Провадження : 22ц/790/1151/13 Головуючий 1-ї інстанції -Іванова І.В.
Справа № 2-588/11 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : трудове. У Х В А Л А
29 січня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :
головуючого - Шевченко Н.Ф.
суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.
при секретарі - Гелашвілі Т.Г.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства «Харківське дослідно-конструкторське бюро автоматики «Хімавтоматика»про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И Л А :
У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до закритого акціонерного товариства «Харківське дослідно-конструкторське бюро автоматики «Хімавтоматика»про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що він звернувся до відповідача з запитом стосовно отримання уточнювальної довідки про підтвердження роботи зі шкідливими умовами праці для оформлення пенсії, проте відповідь була надана не стосовно шкідливих умов праці, а лише про те, що він дійсно працював на зазначеному підприємстві по професії заточувальника з 03 лютого 1992 року по 16 червня 1993 року.
Також у зв'язку з тим, що підприємство завдало шкоди його здоров'ю, безпідставно змушуючи його працювати в шкідливих умовах, просив стягнути з відповідача на його користь матеріальне відшкодування за заподіяні страждання здоров'ю в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та відшкодування за заподіяні моральні страждання порушення трудових прав щодо незаконного змушення його працювати в шкідливих умовах у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, визначених законом на день прийняття судом рішення відповідно.
Представник відповідача -Барська Т.О. проти позову заперечувала, пояснюючи, що позивач працював на підприємстві з 03 лютого 1992 року, а постанова КМУ, згідно якої повинна була бути проведена атестація вступила в силу у серпні 1992 року, тобто значно пізніше. Крім того, на її думку, позивач пропустив трьохмісячний строк для звернення до суду з зазначеним позовом та не надав належних доказів своїх вимог.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 3 ст. 10 і частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи про те, що ОСОБА_1 з 03.02.1992 року по 16.06.1993 року працював у Харківському дослідно-конструкторському бюро автоматики НВО «Хімавтоматика», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Харківське дослідно-конструкторське бюро автоматики «Хімавтоматика», на посаді заточувальника з доплатою 4% за умови праці.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що він свідомо та добровільно влаштувався на роботу до відповідача зі шкідливими умовами праці.

Також ОСОБА_1 підтвердив, що він уже три роки отримує пенсію на пільгових умовах і відсутність довідки, яку йому відповідач вчасно не видавав, не вплинула на призначення пенсії та її розмір.

Судом також встановлено, що атестація робочих місць у відповідача на час роботи ОСОБА_1 не проводилась. Доказів того, що вказана обставина негативно вплинула на реалізацію трудових прав позивача суду не надано.

Доводи ОСОБА_1 про те, що внаслідок його роботи у відповідача в шкідливих умовах, йому спричинена матеріальна та моральна шкода, є безпідставними, оскільки будь-якими доказами завдання його здоров'ю шкоди за цей період роботи ніякими доказами також не підтверджуються.

Апеляційний суд не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідачем були порушені його трудові права, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи є також непереконливими, не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315, 324, 325, 327 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно, проте може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді