Справа № 405/1751/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2013 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дудко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні будинком та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні будинком. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2 та зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 з 1987 року. 04.12.2012 року вона звернулась до Ленінського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в області із заявою у якій зазначила, що її батько не впускає її до будинку, не надає можливості користуватись своїми особистими речами. Згідно з висновком Ленінського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в області від 05.12.2012 року в порушенні кримінальної справи було відмовлено на підставі п. 5 ст. 3 КПК України у зв' язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення.

Вказала, що на теперішній час вона вимушена проживати у сусідів, можливості користуватись своїми особистими речами не має, у зв`язку з чим вимушена звернутись до суду за захистом свого права на проживання в будинку. Вважає, що оскільки право користування нею будинком АДРЕСА_1 було їй надано самим власником - відповідачем у справі ще у 1987 році, то відповідно до ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, вона підлягає вселенню в будинок як член сім`ї власника будинку та має право просити суд зобов`язати відповідача надати їй дублікат ключів від замків дверей будинку та не чинити перешкод в користуванні вказаним будинком.

Відповідач ОСОБА_2 пред`явив зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком, обґрунтувавши його тим, що згідно договору купівлі-продажу від 27.03.1975 року він є власником будинку АДРЕСА_1 . Дійсно його донька ОСОБА_1 тривалий час проживала з ним за вищевказаною адресою, і на даний момент вона залишається зареєстрованою за цією адресою. За час спільного проживання у них часто виникали конфлікти. 25.11.2012 року ОСОБА_1 черговий раз вчинила сварку, після чого добровільно забрала належні їй речі, всі ключі від будинку та підсобних приміщень і вибула з його будинку до помешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де і проживає на сьогоднішній день. 07.12.2012 року ОСОБА_1 вдруге приходила до нього додому, вчинила сварку, забрала частину речей, що залишились, і покинула будинок. Вказав, що будь-яких намірів та бажань проживати надалі у будинку ОСОБА_1 не виказувала. Просить визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування жилим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові просили позов задовольнити. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнали, зазначивши, що 24.04.2009 року між сторонами було укладено договір довічного утримання, відповідно до п. 1.1. якого відчужувач передає набувачу належний йому на праві особистої приватної власності житловий будинок з господарсько- побутoвими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , а набувач зобов`язується довічно забезпечувати відчужувача уриманням та доглядом на умовах цього договору. Тому саме ОСОБА_1 є власником будинку у якому зареєстрована але не може проживати, оскільки відповідач, користуючись тривалим часом розгляду справи за його позовом про розірвання договору довічного утримання, чинить їй перешкоди у користуванні та проживанні в будинку. Просили в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідач в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав, пред`явлений відповідачем зустрічний позов підтримав повністю та пояснив, що 07.12.2012 року ОСОБА_1 вдруге приходила до відповідача додому, вчинила сварку, забрала частину речей, що залишились, і покинула будинок. Через конфлікт, що виник ОСОБА_2 знову викликав міліцію. Якби відповідач дійсно чинив перешкоди в користуванні будинком, то ОСОБА_1 мала би змогу про це повідомити працівників міліції, як 25.11.2012 року, так і 07.12. 2012 року.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а зустрічний позов відповідача не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.12.1978 року.

Згідно з копією паспорту громадянина України виданого на моє ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 виданого 31.10.1998 року Ленінським РВ УМВС України в Кіровоградській області, остання зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 з 1987 року (а.с. 11, 12).

Відповідно до довідки квартального комітету № 13 від 24.12.2012 року № 617 позивач зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6). В будинку також зареєстрований її батько відповідач ОСОБА_2 , що підтверджується копією паспорту виданого на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 13).

Відповідно до ст. 9 ЖК України житлові права громадян охороняються законом, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше як з підстав та у порядку, передбаченому законом.

Встановлено, що 26.11.2012 року позивач звернулася до Ленінського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в області із заявою щодо спричинення їй тілесних ушкоджень за адресою: АДРЕСА_1 а, яку було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України, провадження № 0000040 (а.с. 94-96).

04.12.2012 року позивач також звернулась до Ленінського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в області із заявою, в якій зазначила, що відповідач не впускає її до будинку, не надає можливості користуватись своїми особистими речами.

Згідно з висновком Ленінського ВМ Кіровоградського МВ УМВС України в області від 05.12.2012 року заяву позивача не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі п. 5 ст. 3 КПК України у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення (а.с. 10).

На теперішній час позивач не має можливості користуватись своїми особистими речами, вимушена проживати у сусідів, що підтверджується відповідними повідомленнями (а.с. 7-9).

Відповідно до ст. 156 ЖК Украіни члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Враховуючи вищевикладене, оскільки право користування позивачем будинком АДРЕСА_1 було їй надано самим власником - відповідачем у справі ще у 1987 році, а також те, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, відповідно до ст. 156 ЖК України, позивач ОСОБА_1 підлягає вселенню в будинок, як член сім`ї власника будинку з наданням їй дубліката ключів від замків дверей будинку АДРЕСА_1 та забов`язанням відповідача ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні вказаним будинком.

Крім того, 24.04.2009 року між позивачем та її батьком, ОСОБА_2 , було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори Степановою Н.М. та зареєсрований в реєстрі за № 2-702, відповідно до п. 1.1. якого відчужувач передає набувачу належний йому на праві особисої приватної власності житловий будинок з господарсько- побутoвими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , а набувач зобов`язується довічно забезпечувати відчужувача уриманням та доглядом на умовах цього договору (а.с. 22-24).

Як вбачається з довідки ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації № 369539 від 18.04.2013 року, раніше ОСОБА_1 належало домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке було передано 30 жовтня 2012 року ОСОБА_2 .

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.08.2012 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання (догляду) було відмовлено в повному обсязі.

16.04.2013 року ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.08.2012 року залишено без змін.

За наведених обставин, суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання позивача такою, що втратила право користування жилим будинком задоволенню не підлягає, оскільки позивач не проживала у спірному будинку з поважних причин, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт того, що позивач вчиняла сварки та добровільно залишила житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в зв`язку з чим з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені нею судові витрати у розмірі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні будинком задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 в будинок АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 дублікат ключів від замків дверей будинку АДРЕСА_1 та не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні вказаним будинком.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 114 грн. 70 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний