Справа № 569/9325/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2013 м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючий суддя - Ореховська К.Е.

секретар - Шкіндер І.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки , -

встановив:

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки .

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в ньому та просить суд їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлений позов визнала та не заперечила проти його задоволення.

Оцінюючи пояснення сторін, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що, 16 жовтня 2012 року позивачем ОСОБА_3 було передано для ОСОБА_2 позику у розмірі 350 000 (триста п'ятдесят тисяч ) грн.. 00 коп.

Відповідно до умов передбачених п.2.5. договору позики № 1/12 від 16 жовтня 2012 року, передбачено, що позика передається у готівковій формі.

Факт передачі позики підтверджується розпискою до договору позики №1/12 від 16 жовтня 2012 року, яка оглянута та досліджена в судовому засіданні.

Відповідно до пункту 13 договору позики №1/12 від 16 жовтня 2012 року з метою забезпечення виконання договору позики, позичальник зобов'язується в майбутньому укласти договір іпотеки майна, яке належатиме позичальнику на праві приватної власності, про що укладається додатковий договір до договору позики.

Таким чином 30 квітня 2013 року сторони - позикодавець та позичальник уклали додатковий договір до договору позики № 1/12 від 16 жовтня 2012 року, за яким укладено зміни до вищевказаного договору та пункт 13 основного договору доповнено підпунктом 13.1., та викладено у наступній редакції: "сторони домовилися з метою забезпечення зобов'язання за цим договором до 17 травня 2013 року укласти іпотечний договір приміщення загальною площею 100,2 кв. м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1".

З метою забезпечення виконання договору позики №1/12 від 16.10.2012 року та додаткового договору до договору позики №1 від 30.04.2012 року - 17 травня 2013 року, сторонами укладено договір іпотеки № 416, посвідченого приватним нотаріусом Юган Г.І.

Відповідно до умов даного договору, іпотекодержателем виступає ОСОБА_3, а іпотекодавцем відповідно - ОСОБА_2. Предметом договору іпотеки є нежитлової будівля, літ. А-2, загальною площею 100,2 кв.м., другий поверх, що являється приватною власністю іпотекодавця - ОСОБА_2.

Факт права власності підтверджується оглянутою та дослідженою реєстрацією в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.04.2013 року, номер запису про право власності 835382, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

Відповідач зобов'язувалась повернути суму позики не пізніше 18 травня 2013 року (п. 2.2 .), що було у встановленому порядку обумовлено сторонами в"договорі та зафіксовано у відповідному пункті договору позики №1/12 від 16.10.2012 року (п. 2.2.) та договорі іпотеки (п. 2.4, та п. 2.5)

Однак як встановлено в судовому засіданні та підтверджено сторонами, жодних грошових коштів в погашення суми боргу позивач ОСОБА_3 від ОСОБА_2 ні до закінчення строків повернення позики, ні після спливу цих строків, не отримала.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.527 ЦК України, Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Відповідно до ст.576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужено заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Окремі види застав визначено ст. 575 ЦКУ, згідно з якою заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотека.

Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі виконання не зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено законом.

Відносини іпотеки нерухомого майна регулюються Законом України від 05.06.2003 р. N 898-IV "Про іпотеку".

Статтею 1 Закону про іпотеку встановлено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Відповідно до ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.1 даного договору іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

П.2.1. іпотечного договору передбачено, що іпотекою забезпечене зобов'язання за договором позики №1/12 від 16.10.2012 року, укладеного між іпотекодержателем (він же Позикодавець) і іпотекодавцем (він же Позичальник) та додатковим договором до нього. Строк повернення основного зобов'язання не пізніше 18 травня 2013 року.

П. 2.6 у разі невиконання або неналежного виконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ст. 12 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, правові наслідки порушення обов'язків іпотекодавця: а саме - у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

П.2.5. договору позики №1/12 від16.10.2012 року передбачено, що у випадку неповернення суми позики своєчасно, позичальник несе відповідальність у вигляді штрафу, а відтак зобов'язаний сплатити на користь позикодавця штрафні санкції у розмірі 10 % від несплаченої суми

Таким чином, за невиконання договірного зобов'язання ОСОБА_2 підлягає стягненню в повному обсязі за договором позики № 1/12 від 16.10.2012 року.

Розмір заборгованості за договором позики№1/12 від 16.10.2012 року в сумі 350000, 00 (триста п'ятдесят тисяч )грн. ; штрафних санкцій у розмірі 10 % від несплаченої суми, що становить 350 000* 10%= 35 000 (тридцять п'ять тисяч) грн. 00 коп.

Стаття 15 ЦПК України надає кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором на предмет застави є обґрунтованими відповідно до чинного законодавства та доведеними доказами в справі.

Судові витрати в сумі підтверджені доказами, в порядку ст.88 ЦПК України, покладаються на відповідача .

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 526, 527, 530, 590, 1050, 1054 ЦК України, ст..ст. 19, 20,33 Зокону України "Про заставу", ст.ст. 25, 28 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", керуючись ст. ст. 10,11,60,88,208,209,212-215,218,223,224-228,292,294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про звернення стягнення за договором позики на предмет іпотеки - задовольнити .

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - нежитлове приміщення літ. "А-2", другий поверх, загальною площею 100,2 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. для задоволення грошових вимог ОСОБА_3 за договором позики 1/12 від 16 жовтня 2012 року в сумі 350000,00 та 35000,00 грн. штрафних санкцій, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації , визначену експертним оцінювачем .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 3350,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду: Ореховська К.Е.