АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6454/13 Головуючий 1 інст. Омельченко Н.І.
Справа № 643/2611/13ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: про стягнення суми

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 жовтня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 27 червня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_3 до комунального підприємства «Харківводоканал» про стягнення сплачених сум та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року до Московського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява ОСОБА_4 і ОСОБА_3 до комунального підприємства «Харківводоканал» (далі по тексту КП «Харківводоканал»), подана позивачами 25.12.2012р. через засоби поштового звязку, у якій вони просили стягнути з відповідача на їх користь 3828 грн. 45 коп., вважаючи ці кошти отриманими відповідачем від них незаконним шляхом, а в поданій суду уточненій позовній заяві від 23.05.2013 року збільшили суму вказаних позовних вимог до 6915 грн.77 коп., а також доповнили позов вимогою про стягнення 2000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що гроші у сумі 6915 грн.77 коп. відповідач отримав від них 20 серпня 2012 року злочинним шляхом, передбаченим ст.189 КК України (вимагання), внаслідок незаконних дій відповідача їм завдано моральну шкоду. (а.с.2-3, 74-75)

В запереченнях на позов представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи, що вказані позивачами кошти вони самі сплатили, оскільки тривалий час не сплачували за надані їм послуги водопостачання та водовідведення, що підтверджено низкою судових рішень, даними державної виконавчої служби.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 27 червня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, про приєднання до якої ОСОБА_4 подав відповідну заяву, просить скасувати рішення суду, вважаючи його незаконним і необґрунтованим, та ухвали нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 і ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили задовольнити, а представник КП «Харківводоканал» просив скаргу відхилити, залишивши рішення без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не заперечується, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зареєстровані в квартирі №85 житлового будинку №6 по вулиці Познанській в м.Харкові, мешканці якого є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення КП «Харківводоканал».

З рішень Московського районного суду м.Харкова від 25.08.2005р., 04.12.2009р., 25.03.2010р., судового наказу того ж суду від 16.09.2011р., які набрали законної сили, вбачається, що позивачі по даній справі, а також інші члени сімї, мали заборгованість по сплаті послуг водопостачання і водовідведення.

17.08.2012р. вказаним споживачам було припинено надання послуг, 20.08.2012 року заборгованість споживачами була погашена, а 21.08.2012 року поновлено надання послуг водопостачання та водовідведення.

Рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 і ОСОБА_3 суд обгрунтовув посиланням на те, що дії відповідача щодо припинення виконання зобовязань по наданню послуг водовідведення відповідають вимогам ч.3 ст.538 ЦК України, згідно якої у разі невиконання однією зі сторін у зобовязанні свого обовязку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обовязку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обовязку, відмовиться від його виконання частково або в повному обсязі.

Однак з таким рішенням колегія суддів погодитися не може, оскільки суд неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного рішення.

Так, статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 214 ЦПК України передбачено обовязок суду вирішити певну низку питань під час ухвалення рішення, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5, посилаючись на ст.ст.15,16, 1167 ЦК України, просили лише стягнути з КП «Харківводоканал» на їх користь 6915 грн.77 коп., які вони самі сплатили підприємству 20.08.2012 року, а також 2000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, вважаючи, що кошти у сумі 6915 грн.77 коп. отримані відповідачем від низ злочинним шляхом, протизаконно.

Суд першої інстанції на цю обставину та вимоги ст.11 ЦПК України увагу не звернув і вдався до визнання правомірними дій КП «Харківводоканал» по припиненню надання ОСОБА_4 і ОСОБА_3 послуг водовідведення, які мали місце 17.08.2012 року, застосувавши до цих правовідносин ст.538 ЦК України, яка регулює зустрічне виконання зобовязань, хоча таких позовних вимог не було поставлено у порядку, передбаченому ст.119 ЦПК України.

Натомість суд залишив поза увагою ту обставину, що позивачі просили стягнути з КП «Харківводоканал» на їх користь 6915 грн.77 коп., які підприємство КП «Харківводоканал» отримало від них 20.08.2012 року, вважаючи що ці кошти відповідачем стягнуті з них незаконно, злочинним шляхом, передбаченим ст.189 КК України, а також посили стягнути 2000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, посилаючись на ст.1167 ЦК України, тобто вказували про деліктні правовідносини.

Вирішення спору поза межами, передбаченими ст.11 ЦПК України є безумовною підставою для скасування рішення.

Разом з тим, відсутні підстави для задоволення вимоги апелянта про ухвалення апеляційним судом нового рішення про задоволення позову.

Кожна особа самостійно обирає передбачений частиною 2 ст. 16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів і суд не вправі навязувати їй інший, навіть у випадку неправильно обраного особою способу захисту цивільних прав та інтересів.

Звернувшись до суду з позовом, позивач, згідно вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, повинен довести, що мають місце саме ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

До спірних правовідносин вказані частиною 2 ст.1167 ЦК України випадки відношення не мають.

З огляду на вимоги ст.ст.10, 59, 60 ЦПК України щодо обовязку сторін доводити обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, та положення ст.ст.1166,1167 ЦК України, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 повинні довести факт заволодіння 20.08.2012р. грошовими коштами ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у сумі 6915 грн.77 коп.; наявність складу правопорушення в діях(бездіяльності) КП «Харківводоканал» при заволодінні 20.08.2012 року належним позивачам ОСОБА_4 і ОСОБА_5 коштами у сумі 6915 грн.77 коп., факт заподіяння відповідачем кожному з позивачів моральної шкоди при заволодінні вказаних коштів і докази того, що саме вказана позивачами сума є спів мірним розміром грошових коштів для компенсації заподіяної кожному з них моральної шкоди.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а також розяснив зміст диспозитивності цивільного судочинства.

Попри надані судом можливості в реалізації процесуальних прав, позивачу наполягали на задоволенні саме тих позовних вимог і в тому обсязі доказів, які подали суду на підтвердження своїх вимог.

Усупереч вимог ст.ст. 10, 59, 60 ЦПК України, позивачу не надали суду доказів того, що вироком суду відносно посадових осіб КП «Харківводоканал», який набрав законної сили, визнано факт заволодіння 20.08.2012р. злочинним шляхом коштами ОСОБА_4 і ОСОБА_3 у сумі 6915 грн.77 коп.

Не надали позивачі і іншого судового рішення, передбаченого частиною 3 ст.61 ЦПК України, яким би у передбаченому законом порядку був встановлено протиправність дій посадових осіб КП «Харківводоканал» при отриманні 20.08.2012р. грошових коштів від позивачів.

Навіть сам факт сплати позивачам коштів у сумі 6915 грн.77 коп. та підстави вказаного розміру платежу, визначеного, начебто, як загальна сума заборгованості за спожиті послуги, належними і допустимими письмовими доказами, якими законом передбачено доводити розрахунки, позивачам не доведено.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_4 і ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Посилання апелянтів на те, що розмір їх заборгованості за надані послуги, вказані у судових рішеннях, на які посилається представник відповідача, не відповідають вимогам закону, оскільки ОСОБА_3 лише з 2007 року проживає в квартирі, а ОСОБА_4, будучи директором філії підприємства «Неміров» переважний час, враховуючи характер роботи, мешкав у м.Києві, м.Одеса, м.Днепропетровську і не споживав надані в їх квартиру послуги водопостачання та водовідведення, не відносяться до тих обставин, які мають суттєве значення для вирішення даної справи.

Разом з тим, рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 і ОСОБА_3, вказаних ними в позовних заявах від 27.12.2012р. і від 23.05.2013р. не перешкоджає їм, згідно вимог ст.3 ЦПК України, звертатися до суду за захистом своїх порушених або ос порених прав, свобод чи інтересів в порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п.3,4 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 червня 2013 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 і ОСОБА_3 до комунального підприємства «Харківводоканал» про стягнення сплачених сум та відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: