Справа №784/3264/13 25.09.2013 25.09.2013 25.09.2013
Провадження №8-ц/784/13/13
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №8-ц/784/13/13
Головуючий у першій інстанції: Павлова Ж.П.
Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі судового засідання: Яценко Л.В.,

за участі: позивачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування п. 3 рішення виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів м. Миколаєва від 16 червня 1989 року № 120-к, скасування свідоцтв про право власності, які були видані співвласникам на підставі цього рішення, а також відновлення сили попередніх правовстановлюючих документів,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування п.3 рішення виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів м. Миколаєва від 16 червня 1989 року № 120-к, скасування свідоцтв про право власності, які були видані співвласникам на підставі цього рішення, а також відновлення сили попередніх правовстановлюючих документів.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивувала тим, що вона, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 являються співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів м. Миколаєва від 18 квітня 1986 року №162 за заявою ОСОБА_5 було оформлено самочинне збільшення вказаного житлового будинку. Згоди на вказане оформлення самочинної забудови вона не давала. Проте, незважаючи на це, наступним рішенням цього ж виконкому від 16 червня 1989 року №120- к за нею, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 було встановлено змінені ідеальні частки у праві власності на указаний житловий будинок відповідно: 39/100 частини, 30/300 частини і 31/300 частини.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 серпня 2011 року задоволено її позов до адміністрації Заводського району Миколаївського міськвиконкому про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів м. Миколаєва від 18 квітня 1986 року №162 щодо оформлення ОСОБА_5 самовільного збільшення будинку літ. «Б» по АДРЕСА_1 та рішення цього ж виконкому № 120-к від 16 червня 1989 року в частині встановлення ідеальних часток у домоволодінні АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що вказана постанова Заводського районного суду м. Миколаєва у адміністративній справі, яка набрала законної сили, має преюдиціальне значення для вирішення її позовних вимог в даній цивільній справі, ОСОБА_3 просила визнати незаконним та скасувати п.3 рішення виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів м. Миколаєва від 16 червня 1989 року № 120-к, скасувати свідоцтва про право власності, які були видані співвласникам на підставі цього рішення, а також відновити силу попередніх правовстановлюючих документів.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Постановлено визнати незаконним та скасовано пункт 3 рішення виконавчого комітету Заводської ради народних депутатів м. Миколаєва № 120-к від 16 червня 1989 року про реєстрацію бюро технічної інвентаризації ідеальних часток права особистої власності за ОСОБА_7 - 30/100 частину, ОСОБА_6 - 31/300 частину, ОСОБА_3 - 39/100 частину на житловий будинок АДРЕСА_1.

Скасовано, видані на підставі зазначеного пункту 3 рішення виконавчого комітету Заводської ради народних депутатів м. Миколаєва № 120-к від 16 червня 1989 року свідоцтва про право власності, відповідно до яких визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1: за ОСОБА_7 - 30/100 частини, ОСОБА_6 - 31/300 частини, ОСОБА_3 - 39/100 частини.

В іншій частині позову відмовлено.

ОСОБА_4, котра вважає, що вказаним заочним рішенням порушені її права як спадкоємця ОСОБА_6, оскільки вона фактично прийняла спадщину після його смерті, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 в позові.

Апелянт посилається на те, що в порушення вимог ст. 33 ЦПК України суд не залучив її до участі у справі, у звязку з чим порушені її процесуальні права щодо надання заперечень по суті позовних вимог ОСОБА_3, у тому числі, і щодо пропуску позивачкою строку позовної давності, і крім цього, висновки Заводського районного суду м. Миколаєва не відповідають положенням цивільного права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в частині визнання незаконним та скасування п.3 рішення виконавчого комітету Заводської ради народних депутатів м. Миколаєва № 120-к від 16 червня 1989 року підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтв про право власності на домоволодіння АДРЕСА_1, виданих 23 липня 1989 року, позивачка є власником 39/100 частини вказаного будинку, ОСОБА_5 30/100 частини, а ОСОБА_6- 31/100 частини цього ж будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Відповідно до довідки Миколаївського МБТІ від 06 лютого 2012 року №815 згідно архівних даних цього бюро право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 в розмірі 39/100 частини і за ОСОБА_6 61/100 частини.

Згідно довідки ТОВ «Миколаївдомсервіс» від 06 жовтня 2012 року №620 в житловому будинку АДРЕСА_1 з 22 травня 1972 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав ОСОБА_6, а його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_8 зареєстровані та проживають по теперішній час відповідно з 24 грудня 1974 року та з 24 жовтня 1992 року. В суді апеляційної інстанції дані обставини позивачкою не оспорювались.

Відповідно до ч. 1 ст.549 ЦК України, яка була чинною на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулась з даним позовом лише до Миколаївської міської ради, не зазначивши відповідачами ОСОБА_4 і ОСОБА_8

Незважаючи на вказані обставини, позивачка при розгляді справи в порядку ст. 33 ЦПК також не заявляла клопотання про залучення ОСОБА_4 і ОСОБА_8 як співвідповідачів у даній справі, тоді як даним рішенням суду зачіпаються їх майнові права на спадкове майно.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу, не може усунути порушення положень ст. ст. 30, 33 ЦПК, оскільки не наділений повноваженнями залучати до участі у справі сторін на стадії апеляційного провадження.

Частиною першою ст. 11 ЦПК передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Наполягаючи на задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування п.3 рішення виконавчого комітету Заводської ради народних депутатів м. Миколаєва № 120-к від 16 червня 1989 року щодо реєстрації бюро технічної інвентаризації змінених ідеальних часток за співвласниками в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 посилалась лише на преюдиціальність постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 серпня 2011 року, якою задоволено її адміністративний позов до Миколаївської міської ради в особі адміністрації Заводського району Миколаївського міськвиконкому про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів м. Миколаєва від 18 квітня 1986 року №162 щодо оформлення ОСОБА_5 самовільного збільшення будинку літ. «Б» по АДРЕСА_1 та рішення цього ж виконкому № 120-к від 16 червня 1989 року в частині встановлення змінених ідеальних часток у вказаному житловому будинку.

Між тим, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2013 року скасовано вказану постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 серпня 2011 року, а адміністративний позов ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради в особі Заводської адміністрації про скасування рішень від 18 квітня 1986 року № 162 та від 16 червня 1989 року № 120-к залишено без розгляду.

Враховуючи наведені обставини, колегія приходить до висновку, що оскаржуване заочне рішення в указаній частині ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч.1, ч.3 ст. 309 ЦПК воно підлягає скасуванню, а в позові ОСОБА_3 слід відмовити.

В іншій частині оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції залишається без змін, оскільки в іншій частині воно не скасовано за ново виявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2012 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування п. 3 рішення виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів м. Миколаєва № 120-к від 16 червня 1989 року щодо покладення на Миколаївське МБТІ обовязку зареєструвати за ОСОБА_7 - 30/100 частини, за ОСОБА_6 - 31/300 частини, за ОСОБА_3 - 39/100 частини у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування п. 3 рішення виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів м. Миколаєва від 16 червня 1989 року №120-к відмовити.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: