АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/361/13 Справа № 2/0418/853/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2013 року м. Дніпропетровськ

07 лютого 2013 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Повєткіна В.В., Рудь В.В.

при секретарі - Савчук Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2012 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобовязання вчинити дії (а.с.3-10), який було уточнено у вересні 2011 року (а.с. 103-107).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2012 року позовні вимоги було задоволено. Визнано незаконними дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відносно зміни в односторонньому порядку умов кредитного договору № 395 від 24.01.2008 року, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 щодо підняття відсоткової ставки до 30 %. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» здійснити перерахунок за кредитним договором № 395 від 24.01.2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_2 5 793 грн. у рахунок повернення грошових коштів сплачених внаслідок одностороннього збільшення відсоткової ставки та у рахунок повернення судових витрат 177 грн. 93 коп., а всього 5 970 грн. 93 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (а.с. 151-152).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновку суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити (а.с. 153-157).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 395 від 24.01.2008 року, за умовами якого відповідач зобов'язався надати кредит у сумі 75 000 грн. на строк до 09.01.2011 року, а позивач зобов'язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки (а.с. 21-24). Відповідачем з 01.02.2009 року було збільшено відсоткову ставку за кредитним договором № 395 від 24.01.2008 року. За період з березня 2009 року по липень 2010 року сума грошових коштів сплачених позивачем внаслідок одностороннього збільшення відсоткової ставки становить 5 793 грн. 24 коп. (а.с. 26-30). Заборгованість за кредитним договором № 395 від 24.01.2008 року позивачем була погашена в повному обсязі, про що зазначено у повідомленні ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.01.2011 року (а.с. 138), та не заперечувалось представником відповідача у судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги позивача щодо визнання незаконними дій Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відносно зміни в односторонньому порядку умов кредитного договору № 395 від 24.01.2008 року підняття відсоткової ставки до 30 %, зобов'язання Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» здійснити перерахунок за вказаним кредитним договором та стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь позивача 5 793 грн. у рахунок повернення грошових коштів сплачених внаслідок одностороннього збільшення відсоткової ставки, суд 1 інстанції правильно керувався ст.ст. 203 ч.4, 208 ч. 4, ст. 215, ч. 1 ст. 216, ч. 4 ст. 216, ст. 654, 1055 ч. 2, ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України, і виходив із того, що відповідачем було збільшено відсоткову ставку за кредитним договором № 395 від 24.01.2008 року в односторонньому порядку без належного повідомлення з 01.02.2009 року, тобто, після набрання чинності ст. 1056-1 ЦК України, а тому дії відповідача щодо збільшення розміру відсоткової ставки є неправомірними, оскільки суперечать діючому законодавству, а суми, які були нараховані та сплачені позивачем у зв'язку зі збільшенням відсоткової ставки підлягають перерахуванню, та стягненню з відповідача у рахунок повернення, як сплачені внаслідок одностороннього збільшення відсоткової ставки.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини та наведені вимоги закону, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо задоволення у вищезазначеній частині позовних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що суд 1 інстанції не врахував ті обставини, що підвищення відсоткової ставки відбулося відповідно до умов укладеного між сторонами договору, який надає банку право змінювати відсоткову ставку при настанні відповідних умов, що 31.12.2008 року позивачу було направлено листа з повідомленням про те, що проценту ставку було змінено з пропозицією у разі незгоди в строк не пізніше 7 календарних днів до дати початку дії нової ставки надати письмове повідомлення про свою незгоду, що прийняття рішення про зміну відсоткової ставки було прийнято керівництвом банку до набрання чинності Закону України № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», оскільки вони не відповідають обставинам справи та повністю спростовуються матеріалами справи, в яких взагалі відсутні докази щодо зазначених доводів, в тому числі дати прийняття рішення про зміну відсоткової ставки, направлення зазначеного повідомлення позивачу. Крім того, за клопотанням представника відповідача розгляд апеляційної скарги неодноразово відкладався для долучення вказаних доказів, які так і не були надані суду, оскільки, як зазначив представник відповідача, вони відсутні.

Що стосується посилань відповідача в апеляційній скарзі на порушення судом при розгляді справи норм Цивільного процесуального кодексу України, то колегія суддів це до уваги також не приймає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не спростовують правильність висновків суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :