Справа № 2-83/11
У Х В А Л А

04 березня 2013 року м. Кілія.

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балан М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кілія цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_3 Мефодієвича

до

ОСОБА_4 та ОСОБА_5

про

визнання права власності на будинок за спадщиною та зобовязання відповідача вчинити певні дії

та зустрічним позовом

ОСОБА_4 та ОСОБА_5

до

ОСОБА_3 Мефодієвича

третя особа

Кілійська міська рада Одеської області

про

усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та водопроводом, -

В С Т А Н О В И В :

23.08.2001 року до Кілійського районного суду звернувся ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок № 136, по вул. Кірова, в м. Кілія, Одеської області за спадщиною та зобовязання відповідача вчинити певні дії.

27.08.2007 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла зустрічна позовна заява від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 третя особа Кілійська міська рада Одеської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та водопроводом розташованими за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Кірова, б. № 138-а.

21.02.2013 року до канцелярії Кілійського районного суду Одеської області надійшла письмова заява ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про забезпечення позову, згідно з якою заявники просять: зобовязати відповідача не проводити ніяких переміщень суміжної границі між домоволодіннями № 138-а та № 136 по вул. Кірова, в м. Кілія, Одеської області до винесення рішення суду; Кілійський районний суд Одеської області не визнавати право власності на спірний будинок, доки не буде вирішено спір про суміжні границі; зобовязати Кілійську міську раду не виносити ніяких рішень та не призначати ніяких комісій по переносу суміжної границі між вказаними домоволодіннями; зобовязати відповідача усі спірні питання відносно вказаних домоволодінь вирішувати тільки в судовому порядку. В заяві зазначено, що під час проведення судового засідання свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_7 неофіційно відвідав домоволодіння по вул. Кірова, № 140 та дав указівку перенести суміжну границю з домоволодінням по вул. Кірова № 138, для того щоб зменшити територію домоволодіння № 140 на 2-3 метри. Також свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили, що комісія Кілійської міської ради, яка була створена на підставі ухвали суду від 16.06.2011 року під головуванням ОСОБА_10, яка двічі виїжджала на місце, не виконала вимог викладених в ухвалі суду про її призначення, що підтверджується відповідним актом депутатів Кілійської міскради.

04.03.2013 року в судовому засіданні ОСОБА_5 доводи викладені в заяві підтвердила та просить задовольнити заяву у повному обсязі.

ОСОБА_1 та представник Кілійської міської ради - ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечують, оскільки вважають її необґрунтованою та безпідставною.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо неприйняття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

У ст. 152 ЦПК України зазначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Оскільки однією з позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 є вимога про встановлення (відновлення) в натурі меж земельних ділянок розташованих за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Кірова, б. № 136 та № 138-а, суд приходить до висновку, що дії повязані з перенесенням суміжної границі між вказаними домоволодіннями у подальшому може ускладнити, або зробити неможливим виконання рішення суду. У звязку з чим заява про забезпечення позову в частині зобовязання ОСОБА_3 не проводити ніяких переміщень суміжної границі між домоволодіннями на думку суду є обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

В частині зобовязання Кілійської міськради не виносити ніяких рішень та не призначати комісій повязаних з переносом суміжних границь між спірними домоволодіннями, на думку суду заява задоволенню не підлягає, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані і не надано таких даних сторонами по справі, які б дозволили обєктивно вважати, що органом місцевого самоврядування планується призначення комісій по землевпорядкування та дорученням цим комісіям вирішення питань стосовно спірних домоволодінь.

Також не підлягає задоволенню заява про забезпечення позову в частині зобовязання ОСОБА_3 усі спірні питання стосовно спірного домоволодіння вирішувати виключно в судовому порядку, а суд не визнавати за ним право власності на спірне домоволодіння до вирішення спору стосовно суміжних границь, оскільки ці питання є змістом позовних вимог сторін і можуть бути вирішені лише при постановлені судом рішення по суті цивільної справи.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 не проводити ніяких переміщень суміжної границі між домоволодіннями № 138-а та № 136 по вул. Кірова, в м. Кілія, Одеської області до винесення судом рішення по суті обєднаної цивільної справи.

У задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_11.