АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7320/13 Справа: № 643/2671/13-ц Категорія: «договірні правовідносини» Головуючий 1 інстанції: Короткий І.П. Доповідач: Малінська С.М.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді Малінської С.М.,

Суддів Швецової Л.А.,

ОСОБА_1

при секретарі Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначав, що відповідно до укладеного 10 жовтня 2008 року між ним та ОСОБА_3 договору останній отримав у борг 152375 грн. 03 серпня 2010 року сторонами було укладено додатковий договір про зміну умов договору позики від 13 жовтня 2008 року, за умовами якого сторони внесли зміни у п. 1 договору, згідно з яким позивач передав відповідачу 380800 грн. На забезпечення виконання зобовязання за договором позики 13 жовтня 2008 року сторонами було укладено договір, за умовами якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Взяті на себе зобовязання за договором позики від 10 жовтня 2008 року відповідач не виконав, тому було звернуто стягнення на предмет іпотеки, вищевказана квартира продана, за рахунок чого позивач отримав 328508,85 грн., проте залишок боргу у розмірі 52291,15 грн. відповідачем не повернуто, у звязку з чим ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_3 52291,15 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначений родовими ознаками.

Судовим розглядом встановлено, що 10 жовтня 2008 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у борг 152375 грн.

На забезпечення виконання цього зобовязання 13 жовтня 2008 року сторонами було укладено іпотечний договір, за умовами якого відповідач передав позивачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 у м . Харкові.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2013 року звернуто стягнення на вказану квартиру у звязку з невиконанням зобовязань, взятих на себе ОСОБА_3 за договором позики від 10 жовтня 2008 року (а.с.9-10).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2С, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведені обставини, на які він посилається в своїй позовній заяві, оскільки заборгованість за договором позики від 10 жовтня 2008 року погашено шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.9-10, а.с.14).

Додатковий договір, якій міститься в матеріалах справи та, на який посилається ОСОБА_2 в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, було укладено до договору позики від 13 жовтня 2008 року.

За правилами ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням апеляційного суду Харківської області від 04 червня 2013 року, яке набрало законної сили, встановлено, що в додатковому договорі від 03 серпня 2010 року зазначено, що міни стосуються договору позики від 13 жовтня 2008 року, в той час як позивачем надано договір позики від 10 жовтня 2008 року. Крім того, в звязку зі збільшенням суми боргу за додатковим договором, в порушення вимог ч.2 ст.19 ЗУ «Про іпотеку» додаткові угоди до договору іпотеки не укладались, в звязку з чим дія іпотечного договору поширюється лише на забезпечення виконання основного договору позики від 10 жовтня 2008 року (а.с.12).

За правилами ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем останнім суду не надано, як і не надано і сам договір позики від 13 жовтня 2008 року, який відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України є належним доказом на підтвердження позикового зобовязання.

Матеріалами справи підтверджується, що договір позики від 10 жовтня 2008 року виконано, оскільки рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 березня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_3, належну ОСОБА_3 на погашення заборгованості перед ОСОБА_2 за договором позики від 10 жовтня 2008 року у розмірі 229798,75 грн. із застосуванням процедури продажу, встановленої ст.38 ЗУ «Про іпотеку» (а.с.9-10). Зазначена квартира реалізована, про що свідчить договір купівлі-продажу від 12 червня 2013 року. Продаж майна вчинено за 328508 грн. (а.с.14), що перевищує саму суму боргу за договором позики від 10 жовтня 2013 року.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і постановив законне й обґрунтоване рішення у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді