Справа № 161/6184/13-ц
Провадження № 2/161/2359/13
У Х В А Л А

10 вересня 2013 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

при секретарі Ковальчук А.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідач ОСОБА_1 заявив клопотання про призначення у справі судової психолого-психіатричної експертизи, на вирішення якої поставити перелік питань, які стосуються психологічних властивостей, психічного розвитку та дієздатності позивача у справі ОСОБА_3 Клопотання мотивує тим, що у нього є сумнів, що це сам позивач звертається до суду з позовом.

Відповідач та його представник в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не зявились.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст.145 ЦПК України встановлено вичерпний перелік обовязкового призначення експертизи судом за клопотанням хоча б однієї із сторін, а саме -- якщо у справі необхідно встановити характер і ступінь ушкодження здоровя, психічний стан особи, вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України, викладених в п.14 Постанови Пленуму №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. При чому, судово-психіатрична експертиза в цивільних справах обовязково призначається: для визначення психічного стану особи в справах про визнання громадян недієздатними (ст.258 ЦПК); у справах про поновлення громадянина в дієздатності (ст.260 ЦПК).

В інших випадках призначення експертизи є не обовязком, а правом суду.

За наявності сумнівів у здатності позивача в цивільній справі правильно сприймати події, адекватно на них реагувати та вірно відтворювати їх у своїх показаннях, призначення судово-психіатричної експертизи щодо таких осіб з поміщенням до медичного стаціонару допускається лише за їх згодою.

Зазначеною постановою Пленуму ВСУ вказано судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли зясування певних обставин не потребує спеціальних знань.

Виходячи з суті спірних правовідносин та предмету позову у даній справі, за відсутності у суду сумнівів у здатності позивача правильно сприймати події, адекватно на них реагувати, та відсутності згоди позивача на проведення щодо нього такої експертизи, суд не вбачає безумовних підстав для призначення у справі судової психолого-психіатричної експертизи експертизи, в звязку з чим в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 143, 145, 209-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення у справі судової психолого-психіатричної експертизи -- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій