Справа|річ| № 2-1588/11
Провадження №2/1522/3124/12
РІШЕННЯ|розв'язання,вирішення,розв'язування|

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2013 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Лахматовій С.В., Степанові В.В.,

розглянувши |розгледівши| у відкритому|відчиненому| судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами, частина яких за його, позивача, заявою була залишена без розгляду ухвалою суду від 17.09.2012 року. Позовні вимоги до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивач мотивував тим, що між його, позивача, матірю ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_3 тривалий час розглядалися судові спори стосовно власності на частину комунальної квартири АДРЕСА_1 й неодноразово приймалися судові рішення. 10.03.2007 року ОСОБА_4 померла, й він, позивач, у встановленому законом порядку звернувся до Шостої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець першої черги і було відкрито спадкову справу №278.

За життя ОСОБА_4, а саме 11.12.2006 року, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси з відповідачки ОСОБА_3 на її, ОСОБА_4, користь було стягнуто моральну шкоду у розмірі 3000,00 гривень. Судове рішення не було виконано, а тому позивач просить суд визнати за ним право переходу по спадкоємству відшкодованої моральної шкоди з ОСОБА_3, та стягнути з відповідачки на його користь 3000,00 гривень з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних на день винесення рішення, які станом на 19.12.2012 рік становлять 6381,92 гривень.

Крім того, позивач просить суд визнати за ним право переходу по спадкоємству відшкодовані судові витрати з ОСОБА_3, які були присуджені його матері ОСОБА_4 за її життя в сумі 58,57 гривень рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.04.2004 року по справі №22а-804/2004 року та стягнути цю суму з відповідачки на його користь з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних на день винесення рішення, які станом на 19.12.2012 рік становлять 172,61 гривень.

Також позивач просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_3 18 000,00 гривень за заподіяний матеріальний збиток нанесений ОСОБА_4, оскільки нею було порушено її право на отримання доходів, які нею могли бути реально отримані при звичайних обставинах (упущена вигода) і могли бути спрямовані на її лікування і догляд за нею, оскільки вона була інвалідом 1-ї групи ВВВ, вдовою інваліда 1-ї групи, прикованою до ліжка. При цьому позивач стверджує, що ці кошти були ним витрачені з його пенсії на утримання його матері ОСОБА_4

Крім того, позивач просить стягнути на його користь з відповідачки 19 200,00 гривень за заподіяну моральну шкоду за 192 місяці; судові витрати за державне мито та ІТЗ з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення на день винесення рішення, які станом на 19.12.2012 рік становлять 24,00 гривень; та витрати на банківські, поштові, видавничі і нотаріальні витрати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення на день винесення рішення, які станом на 19.12.2012 рік становлять 261,20 гривень.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачки позов не визнала, просила відмовити у його задоволені.

Суд, вивчивши матеріли справи, заслухавши пояснення сторін, вважає|лічить|, що позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що згідно заочного рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 11.12.2006 року (справа №2-117/06), яке набрало законної сили 22.03.2007 року, з відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 було стягнуто 3 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

10.03.2007 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м.Одеси 12.03.2007 року.

Згідно спадкової справи № №278, заведеної Шостою одеською державною нотаріальною контрою після смерті ОСОБА_4, померлої 10.03.2007 року, позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги за законом.

З матеріалів справи вбачається, що вже після смерті своєї матері ОСОБА_4 позивач звертався до Другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції із заявами про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-117/06, виданим Приморським районним судом м. Одеси 12.04.2007 року.

Постановою державного виконавця від 14.06.2007 року було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, а постановою державного виконавця Другого ВДВС Приморського районного управління юстиції ОСОБА_5 від 06.12.2007 року повернуто виконавчий лист стягувачеві в звязку з тим, що боржник за вказаною адресою не проживає, майно, що належить боржнику не виявлено, борг стягнути неможливо, зазначено, що виконавчий лист може бути повторно предявлений до виконання в строк до 06.12.2010 року.

Статтями 1218, 1219, 1230 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

У відповідності до ст.ст.37, 378 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії цивільного процесу (включаючи стадію виконання судових рішень), у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що позивач ОСОБА_2, як спадкоємець ОСОБА_4, не звертався до суду із заявою про отримання статусу правонаступника позивачки (стягувача) ОСОБА_4 відповідно до судового рішення Приморського районного суду міста ОСОБА_1 від 11.12.2006 року (справа №2-117/06) в порядку ст.ст.37, 378 ЦПК України, а тому у нього не виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав, як передбачено ст.3 ЦПК України та ст.16 ЦК України.

З огляду на викладені обставини в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 3000,00 гривень необхідно відмовити. З цих же підстав суд вважає необґрунтованими і позовні вимоги про стягнення судових витрат у розмірі 58,57 гривень, які рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.04.2004 року по справі №22а-804/2004 року були стягнуті на користь матері позивача.

Стосовно позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 18 000,00 гривень за заподіяний матеріальний збиток нанесений ОСОБА_4, оскільки нею було порушено її право на отримання доходів, які нею могли бути реально отримані при звичайних обставинах (упущена вигода) і могли бути спрямовані на її лікування і догляд за нею, оскільки вона була інвалідом 1-ї групи ВВВ, вдовою інваліда 1-ї групи, прикованою до ліжка, та 19 200,00 гривень за заподіяну моральну шкоду за 192 місяці суд виходить з наступного.

Частина перша статті 5 ЦПК України зазначає, що усі учасники цивільного процесу є рівними перед законом і судом.

Розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За приписами наведених статей встановлена єдина підстава цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду - це правопорушення, до складу якого входять: шкода, протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду, причинний звязок між ними, вина особи, яка заподіяла шкоду.

Виходячи з цього, ОСОБА_2 повинен довести, зокрема, наявність збитків і неправомірної поведінки відповідачки, безпосередній причинний звязок між діями/бездіяльністю ОСОБА_3 та заподіянням цим збитків у розмірі 18 000,00 гривень саме померлій ОСОБА_4 і 19 200,00 гривень позивачу ОСОБА_2

Натомість, доказів стосовно спричинення матеріальної і моральної шкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідачкою ОСОБА_1 позивачем до суду не надано.

Доводи позивача ОСОБА_2 суд вважає непереконливими, оскільки наявні в матеріалах справи докази та встановлені на їх підставі обставини справи не підтверджують сукупність необхідних складових для притягнення відповідачки ОСОБА_3 до цивільної відповідальності, а отже, не дають і достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.22,23, 1166,1167, 1218,1219,1230 ЦК| України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ|розв'язав|:

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

14.01.2013