Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради, Територіальної громади в особі ОСОБА_3 районної у м. Дніпропетровську ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, ?

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради, Територіальної громади в особі ОСОБА_3 районної у м. Дніпропетровську ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог, згідно уточненої позовної заяви, зазначивши, що 27 березня 2009 року померла його мати ОСОБА_4. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4

Позивач вказав, що спірне домоволодіння № 13 по вул. Гранітній у м. Дніпропетровську складається з житлового будинку А-1 згідно технічного паспорту станом на 2007 рік. Дане домоволодіння було побудоване в 1931 році подружжям ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а його власником був ОСОБА_7 на підставі договору забудови від 19 січня 1929 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 1946 року за ОСОБА_6 було визнано право власності на ? частину спірного домоволодіння, яке вона зареєструвала за собою в 1951 році.

07 липня 1928 року у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народилася дочка ОСОБА_8, яка в подальшому одружилася з ОСОБА_9 та змінила прізвище з «Закора» на «Яблонська».

Згідно довідки від 11 червня 1966 року, виданої військовим трибуналом Київського військового округу, ОСОБА_5 був засуджений вироком військового трибуналу військ НКВС Дніпропетровської області до десяти років позбавлення волі з конфіскацією ? частини домоволодіння, яку було передано в розпорядження ОСОБА_3 райкомунгоспу м. Дніпропетровська. Проте, правовстановлюючі документи на ? частину домоволодіння №13 по вул. Гранітній у м. Дніпропетровську в ОСОБА_3 райкомунгоспі м. Дніпропетровська відсутні, на балансі відділу зазначений обєкт не знаходиться.

Таким чином, позивач вважає, що не відбувся перехід права власності на ? частину даного домоволодіння від ОСОБА_5 до державного органу ОСОБА_3 райкомунгоспу м. Дніпропетровська, та на теперішній час право власності на спірну частку залишається за ОСОБА_5 Після звільнення із табору ОСОБА_5 повернувся в сімю та з 1956 року він мешкав разом з дружиною та дітьми у спірному домоволодінні до дня смерті.

16 лютого 1987 року помер ОСОБА_7. Після його смерті спадкоємцями першої черги за законом були дружина ОСОБА_6 та донька ОСОБА_4, які прийняли спадщину, оскільки постійно мешкали в домоволодінні, підтримували його технічний стан, ремонтували житловий будинок, обробляли земельну ділянку. Отже, позивач вважає, що після смерті ОСОБА_5, якому на день смерті належала ? частина спірного домоволодіння на підставі договору забудови від 19 січня 1929 року, його частина була обєктом спадкування та перейшла як спадок до ОСОБА_6Й, та ОСОБА_4 в рівних частках.

Інша ? частина домоволодіння належала ОСОБА_6 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 1946 року і була зареєстрована за нею в 1951 році, в якому вона мешкала все своє життя по день смерті.

16 січня 1990 року померла ОСОБА_6.

У звязку з забудовою житлових масивів Комунар та ОСОБА_10, та вилученням для цього земельних ділянок, зносилися житлові будинки в тому числі і по вул. Гранітній. На підставі зазначених обставин у 1988 році ОСОБА_6 була виділена квартира АДРЕСА_1, ордер на яку вона отримала але фактично не переселилася і залишилася проживати в спірному домоволодінні до дня своєї смерті.

Згідно рішення ОСОБА_3 райвиконкому м. Дніпропетровська №133 від 15 березня 1991 року були анульовані правовстановлюючі документи на ? частину спірного домоволодіння на імя ОСОБА_6, але фактично право власності останньої не було знято з реєстрації, правовстановлюючі документи не були анульовані і спірне домоволодіння не було знесене, таким чином воно не було виведеним з цивільно-правового обігу і являлося обєктом цивільно-правових відносин.

Таким чином позивач вважає, що на день смерті ОСОБА_6, тобто на 16 січня 1990 року, їй належала ? частина зазначеного обєкту нерухомості на праві приватної власності на підставі рішення суду, яке не було анульованим, а домоволодіння не було знесеним.

Позивач зазначив, що незважаючи на те, що ОСОБА_4 не зверталася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вона являється спадкоємицею, яка прийняла спадщину на підставі ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, тобто фактично вступила у володіння та управління спадковим обєктом шляхом фактичного проживання в ньому, підтриманням його технічного стану. Надалі, ОСОБА_4 займалася благоустроєм спірного домоволодіння. Вона на протязі 1990-1998 років відремонтувала житловий будинок А-І і зробила самочинні прибудови А2-1, а-1, а2-1 загальною площею 86,5 кв.м. та сарай площею 33,7 кв.м., які не входять до спадкового майна.

27 березня 2009 року померла ОСОБА_4. Після її смерті спадкоємцем першої черги є ОСОБА_1 Після смерті матері позивач звертався з заявою про прийняття спадщини до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори в шестимісячний строк, чим виконав вимоги ст.1269 ЦК України в редакції 2004 року.

Позивач вважає, що має право власності в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння №13 по вул. Гранітній у м. Дніпропетровську після смерті ОСОБА_4, яка успадкувала її після смерті батька ОСОБА_5 та на ? частину зазначеного домоволодіння після смерті ОСОБА_4, яка успадкувала її після смерті матері ОСОБА_6.

В звязку з вищевикладеним, змушений був звернутися до суду та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння №13 по вул. Гранітній у м. Дніпропетровську після смерті ОСОБА_4, померлої 27 березня 2009 року, яка успадкувала її після смерті батька ОСОБА_5, померлого 16 лютого 1987 року; просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ? частину зазначеного домоволодіння після смерті ОСОБА_4, померлої 27 березня 2009 року, яка успадкувала її після смерті матері ОСОБА_6, 16 січня 1990 року.

Також, згідно уточненої позовної заяви, позивач просив встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 і ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5, померлого 16 лютого 1987 року та встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6, померлої 16 січня 1990 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги, згідно уточненої позовної заяви, підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 позовні вимоги, згідно уточненої позовної заяви, підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі..

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_12 позовні вимоги, згідно уточненої позовної заяви, не визнала та просила відмовити у їх задоволенні.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 міської ради не зявився. Про день, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, письмових заяв від нього не надходило.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що спірне домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську побудоване у 1931 році подружжям ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_6. Відповідно до повідомлення КП «ДМБТІ» ОСОБА_2 обласної ради від 30.03.05 року за №2288/а.с.11/ перша інвентаризація домоволодіння №13 по вул.Гранітна в м.Дніпропетровську була проведена у 1940 році, власником значився ОСОБА_5 на підставі договору забудови від 19.01.29 року, але реєстрація права власності не проводилась.

Реєстрація права власності на ? частину домоволодіння була проведена у 1951 році за ОСОБА_6 на підставі рішення Ленінського районного суду від 12.08.46 року /але документи анульовані згідно рішення райвиконкому №183 від 15.03.91 року/.

Друга частка належала ОСОБА_3 РКГ на підставі рішення ОСОБА_3 райвиконкому /а.с.5-10/.

Під час спільного подружнього життя у подружжя ОСОБА_6 народилась дочка-Закора ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується архівною довідкою від 03.10.12 року, виданою Державним архівом Дніпропетровської області /а.с.140/, яка в подальшому змінила прізвище на «Яблонську», що підтверджується свідоцтвом про одруження.

Відповідно до довідки від 18.03.05 року, виданої прокуратурою Дніпропетровської області ОСОБА_5, який проживав : ІНФОРМАЦІЯ_2 був засуджений вироком Військового Трибунала Військ НКВС Дніпропетровської області від 23.11.1944 року на строк 5 років з конфіскацією всього майна, який було змінено і призначено покарання-10 років позбавлення волі. Арештований був 19 червня 1944 року/а.с.12/.

На підставі ст..6 Указу Верховної Ради СРСР від 17.09.1955 року « Про амністію» з ОСОБА_5 знята судимість і поразка в правах, що підтверджується довідкою, виданою 18.03.2005 року прокуратурою Дніпропетровської області /а.с.12/.

Після засудження ОСОБА_5 ? частина домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську була конфіскована і передана в розпорядження ОСОБА_3 райкомунгоспу м.Дніпропетровська.

Після звільнення ОСОБА_5 повернувся до сім*ї і постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Необхідно зазначити, що після звільнення, ОСОБА_5, хоча постійно і проживав в спірному домоволодінню, але в правах на конфісковану ? частину домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську , поновлений не був.

16 лютого 1987 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується актовим записом про смерть №260 від 16.02.87 року /а.с.137/.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 були: дружина ОСОБА_6 та донька ОСОБА_4

Відповідно до повідомлення Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 26.01.2013 року після смерті ОСОБА_5, померлого 16.02.1987 року за даними «Алфавітної книги спадкових справ» спадкова справа не заводилась. /а.с.154/.

Відповідно до позовної заяви позивач просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5, померлого 16.02.1987 року. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають у зв*язку з тим, що на час відкриття спадщини- 16.02.1987 року , ОСОБА_5 не був власником ? частини домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську, тобто відсутне спадкове майно.

У зв*язку із забудовою житлового масиву ОСОБА_10 та вилученням для цього земельних ділянок, зносилися житлові будинку, в тому числі і по вул.Гранітна в м.Дніпропетровську.

У зв*язку із зазначеним ОСОБА_14 у 1988 році отримала ордер на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 /а.с.59/. на склад сім*ї із 3-х чоловік.

Ордер на квартиру отримав і позивач ОСОБА_1 на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_3 /а.с.61/. Також ордери було видано ОСОБА_1Л./а.с.60/ та ОСОБА_15Л./а.с.62/.

Відповідно до рішення виконкому ОСОБА_3 районної у м.Дніпропетровську ради №133 від 15.03.91 року /а.с.49/ було анульовано правовстановлюючи документи на житлові будинку відповідно до додатку /а.с.50/, в тому числі і на ? частину будинку №13 по вул.Гранівна у м.Дніпропетровську, яка належала на праві власності ОСОБА_6 /а.с.52/.

Необхідно також зазначити, що не зважаючи на те, що ОСОБА_6 та сім*я ОСОБА_15 отримали ордери на квартири у зв*язку із тим, що домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську підлягало знесенню, але зазначене домоволодіння знесене не було і на цей час в ньому проживає та користується ним позивач ОСОБА_1

Також в судовому засіданні встановлено, що в спірному домоволодінні постійно проживали , до дня своєї смерті, як ОСОБА_6 так і ОСОБА_4, відповідно до пояснень свідків, які були допитані під час судового розгляду справи, але докази місця їх реєстрації суду не надавались.

16 січня 1990 року померла ОСОБА_6, що підтверджується актовим записом про смерть №152 від 17.01.1990 року /а.с.139/, в якому зазначено постійне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до спадкової справи, яка була відкрита після смерті ОСОБА_6, померлої 16.01.1990 року, з заявою про прийняття спадщини зверталась її донька ОСОБА_4, яка зазначила місце свого проживання: м.Дніпропетровськ,ж/м ОСОБА_10, буд.14-а кв.15. Тобто, ОСОБА_4 є особою яка прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_6, та дана обставина не підлягає доказуванню та зверненню до суду з позовною вимогою щодо встановлення факту прийняття спадщини, як просить позивач.

В заяві до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4зазначила, що 16.01.1990 року помарла її мама, ОСОБА_6, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_5. На день її смерті залишилось майно-грошовий внесок в державній ощадній касі м.Дніпропетровська та гроші за знесений будинок. /а.с.158/.

27 березня 2009 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті ОСОБА_2 міського управління юстиції 01.04.2009 року, актовий запис №2492.

Відповідно до довідки, виданої Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 12.07.2012 рку /а.с.123/ після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за заповітом-Яблонський ОСОБА_16. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Аналізуючи в сукупності усі докази, які маються в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають у зв*язку із відсутністю у спадкодавцев права власності на спірне домоволодіння №13 по вул.Гранітна у м.Дніпропетровську на яке позивач просить визнати право власності в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст..525, 526, ч.1 ст.529, 548, ч.1 ст.549 ЦК України /в редакції 1963 року/, ст.10. 15, 27, 57-60, 62, 209-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради, Територіальної громади в особі ОСОБА_3 районної у м.Дніпропетровську ради про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4 і ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5, померлого 16.02.1987 року, визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння №13 по вул.Гранітній у м.Дніпропетровську після смерті ОСОБА_4, померлої 27.03.2009 року, яка успадкувала її після смерті батька ОСОБА_5, померлого 16.02.1987 року, визнання права власності в порядку спадкування за законом на ? частину домоволодіння №13 по вул.Гранітній у м.Дніпропетровську після смерті ОСОБА_4, померлої 27.03.2009 року, яка успадкувала її після смерті матері-Закори ОСОБА_17, померлої 16.01.1990 року-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г.Остапенко