Справа №2/489/2034/13
Ленінський районний суд м. Миколаєва
___________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

"22" липня 2013 р. м. Миколаїв

Ленінський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Коновця М.С.

при секретарі - Михайловій А.О.

за участю:

позивачі: ОСОБА_1; ОСОБА_2;

відповідач: не з'явився;

третя особа: не з'явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу:

За позовом: ОСОБА_3;

ОСОБА_2;

До відповідача: ОСОБА_4;

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Універсальна товарна біржа "Нерухомість-Н".

про визнання договору купівлі-продажу жилого будинку дійсним.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне:

В червні 2013 р. ОСОБА_3, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивачі зазначають, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житлового будинку №17 по пров. Центральній в м. Миколаєві.

Під час реєстрації договору купівлі-продажу, позивачі передали відповідачеві обумовлену договором суму коштів в рахунок вартості житлового будинку, а відповідач передав у власність позивача визначене договором нерухоме майно, реєстрація право власності на яке відбулось у відповідності із нормами діючого законодавства.

Згідно із Законом України "Про товарну біржу" реєстрація договору купівлі-продажу вищенаведеної квартири проведено Універсальною товарною біржею "Нерухомість" за № 307 та Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 10197 від 09.01.1997 р.

Однак на теперішній час позивач не може реалізувати свої права власника по розпорядженню домоволодінням, в зв'язку з тим, що нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі-продажу, укладеного на біржі нерухомості та не посвідченого нотаріально.

В судовому засіданні позивачі на задоволені позовних вимог наполягали, просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Досліджуючи наявні матеріали справи, аналізуючи норми чинного законодавства, що стосується суті спору, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Універсальною товарною біржею "Нерухомість", запис про реєстрацію договору здійснений в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за реєстровим №307 від 25.09.1996 р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 придбали у ОСОБА_5 житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, пров. Центральний, буд. 17.

Договір було укладено відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", яка на час укладення встановлювала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню; угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоди, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно.

Згідно статті 128 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час укладення спірних договорів) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Статтею 227 ЦК УРСР (в редакції, що діяла на час укладення спірних договорів) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Таким чином виходячи з наданого договору купівлі - продажу на нерухоме майно, а саме: житлового будинку №17, пров. Центральній в м. Миколаєві, судом визначено що власником вищенаведеної квартири є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається, умови договору купівлі-продажу нерухомого майна були виконанні сторонами належним чином, окрім нотаріального посвідчення.

З матеріалів справи вбачається, що 09.01.1997 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували право приватної власності на квартиру в Миколаївському бюро технічної інвентаризації, про що внесено запис в реєстрову книгу за № 10197, їх право посвідчено відповідним реєстраційним написом.

З огляду на викладене, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 31, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати дійсним договір № 307 купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, провулок Центральний, б. 17, укладений 25.09.1996 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, який зареєстровано Універсальною товарною біржею "Нерухомість-Н" за № 307 від 25.09.1996 р.

Повний текст рішення складено 26.07.2013 р.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя