Справа № 2025/6502/2012
Номер провадження 2/629/180/2013
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.05.2013 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Дегтярчук М.О., при секретарі Левицькій Д.С., за участю адвоката ОСОБА_1»янова О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,-
Позивачка звернулася до суду 21.11.2012 року з позовом до відповідача, в якому вона прохає визнати за нею право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, посилаючись на те,що. 25.11.1989 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Панютинській селищній раді м.Лозова Харківської області. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26липня 2012 року шлюб між ними був розірвано. За період шлюбу сторонами спільно було придбано трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2. Вказане майно відповідач не бажає добровільно ділити, бо вважає, що все нажите ними під час шлюбу належить йому. Після розірвання шлюбу відповідач перешкоджає позивачці користуватися квартирою, не дає можливості їй проживати за місцем реєстрації. В результаті цього вона змушена проживати у своїх друзів та дочки. В зв»язку вищевикладеним позивачка змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; судові витрати, пов»язані з розподілом майна, покласти на відповідача.
22 січня 2013 року в судовому засіданні ОСОБА_3 надав зустрічну позовну заяву, в якій просить прийняти зустрічний позов та об»єднати його в одне провадження з основним позовом, майно: меблева стінка « Фараон» вартістю 4500 грн; телевізор «Samsung» вартістю 1000; холодильник « Атлант» - вартістю 2000 грн; газова варильна поверхня «Zanussi» вартістю 1500грн;незалежна електрична духова шафа «Zanussi» вартістю 2000грн.; комп»ютер вартістю 2000 грн.; килим вартістю 1000грн.; пральна машина автомат « Bosch» вартістю 1500грн.; дві люстри вартістю 200грн.; диван « Молодіжний» вартістю 2000грн.; цифрова відеокамера « Panasonic» вартістю 2000грн.; настінний газовий двоконтурний котел « BONGIONNI» вартістю 4500грн.; опалювані радіатори у кількості 4шт. вартістю 3200грн.; опалюваний радіатор для ванної кімнати вартістю 500грн.; комплектуючі пристрої для монтування системи опалення вартістю 1000грн.; стіл різної роботи вартістю 3500грн.; тумба під телевізор вартістю 2000грн.; обручка золота вартістю 1020грн.; обручка золота вартістю 397грн.; обручка золота вартістю 631грн.; обручка золота вартістю 484грн.; перстень золотий вартістю 558 грн.; сережки золоті вартістю 359 грн.; ланцюжок золотий вартістю 3105 грн.; браслет золотий вартістю 1145 грн.; обручка золота 200грн.; виріб з золота « Підвіска» вартістю 499 грн. виділити ОСОБА_2, а трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 залишити йому,ОСОБА_3.
05 лютого 2013 року дані позови об»єднані в одне провадження.
Позивачка відповідачка та її адвокат Авер»янов О.Ю. у судовому засіданні на позовних вимогах наполягали та просили їх задовольнити в повному обсязі, проти задоволенні позовних вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 заперечували, при цьому ОСОБА_2пояснила,що під час шлюбу подружжям була придбана трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4. Дану квартиру ОСОБА_3 не бажає ділити добровільно, бо вважає,що все нажите ними під час шлюбу належить йому. З квартири вона виїхала не добровільно, оскільки після розірвання шлюбу ОСОБА_3 перешкоджає їй та доньці проживати в спірній квартирі. Так вийшло,що неповнолітній син визначив своє місце проживання з батьком, проте, як вона вважає, це тимчасово. На даний час вона надає ОСОБА_3 матеріальну допомогу на утримання сина.
Відповідач позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні на задоволенні первісного позову заперечували, та зауважили, що ОСОБА_3 не заперечує проти поділу спірної квартири, але заперечує проти визнання права власності на частину її за колишньою дружиною,що стосується зустрічної позовної заяви, просили її задовольнити в повному обсязі, та все майно, яке вказане в зустрічній позовній заяві залишити ОСОБА_2, а трикімнатну квартиру, яка була придбана ними в період шлюбу залишити йому, оскільки їхній неповнолітній син мешкає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Крім того, ОСОБА_3 зазначив,що в інтересах сім»ї ним були взяті кредити, які він самостійно виплачує, а ОСОБА_2 не приймає в цьому участі
Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_2 таким, що підлягає задоволенню, так як у судовому засіданні встановлено, що позивачка- відповідачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем- позивачем з 25.11.1989 року(а.с.7).
Шлюб між сторонами розірвано 26 липня 2012 року, що підтверджується копією рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.07.2012року (а.с. 14). За період шлюбу сторонами спільно було придбано трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_5, що підтверджується копією договора купівлі продажу за № 327 від 15.05.1998 року. Згідно висновку про вартість майна, станом на 06.11.2012 року вартість спірної квартири складає 140560грн.(а.с.73,9-13).
Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1ст. 69 цього Кодексу визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором
У зв'язку з тим, що дане майно придбано сторонами в період шлюбу, домовленості про розподіл майна між сторонами по справі ніякої не було, шлюбний договір не укладався, тому кожному із сторін належить по 1/2 частині спірного майна.
А тому, суд вважає за необхідним поділити майно подружжя, що належить їм на праві спільної сумісної власності та визнати право власності за позивачем відповідачем на 1/2 частину квартири.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя задоволенню не підлягають, оскільки в судовому засіданні відповідач позивач не заперечував, що спірна квартира придбана сторонами під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя, тому частки майна подружжя є рівними. Всупереч тверджень ОСОБА_3 ОСОБА_2 пояснила,що система опалення нею не демонтувалася та не вивозилася. Також, відповідачем позивачем не надано довідку про оцінку вартості спірної квартири. Оскільки з висновком про вартість майна, який був наданий ОСОБА_2, та який знаходиться в матеріалах справи він не погоджується, вважає його завищеним.
Крім того, судом було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про призначення по справі судово- товарознавчої експертизи, щодо встановлення ринкової вартості спірної квартири. Однак експертиза по даній справі не була проведена, оскільки ОСОБА_3 не здійснив оплату для проведення даної експертизи та не надав необхідних документів(а.с.125).
Відповідач позивач в судовому засіданні наполягав, що вартість майна, яке він запропонував дружині, еквівалентна вартості квартири. Проте з такою позицією ОСОБА_3, позивачка відповідачка, не погоджується, оскільки обручка, сережки та ланцюжок, які знаходяться у неї це подарунки чоловіка,які придбані за весь період їхнього спільного життя. Інші золоті вироби, які вказані в зустрічній позовній заяві їй не належать. Крім того, розмір обручок, які вказані ОСОБА_3 в позові не відповідають її розміру. І взагалі про існування вказаних виробів вона нічого не знає, оскільки про їх наявність навіть не здогадувалася. Крім того, ОСОБА_3 не надав жодної інформації щодо дати, місця, приводу придбання вказаних ювелірних виробів, а також їх перебування на даний час.
З даною позицією ОСОБА_3 суд також не погоджується, оскільки відповідно до Постанови Пленуму ВСУ « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зі змінами та доповненнямивід 21.12.2007 № 11 до спільної сумісної власності не належить майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ОСОБА_3 не надав суду доказів щодо підтвердження своєї позиції: щодо вартості майна, в тому числі спірної квартири, демонтування та вивезення системи опалення ОСОБА_2, доказів щодо придбання ювелірних виробів і місце їх знаходження на даний час.
Суд пропонував відповідачу позивачу уточнити свої позовні вимоги, але він відмовився, та наполягав, щоб трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 належала тільки йому.
Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 такими,що не підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача- позивача на корить позивача- відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 1405,64 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 61, 88,212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 328, 368, 372, 383 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги позивача відповідача ОСОБА_5 - задовольнити.
Поділити майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що належить їм на праві спільної сумісної власності.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Харківська область АДРЕСА_6 право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , згідно технічного паспорту виданого 21.11.1995 року Лозівським бюро технічної інвентаризації.
Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, який мешкає за адресою: Харківська область АДРЕСА_8 на користь ОСОБА_2 сплачений нею при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1405,64 грн.
В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Дегтярчук М.О.