Справа № 750/1870/13-ц Провадження № 22-ц/795/1979/2013 Головуючий у I інстанції Лямзіна Н. Ю. Доповідач - Ішутко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2013 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивачки ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_7 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що рішення є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що розглядаючи дану справу, суд першої інстанції порушив норми цивільного законодавства, оскільки на депозитному рахунку у ПАТ «Демарк» знаходились кошти сімї позивача і відповідача, що існували на час укладення договору банківського вкладу. В ході розгляду даної справи було встановлено, що кошти були набуті у шлюбі та відповідно до ст. 60 СК України належать дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, відповідно до норм ст. 70 СК України позивачка має право на 1/2 їх частину. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджається майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Своєї згоди на витрачання коштів та розпорядження належною позивачці їх частиною остання не надавала. Кошти були зняті з вкладного рахунку особисто відповідачем та використані ним на власний розсуд, чого не заперечувала сторона відповідача, а відтак 1/2 їх частини підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Проте, на думку апелянта суд проігнорував вказані норми та не застосував правовідносини, які регулюють спірні відносини, що свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення. Фактично суд позбавив позивача права на грошові кошти, вирішивши питання утримання відповідача за рахунок позивача та послався на обовязок останньої надавати матеріальну допомогу відповідачу, що є недопустимим, оскільки цей інститут правовідносин між подружжями, відмінний від права спільної сумісної власності подружжя на майно набуте за час шлюбу.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без зміни з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам відповідає рішення суду першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні позову про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що спільно нажитим майном є кошти на депозитному рахунку, які були зняті відповідачем під час шлюбу та були витрачені на лікування відповідача, тобто, в інтересах родини.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦК України, розпорядження майном, що у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений зі згодою всіх власників.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає матеріалам справи і не суперечить вимогам закону.

Так, судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем 24.04.2010 року був зареєстрований шлюб, а 11.04.2013 року розірваний. Зазначене рішення суду було залишено без зміни ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 28 травня 2013 року. Дітей від шлюбу сторони не мають.

З квітня 2010 року по березень 2013 року в банку «Демарк» на імя відповідача ОСОБА_8 було відкрито два вкладних рахунки в іноземній валюті. З 28.07.2011 р. по 27.01.2012 р. в загальній сумі із до вкладенням 8 500 дол. США та 285, 81 дол. США сума нарахованих процентів за період дії договору.

З 27.01.2012 р. по 27.02.2013 р. в сумі із до вкладенням 9 816 дол. США та 956, 59 дол. США cума нарахованих процентів за період дії договору.

Відповідно до довідки банку від 16.09.2013 року, депозитний вклад в розмірі 9819 дол. США був виданий відповідачу 27.02.2013 року, тобто під час шлюбу.

06.07.2012 року, в період шлюбу, відповідач потрапив в ДТП та був госпіталізований до нейрохірургічного відділення Чернігівської обласної лікарні, де йому був встановлений діагноз ЗЧМТ. Післяопераційний період був ускладнений виникненням і розвитком вторинного менінгіту. Відповідач тривалий час потребував лікування. Після виписки із лікарні відповідача визнано інвалідом 2 групи (довідка сер. МСЕ-ЧНВ № 463118). Крім того відповідачу було необхідно проведення операції з пластики з звязку з травмою черепу від 15.03.2013 року.

За таких підстав, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що спільно нажиті кошти були витрачені під час шлюбу та в інтересах одного із подружжя і на час предявлення позову в наявності цих коштів у відповідача не було.

Доводи апеляційної скарги не містять достатніх підстав для скасування рішення суду, яке відповідає матеріалам справи і вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: