Справа № 296/6350/13-ц
Рішення

Іменем України

"23" вересня 2013 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

при секретарі Галіцькій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 державного технологічного університету про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, де вказав, що працював на посаді головного лікаря у санаторії-профілакторії ОСОБА_2 державного технологічного університету, який є відокремленим структурним підрозділом університету. Фінансування санаторію-профілакторію частково здійснюється ОСОБА_2 обласним відділенням фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

22.04.2013 року ЖДТУ у звязку з припиненням фінансування витрат санаторію-профілакторію ЖДТУ ОСОБА_2 дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на 2013 рік був прийнятий наказ № 132 Про скорочення працівників санаторію-профілакторію ЖДТУ. Згідно наказу ЖДТУ зобовязував припинити діяльність санаторію-профілакторію з 01.07.2013 року.

01.07.2013 року наказом ЖДТУ № 115-К його було звільнено з роботи у звязку із скороченням штату п. 1 ст. 40 КЗпП України і у звязку з тим, що він не отримав заробітну плату в сумі 13 943,02 грн., позивач просить стягнути з ОСОБА_2 державного технологічного університету на його користь 13 943,02 грн. в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі, вихідній допомозі та компенсації за невикористану відпустку, також просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн., завдану невиплатою зарплати.

У судове засідання позивач зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позові підстав.

Представник відповідача в судове засідання не звився, від нього до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги він визнав в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, а в задоволенні інших позовних вимог просить відмовити.

За таких обставин суд має можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач працював в санаторії-профілакторії ОСОБА_2 державного технологічного університету, що підтвердилось копіями його трудової книги (а. с. 7-10).

За період з 01.05.2013 року по 01.07.2013 року включно позивач не отримав заробітну плату у сумі 13 943,02 грн., що підтвердилось довідкою (а. с. 11).

Відповідно до Положення про санаторій-профілакторій ОСОБА_2 державного технологічного університету, санаторій-профілакторій є структурним підрозділом ОСОБА_2 державного технологічного університету, підпорядковується його власнику і не є юридичною особою (а. с.18-26).

Цивільним законодавством (стаття 95 ЦК України) передбачено дві форми відокремленого підрозділу юридичної особи філії та представництва. Аналізуючи Положення, суд дійшов до висновку про те, що санаторій-профілакторій можна віднести до філії ОСОБА_2 державного технологічного університету. Згідно з частиною 3 статті 95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відтак відповідальність за дії санаторію-профілакторію несе юридична особа, що його створила - ОСОБА_2 державний технологічний університет.

Відповідно до пункту 3.1. Порядку часткове фінансування санаторію-профілакторію вищого навчального закладу, професійно-технічного навчального закладу державної форми власності, що частково фінансуються за рахунок коштів Фонду, здійснюється відповідно до кошторису санаторію-профілакторію вищого навчального закладу, професійно-технічного навчального закладу державної форми власності, що частково фінансується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за формою 15-ФСС з ТВП/1, заповненою згідно з додатком 2 до цього порядку, який затверджується власником та погоджується виконавчою дирекцією відділення Фонду.

Відповідно до п.3.4. порядку, кошти Фонду згідно із затвердженим кошторисом перераховуються на рахунок санаторію-профілакторію виконавчою дирекцією відділення фонду відповідно до договору, укладеного із власником санаторію-профілакторію.

Сторони в судовому засіданні не надали суду доказів того, що між ОСОБА_2 державним технологічним університетом та ОСОБА_2 обласним відділенням фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності був укладений договір на 2013 рік на підставі затвердженого ОСОБА_2 державним технологічним університетом та погодженим Фондом кошторису. Більш того, сторонами даний факт не оспорювався.

Відповідно до ст. ст. 115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Оскільки судом встановлено, що позивач працював на відокремленому підрозділі (філії) відповідача ОСОБА_2 державного технологічного університету і не отримав вчасно та при звільненні заробітної плати, то відповідно до статей 115, 116 КЗпП України така заборгованість підлягає стягненню саме з цього відповідача як власника, у якого працював позивач.

Також, відповідно до вимог ст. 117 КЗ п П України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, що визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року, суд при розгляді справи про стягнення середньої заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, керуючись вимогами ст. 117 КЗ п П України, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за весь період затримки розрахунку з моменту виникнення заборгованості по день ухвалення судом рішення, також є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Як вбачається з довідки про заробітну плату, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 149 грн. (а. с. 11). Враховуючи те, що час затримки розрахунку з 01.07.2013 року по 23.09.2013 року становить робочих 60 днів, тому середній заробіток за вказаний період складає 8 940 грн. (149 грн. х 60 днів = 8 940 грн.).

Є обґрунтованою і вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки дії відповідача по невиплаті заробітної плати, призвели до його моральних страждань, які полягали в тому, що він не міг користуватися своїми грошима, вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачання часу та зусиль для примушення відповідача сплатити заборгованість по заробітній платі тощо.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд враховує характер моральних страждань позивача, їх тривалість та доведеність в суді і визначає відшкодування у сумі 300,00 грн. і стягує її з відповідача, згідно ст. 23 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 115, 116, 117 КЗ п П України, ст.ст. 23, 95 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 державного технологічного університету (ідентифікаційнй код 05407870) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі у розмірі 13 943,02 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 8 940 грн., а всього 22 883 (двадцять дві тисячі вісімсот вісімдесят три) грн. 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 державного технологічного університету на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 державного технологічного університету в дохід держави судовий збір в розмірі 229,40 грн. і розмірі 114,70 грн., а всього 344 (триста сорок чотири) грн. 10 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О. П. Сингаївський