АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/477/2013 Головуючий в І інстанції:Синьогуб М.С. Категорія:27 Доповідач: Вейтас І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Вейтас І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Склярської І.В.

при секретарі: Лукашевич Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_3, малого підприємства «Таврія» про визнання недійсним кредитного договору, -

встановила:

В листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він з 1995 року по 2010 рік перебував у трудових відносинах з МПП «Таврія». 29.03.2006 року генеральний директор МПП «Таврія» ОСОБА_3 повідомив йому, що потрібно підписати від свого імені договір кредиту з АКБ «Укрсоцбанк» без отримання ним кредитних коштів, що нібито будуть передані на користь МПП «Таврія», і від виконання цих дій залежить його подальше перебування в трудових відносинах з МПП «Таврія». При цьому ОСОБА_3 обіцяв самостійно повертати оформлений на позивача кредит та забезпечити повернення кредиту майном МПП «Таврія». Позивач погодився підписати документи, що були надані йому в офісі ХФ АКБ «Укрсоцбанк» співробітниками банку, проти своєї справжньої волі, оскільки погроза втратити роботу в МПП «Таврія» для нього була дуже суттєвою. Грошей, копії кредитного договору та інших документів позивач не отримував. Посилаючись на положення ст..231 ЦК України, позивач просив визнати недійсним кредитний договір № Ф060230П від 29.03.2006 року укладений між ним та АКБ «Укрсоцбанк».

Рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову, при цьому посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом було порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Апелянт ОСОБА_2, відповідачі ОСОБА_3 та МП «Таврія» у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ПАТ «Украсоцбанк», яка заперечує проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не довів факту психічного тиску зі сторони ОСОБА_3, не надано доказів, що ОСОБА_3 насильно змусив позивача отримати кредит, не зазначено наявності безпосереднього зв'язку між фактом насильства та вчиненням правочину, не доведено факту передачі кредитних коштів відповідачу ОСОБА_3, не доведено факту, що банк знав про факт насильства і використав це на свою користь для примушення позивача до вчинення правочину. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду є правильним, виходячи з наступного

З матеріалів справи вбачається, що 29.03.2006 року ОСОБА_2 уклав з акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (нині ПАТ «Укрсоцбанк») кредитний договір № Ф060230П та отримав кредит у розмірі 13109 евро, зі сплатою 11,5% річних з кінцевим терміном повернення 28.03.2009 року. Кредит надано позичальнику ОСОБА_2 на споживчі потреби (а.с.11,12).

Згідно зі ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Оскільки належних доказів у підтвердження факту вчинення на нього психічного тиску з боку ОСОБА_3, позивачем суду не надано і такі факти судом не встановлені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених вимог і вважає, що цей висновок відповідає обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів.

Позивач з 2006 року не звертався до правоохоронних органів з заявою про застосування до нього психічного тиску з боку ОСОБА_3 з метою укладання договору кредиту. Доказів наявності кримінальної справи саме за даним фактом позивачем не надано.

Покази свідків, допитаних в судовому засіданні, на які посилається апелянт, не містять даних щодо застосування психічного тиску саме до позивача, як і не містять доказів, що відмова від укладення оспорюваного договору кредиту могла б призвести до порушення законних інтересів ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не містять інших засобів доказування в зв'язку з чим підлягають відхиленню.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає, оскільки воно постановлено правильно, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: