АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 435/7249/12 Головуючий в 1-й інстанції Провадження № 22-ц/774/108/К/13 Бондар Я. М.
Категорія 26 (1) Доповідач -Грищенко Н.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Грищенко Н. М.

суддів: Барильської А. П., Савіної Г. О.,

при секретарі: Євтодій К. С.

за участю: представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Кукурузи Дарї Сергіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 25 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 до відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Кривбасзалізрудком»(надалі -ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, отриманим під час роботи на підприємстві відповідача, у розмірі 218 000 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2012 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком»на користь ОСОБА_4 8000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 листопада 2012 року з ПАТ «Кривбасзалізрудком»на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 107 грн. 30 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком»ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим; позивач не був допитаний у судовому засіданні, тому суд при ухваленні рішення керувався припущеннями; розмір моральної шкоди значно завищений; судом не проведено медико-соціальної експертизи для встановлення факту отримання моральної шкоди; не встановлено вини відповідача у виникненні професійного захворювання відповідача; позивачем пропущено строк позовної давності.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга (не) підлягає (частковому) задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працював з 1976 по 2010 рік на ш. "Родіна" ВО "Кривбасруда" та ВАТ "КЗРК", правонаступником якого є відповідач, в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату.

Висновком МСЕК від 15.03.2012 року позивачу було безстроково встановлено 60% втрати професійної працездатності, з яких первинно 10% по ХОЗЛ та 50 % - повторно по трудовому каліцтву з 1977 року (а.с. 10).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 02.02.2012 року (а.с. 8-9) встановлено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання позивача є тривалий час роботи ОСОБА_4 в умовах несприятливого мікроклімату, що перевищує встановлені норми. Зазначений акт є дійсним, його не оскаржено у встановленому законом порядку. В п. 19 зазначеного Акту зазначено, що винним у виникненні професійного захворювання позивача, зокрема, є й керівництво підприємства ш. "Родіна" ВО "Кривбасруда" та ВАТ «КЗРК», правонаступником яких є відповідач.

Зазначений Акт є дійсним, його не скасовано у встановленому законом порядку. Тому доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача та відсутність доказів вини відповідача є безпідставними.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 15.03.2012 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо незастосування позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки строків позовної давності на звернення потерпілого із заявою про відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кривбасзалізрудком»відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 жовтня 2012 року -залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: