОСОБА_2, довіритель додатково виплачує повіреному (ОСОБА_1І.) гонорар в розмірі за домовленістю сторін, умови які будуть узгоджені в додатковій угоді до договору.
Згідно з додатковою угодою № 01 від 11.06.2010 року про сплату гонорару за договором доручення № 08 цс про надання правової допомоги та юридичних послуг від 10.12.2009 року, у звязку з повним виконанням зобовязання повіреним по основному договору та винесенням рішення Рубіжанським міським судом по справі № 2-225/10 про розірвання кредитного договору № 1208/0908/45-031 з ВАТ «Сведбанк», у звязку з чим отриманий позитивний результат та на підставі п. 4.2 основного договору сторони прийшли до згоди, що сума гонорару складає у розмірі 3 000 доларів США, вказана сума дорівнює еквіваленту 24 000 гривень. Строк сплати гонорару становить з 11 червня 2010 року по 30 липня 2010 року.
Як вбачається з актів № 1 від 14.12.2009 р. та № 2 від 30.03.2010 р. прийому та здачі роботи по договору № 08 цс від 10.12.2009 року, виконавцем послуг ОСОБА_1 були виконані усі взяті на себе зобовязання за договором.
Згідно з рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 16 березня 2010 року по справі № 2-225/10 позов ОСОБА_2 до Рубіжанського відділення ВАТ «Сведбанк» та ВАТ «Сведбанк» про розірвання кредитного договору задоволений повністю, кредитний договір № 1208/0908/45-031 від 03.09.2009 року укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» через його представництво Рубіжанське відділення ВАТ «Сведбанк» розірваний. Рішення набрало законної сили.
Згідно з актом від 27 вересня 2010 р. звірки взаєморозрахунків за договором доручення № 08 цс про надання правової допомоги та юридичних послуг від 10.12.2009 року та додаткової угоди № 1 від 11.06.2010 р. про сплату гонорару, довірителем сплачено повіреному за виконання зобовязань гонорар у сумі 4 000 гривень, що дорівнювало еквіваленту 500 доларів США. Станом на дату підписання акту основна сума заборгованості зі сторони довірителя перед повіреним відповідно до п. 1 додаткової угоди складає 20 000 гривень, що дорівнює еквіваленту 2 500 доларів США.
Згідно з актом від 05 травня 2011 р. звірки взаєморозрахунків за договором доручення № 08 цс про надання правової допомоги та юридичних послуг від 10.12.2009 року, довірителем сплачено повіреному за виконання зобовязань суму в розмірі 4 000 гривень, що дорівнювало еквіваленту 500 доларів США. Станом на дату підписання акту основна сума заборгованості зі сторони довірителя перед повіреним відповідно до п. 1 додаткової угоди складає 20 000 гривень, що дорівнює еквіваленту 2 500 доларів США.
Як вбачається з вимог попереджень № 01с від 01.04.2011 року та № 02с від 29.05.2013 року щодо стягнення боргу за не оплату наданої правової допомоги та юридичних послуг ведення справи у Рубіжанському міському суді, ОСОБА_1 просить ОСОБА_2 перерахувати заборгованість у сумі 20 000 гривень.
Таким чином, з матеріалів справи, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання за договором доручення № 8цс про надання правової допомоги та юридичних послуг від 10.12.2009 року та додатковою угодою № 01 від 11.06.2010 року про сплату гонорару за договором доручення № 08 цс про надання правової допомоги та юридичних послуг від 10.12.2009 року, яка є невідємною частиною договору, перед позивачем ОСОБА_1 не виконав і суму боргу у передбачений додатковою угодою строк не повернув.
За таких обставин, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 за договором доручення № 8цс про надання правової допомоги та юридичних послуг від 10.12.2009 року та додатковою угодою № 01 від 11.06.2010 року про сплату гонорару за договором доручення № 08 цс про надання правової допомоги та юридичних послуг від 10.12.2009 року, а тому вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у сумі 20 000 грн.
Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних, суд вважає, що вони також підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як зазначено вище, судом встановлена наявність невиконаного грошового зобовязання відповідача ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 Перевіривши правильність розрахунку 3 % річних, суд погоджується з розрахунком, наданим позивачем, а тому вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3 % річних за час прострочення виконання зобовязання за період з 31.07.2010 року по 12.06.2013 року у сумі 1 665 гривень 00 копійок підлягають задоволенню у повному обсязі.
Що стосується заперечення відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 8 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть предявлятися також за місцем виконання цих договорів.
З умовами вищезазначених документів відповідач був ознайомлений в повному обсязі, про що свідчить його підпис в графі «Довіритель» в усіх трьох документах.
З позовної заяви та акту від 27 вересня 2010 р. звірки взаєморозрахунків за договором доручення № 08 цс про надання правової допомоги та юридичних послуг від 10.12.2009 року та додаткової угоди № 1 від 11.06.2010 р. про сплату гонорару, вбачається, що довірителем сплачено повіреному за виконання зобовязань гонорар у сумі 4 000 гривень, що дорівнювало еквіваленту 500 доларів США. Станом на дату підписання акту основна сума заборгованості зі сторони довірителя перед повіреним відповідно до п. 1 додаткової угоди складає 20 000 гривень, що дорівнює еквіваленту 2 500 доларів США. Отже, це свідчить про те, що відповідач прийняв умови договору і погодився з ними, оскільки частково виконав вищезазначений договір.
Судом також встановлено, що при укладенні договору про надання правової допомоги та юридичних послуг обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, і вони досягли згоди щодо істотних умов даного договору, що підтверджено власноручними підписами сторін, правочин вчинений у формі, встановленій законом, та був спрямований на отримання правової допомоги та юридичних послуг та на їх оплату, згідно умов даного договору.
Таким чином, враховуючи, що сторонами досягнуто згоди щодо істотних умов договору, зокрема й щодо місця його виконання, суд вважає, що принцип рівності сторін в договорі позивачем не порушено, а тому умови договору є обовязковими для виконання сторонами, які його уклали.
За таких обставин, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 правомірно звернувся з вказаним позовом до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, оскільки статтею 110 ЦПК України йому надано право на вибір суду, до якого може бути предявлений даний позов.
Посилання відповідача на те, що у договорі, угоді та додатковій угоді відсутня адреса ОСОБА_1, вказаний чужий поштовий індекс та ідентифікаційний номер, де мали бути зазначені реквізити ОСОБА_2, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Інших вимог щодо обовязкового зазначення будь-яких реквізитів сторін чинний ЦК України не містить, а тому зазначення адреси позивача та вірного поштового індексу та ідентифікаційного номеру відповідача не є обовязковим і не може бути підставою для визнання такого правочину недійсним.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 393 від 10.06.2013 року про сплату судового збору у сумі 229 гривень 40 копійок.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 229 гривень 40 копійок.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 110, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 207, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 901-903, 905 ЦК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за невиконання зобовязання по договору про надання правової допомоги та юридичних послуг задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором доручення № 8 цс про надання правової допомоги та юридичних послуг від 10.12.2009 року у сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобовязання за період з 31.07.2010 року по 12.06.2013 року у сумі 1 665 (одна тисяча шіссот шістдесят пять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 229 (двісті двадцять девять) гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ І.С. ПОСОХОВ