Справа № 219/1690/2013-ц
У Х В А Л А

Про залишення позовної заяви без руху

28 лютого 2013 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Воробйова І.В., розглянувши позовну заяву Макар*їної ОСОБА_1 до Макар*їна ОСОБА_2 про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Макар*їна О.В. звернулась до суду з позовом до Макар*їна А.В. про визнання батьківства, в обґрунтування позову зазначила, що проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_3, 05.12.2010р. народила доньку ОСОБА_4, її батьком в свідоцтві про народження записаний ОСОБА_3, в той час як батьком дитини є Макар*їн ОСОБА_5 визнати Макар*їна А.В. батьком дитини, виключити відомості про ОСОБА_3 як про батька з свідоцтва про народження дитини, внести зміни до актового запису про народження дитини, зазначити в ньому батьком дитини Макар*їна А.В.

Подана заява не відповідає вимогам ст..119 ЦПК України, а саме: з позову вбачається, що ОСОБА_6 знаходилась у шлюбних відносинах з ОСОБА_3, від яких у них народилась донька 05.12.2010р. Таким чином, свідоцтво про народження ОСОБА_3 катерини можливо лише було видано на підставі того, що ОСОБА_3 визнав себе батьком дитини, тому необхідно надати відповідні документи про те, що ОСОБА_3 визнавав себе батьком дитини. В своєму позові позивачка чомусь вказує на те, що начебто запис про народження дитини було зроблено відповідно до ст.135 ч.1 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі,

у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька аборішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою, тому прізвище дитини було б зазначено як Глущенко. З вказаного виходить те, що ОСОБА_3 визнав себе батьком дитини ОСОБА_4, 05.12.2010р.н.

Відповідно до вимог ст..128 СК України:

1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального України.

3. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

4. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ст..125 СК України:

1. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.

2. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини;

3) за рішенням суду.

Тому для звернення з даним позовом необхідно підтвердити те, що батьківство відносно ОСОБА_4, 05.12.2010р.н., не встановлено.

Якщо ж походження дитини від ОСОБА_3 визнано за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, то відповідно до ст..129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства астосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Тому, з врахуванням вищевказаного і норм закону, необхідно визначитись з колом осіб і позовними вимогами щодо вирішення цього спору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дана заява повинна бути залишена без руху, а заявнику наданий строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Макар*їної ОСОБА_1 до Макар*їна ОСОБА_2 про визнання батьківства залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, та розяснити, що в разі не усунення недоліків у вказаний строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В.Воробйова