Провадження №2/761/8420/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 листопада 2013 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Пономаренко Н.В.

при секретарі Клим Т.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину яка продовжує навчання, суд, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1250,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що їх син ОСОБА_3 1998 року народження наразі є неповнолітнім і навчається у вищому навчальному закладі, проживає разом із нею і вона несе значно більший розмір витрат на утримання спільної з відповідачем дитини і аліментів, що стягуються за рішенням суду з відповідача, не вистачає на утримання сина, а тому виникла необхідність звернення із вказаним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов з вказаних підстав.

Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги тільки в частині коштів які він може сплачувати додатково до аліментів - в сумі 150 грн. щомісячно, посилаючись на те, що він наразі має на утриманні іншу сім»ю в якій народилась в 2005 році донька Вікторія, а оскільки нарахований щомісячний дохід відповідача на сьогоднішній день в середньому на місяць складає 3303,00 грн., а з вирахуванням щомісячних зборів та податків, а також 850,00 грн. аліментів, що в розумінні ст.185 СК України є істотною обставиною для визначення розміру додаткових витрат на утримання дитини.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено і сторонами не заперечувалось, що наразі шлюб між сторонами було розірвано і сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Судом було встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька.

Згідно виконавчого листа №2-2940/01, 15.06.2001 року було відкрито виконавче провадження згідно якого відповідач сплачує на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в розмірі ? частин заробітку (а.с.5).

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач наразі перебуває у шлюбі із ОСОБА_4 і від цього шлюбу він також має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до довідки про доходи відповідачу ОСОБА_2 нараховано щомісячну заробітну плату в загальному розмірі 3303,00 грн. , при цьому, розмір щомісячно стягуваних аліментів на сина ОСОБА_3 складає 820,00 грн., а інші відрахування складають 581,33 грн.

Вимоги ст.185 СК України передбачають, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Однак, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів.

Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачкою не надано жодного належного і допустимого доказу щодо виникнення особливих обставин, які б давали підстави для заявлення вимог на додаткові витрати саме в сумі 1250,00 грн., оскільки згідно довідки №617 від 30.10.2013 р. син сторін ОСОБА_3 навчається у Вищому професійному училищі НАУ на денній формі, однак як пояснила позивачка, він навчається на безоплатній основі. Крім того, наданий нею розрахунок додаткових витрат ніяким чином не підтверджений та в розумінні диспозиції ч.1 ст.185 СК України вказані витрати не пов»язані з особливими обставинами.

Разом із тим, враховуючи встановлений судом дохід, який отримує відповідач та матеріальний стан позивача, а також наявні потреби дитини та з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в частині сплати щомісячно 150,00 грн. додаткових витрат на утримання сина, суд приймає визнання позовних вимог в цій частині та приходить до висновку про часткове задоволення позову і стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячні додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 150 грн. щомісячно з індексацією стягуваних сум відповідно до закону до досягнення сином повноліття

Судові витрати розподіляються за правилами ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.185, 191 СК України, 10, 59, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячні додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 150 грн. щомісячно з індексацією стягуваних сум відповідно до закону до досягнення сином повноліття.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: