Провадження №4-с/812/79/12
Ухвала

Іменем України

11 грудня 2012 року м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши розглянувши справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Комунарського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 незаконними та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою про визнання дій державного виконавця Комунарського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 незаконними та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 09.10.2012 року ВП №34469792.

Відповідно до ст.383 Цивільно-процесуального кодексу України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 384 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» розяснено, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями Цивільно-процесуального кодексу України, та містити відомості, перелічені в пунктах 3-5 частини 3 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктами 3, 5 частиною 3 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та повинна включати реквізити виконавчого документа (назва виконавчого документа, орган, який його видав, дата видачі виконавчого документа та його номер, резолютивна частина виконавчого документа); зміст оскаржуваних дій (бездіяльності) та норму Закону, яка порушена, виклад обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів даної справи форма та зміст заяви не відповідають вимогам, встановленим ч.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.383 Цивільно-процесуального кодексу України. Виходячи із норм процесуального законодавства, порядок оскарження дій державної виконавчої служби, можливий у формі позовної заяви до відповідного адміністративного суду, якщо законом не встановлений інший порядок судового оскарження (ст.181 КАС України), та у формі скарги до суду, який видав виконавчий документ (у порядку ст.ст.383, 384 ЦПК України, або ж ст.121-2 ГПК України).

Таким чином, заявнику необхідно уточнити свої вимоги та визначитися із порядком звернення до суду.

Крім того, вимоги поданої заяви є неконкретизованими. Як вбачається зі змісту заяви заявник оскаржує несвоєчасне направлення державним виконавцем копії постанови про відкриття виконавчого провадження, а також оскаржує постанову від 09.10.2012 року про стягнення з боржника виконавчого збору, але не надає належним чином її завірену копію.

До матеріалів справи не надані копії постанов належним чином завірені. Постанови, які долучені не мають печатки державної виконавчої служби, тому не є належним доказом.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Всупереч вказаної норми заявник не надав належну кількість копій скарги.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення Цивільно-процесуального кодексу України, якими врегульовано аналогічні питання.

Вирішуючи питання про залишення заяви (скарги) без руху, суд вважає за необхідне у відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» застосувати аналогію процесуального закону, а саме частину 1 статті 121 Цивільно-процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121, 383, 384 ЦПК України, ч.ч.3, 4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», суддя, -

У х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Комунарського ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_2 незаконними та скасування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору залишити без руху.

Надати скаржнику строк для усунення недоліків заяви пять днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити скаржнику, що якщо він у встановлений строк не усуне зазначені недоліки, то скарга буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарского районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва