Справа № 285/1739/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2013 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Заполовської Т.Г.

за секретаря Ковальової З.С.

сторони по справі: позивач ОСОБА_1, її предстаник ОСОБА_2,

відповідач - ОСОБА_3, представник ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5, про визнання договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2013 року до суду звернулася ОСОБА_1 та просить постановити рішення суду, яким визнати договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя № 600 від 28.09.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» недійсним.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 23.02.1982 року перебуває з ОСОБА_3 в шлюбі, який не розірваний і по теперішній час. У 2005 році і інтересах сімї за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1, яку оформили на ОСОБА_3 Перебуваючи в м. Новоград-Волинський в грудні 2012 року позивач дізналася, що вказана квартира передана відповідачем ОСОБА_3 в якості забезпечення зобовязання за іпотечним договором № 600 від 28.09.2007 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». На вчинення даного правочину зі спільним майном позивач згоди не давала. Зазначену квартиру вважає обєктом спільної сумісної власності, тому змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав у повному обсязі. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» позовні вимоги не визнав. Пояснив, що при укладенні договору іпотеки від 28.09.2007 року не вимагалась письмова згода дружини, оскільки ОСОБА_3 надав шлюбний договір, яким останній та ОСОБА_1 визначили окремий режим власності на майно.

Від третьої особи, приватного нотаріуса ОСОБА_5, до суду надійшли заперечення проти позову, в якому зазначила, що і при посвідченні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, і при посвідченні договору іпотеки від 28.09.2007 року, предметом якої була вищенаведена квартира, згода позивача ОСОБА_1, як дружини ОСОБА_3, не витребовувалась у звязку з наявністю шлюбного договору, посвідченого 18.03.2002 року за реєстром № 2381 нотаріусом м. Чити ОСОБА_6, в п.1 якого встановлено окремий режим власності на майно, придбане під час шлюбу. Про зазначені факти позивач не могла не знати та, звертаючись до суду з таким позовом, вводить суд в оману. До матеріалів заперечення додала нотаріально посвідчену копію шлюбного договору від 18.03.2002 року. Справу просить розглядати без її присутності.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.02.1982 року у виконавчому комітеті Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та визнавалось позивачем та відповідачем ОСОБА_3

28.09.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладений договір іпотеки з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя № 600 з метою забезпечення виконання кредитного договору № 478 від 10.08.2007 року, предметом якого є чотирикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно п.1.3 зазначеного договору предмет іпотеки належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.09.2005 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 за реєстром № 1701 (а.с. 5-7).

В договорі іпотеки відсутні посилання про наявність нотаріально посвідченої згоди дружини ОСОБА_3 на укладення зазначеного договору.

Разом з тим, приватним нотаріусом ОСОБА_5 надана нотаріально посвідчена копія шлюбного договору, укладеного між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно п.1 вказаного договору сторони з метою врегулювання майнових відносин встановили режим окремої власності на майно, набуте під час шлюбу (як до укладення даного договору так і після) та визначили, що майно, в тому числі і грошові кошти, отримані від підприємницької чи іншої трудової діяльності, а також отримані в результаті укладення угод по розпорядженню майном, є власністю того з подружжя, на чиє імя воно зареєстроване та на це майно не поширюється режим спільної сумісної власності.

Також згідно п.3 сторони мають право вчиняти будь-які дії зі своїм майном, в тому числі передавати його в заставу. При цьому згода другого з подружжя на укладення угод не потрібна.

З огляду на наведене, суд не застосовує до спірних відносин положення ст.ст. 60, 65 СК України, та керується положеннями глави 10 СК України про шлюбний договір.

Згідно п. 2 ст.97 СК України сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 СК України і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них.

Також при постановленні рішення суд приймає до уваги положення п.23 ПП ВСУ № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» де встановлено, що спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Заперечення представника позивача та відповідача ОСОБА_3, що їм не було відомо про існування шлюбного договору, суд вважає голослівними, оскільки, крім їх пояснень, даний факт не підтверджується жодним доказом, а про протилежне свідчить і нотаріально посвідчена копія шлюбного договору від 18.03.2002 року, і поясненнями представника банку та приватного нотаріуса.

Оскільки судом встановлено, що квартира № 19, вул. Маршала Рокосовського, 4 в м. Новоград-Волинський не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, тому вимоги позивача про визнання недійсним договору іпотеки як такого, що укладений другим з подружжя без її згоди, є безпідставними.

Відтак, наявні підстави для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 92-97 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5, про визнання договору іпотеки недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Т.Г. Заполовська