АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: №22-ц/791/3204/13 Головуючий в І інстанції: Стамбула Н.В.
Категорія 27 Доповідач: Слюсаренко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 20 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого:Радченка С.В.
суддів:Вербицької Л.І.
Слюсаренко О.В.
при секретарі:Сікорі О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 05 вересня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

05 липня 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі- Банк) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що 16.05.2006 року між сторонами укладено кредитний договір , за умовами якого відповідачеві було надано споживчій кредит у розмірі 3594,50 грн. строком до 16.11.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 25,08 % річних. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за вказаним кредитним договором, станом на 18.06.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 34813, 48 грн., яка складається : заборгованість за кредитом-3211, 23 грн.; заборгованість по відсоткам-12067, 50 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором-17400, 77 грн.; штраф-500 грн. та 1633, 98 грн., яку Банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 05 вересня 2013 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 34813, 48 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі посилаючись на повернення кредиту і відсутність заборгованості за кредитним договором , просив рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки.

За приписами ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 549 ЦК України містить визначення пені та штрафу.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Судом встановлено і вбачається з матеріалів справи , що 18.05.2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" , яке перейменовано у ПАТ КБ " Приватбанк" та ОСОБА_5 укладено кредитно- заставний договір , за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3594, 50 грн. з процентною ставкою 2, 09 % на місяць зі строком повернення до 16 листопада 2009 року щомісячними платежами у сумі 130, 09 грн.

При укладенні 18.05.2006 року договору між Банком та ОСОБА_5 останній надав згоду, що заява разом із запропонованими Банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між позичальником і банком кредитно-заставний договір, засвідчивши її своїм підписом. Отже наявні в матеріалах справи Умови надання споживчого кредиту фізичним особам є складовою зазначеного договору, їх положення повністю узгоджуються з положеннями заяви позичальника у розділі "банківські послуги " ( а.с. 8-14)

За прострочення виконання зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків Умовами передбачено зобов'язання позичальника сплатити пеню у розмірі 0,15% та штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості, тобто передбачена подвійна відповідальність за одне й теж саме порушення умов договору - прострочення термінів повернення кредиту та сплати процентів ( п 5.1, 5.3 Умов)

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_5 не в повному обсязі виконав умови кредитного договору, проте суд допустився помилки при визначенні розміру заборгованості, і всупереч вимогам ст. 212 ЦПК України не дав належну оцінку доданим відповідачем до письмових заперечень доказам про розмір сплачених на виконання зобов'язань коштів, які відповідно до відмітки надійшли до суду до ухвалення судового рішення 04.09.2013 року ( а.с.34-40).

В поданих до суду першої інстанції письмових запереченнях відповідач вказував на відсутність у нього заборгованості за кредитним договором. З доданих до заперечень копій квитанцій, оригінали яких були оглянуті в суді апеляційної інстанції і залучені до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 здійснені платежі: 27.07.2006р. -131,00 грн., 26.10.2006 р.- 130, 10 грн., 28.06.2006 р.- 130, 10 грн., 21.08.2006 р.- 130, 09 грн., 27.09.2006р.- 130, 09 грн., 27.11.2006р.- 131,00 грн., 10.01.2007 р.- 131,00 грн., 10.02.2007 р.- 2683, 80 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що Банком не було враховано здійснений позичальником 10.02.2007 р. платіж у розмірі 2683, 80 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги надані до суду апеляційної інстанції висновки службової перевірки щодо несплати відповідачем цього платежу, оскільки за відсутності у Банку первинних касових документів у зв"язку з їх знищенням, такі висновки ґрунтуються на припущеннях. З квитанцій вбачається, що платіж 10.02.2007 р. здійснено на той же рахунок , що і платіж 10.01.2007 року, який було враховано Банком, вона містить всі необхідні платіжні реквізити, скріплена печаткою Банку.

Під час дослідження письмових доказів у суді апеляційної інстанції представником Банку відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 ЦПК України не було подано заяву про виключення квитанції від 10.02.2007 року з числа доказів, а відтак, не вбачається підстав для визнання зазначеної квитанції неналежним доказом.

Колегія суддів вважає можливим врахувати внесений відповідачем 10.02.2007 року платіж при визначенні розміру заборгованості , яка підлягає стягненню з відповідача, і приходить до висновку, що з урахуванням передбаченого п. 4.3 Умов порядку розподілу отриманих від позичальника коштів за вказаними вище платежами та умов кредитно- заставного договору розмір заборгованості станом на 18.06.2013 року склала: за кредитом- 580, 08 грн., за процентами - 2704, 35 грн., пені - 3132, 14 грн.

З огляду на те, що Банком за одне і теж порушення умов договору нараховано і пеню і штраф, що свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно- правової відповідальності за одне і те саме порушення , колегія суддів не погоджується з висновком суду про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 500 грн. та 1633, 98 грн., і вважає , що у задоволенні зазначених вимог належить відмовити.

Посилання апелянта в суді апеляційної інстанції на звернення позивача до суду із пропуском строку позовної давності колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 5.5. зазначених вище Умов надання споживчого кредиту фізичним особам термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у п'ять років.

Таким чином, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку загальної та спеціальної позовної давності відносно стягнення заборгованості за кредитом та неустойки до п'яти років, що не заборонено ст. 259 ЦК України.

Банк звернувся до суду з позовом у межах визначеного сторонами п'ятирічного строку позовної давності, а отже на час звернення позивача до суду строк позовної давності щодо основного зобов'язання і щодо пені не сплинув.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача перед Банком взагалі відсутня заборгованість за договором не підтверджені доказами , а тому не приймаються колегією суддів до уваги.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог та стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 580, 08 грн., заборгованості по процентам у розмірі 2704, 35 грн., пені - 3132, 14 грн., судового збору - 64, 17 грн. В іншій частині позовних вимог Банку належить відмовити.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 05 вересня 2013 року скасувати , ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват банк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приват банк" заборгованість за кредитом у розмірі 580, 08 грн., заборгованість по процентам у розмірі 2704, 35 грн., пеню у розмірі 3132, 14 грн., судовий збір у сумі 64, 17 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і з цього часу протягом 20 днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

головуючий:

судді: