Справа № 2518/1539/2012
Провадження №2/743/4/13
УХВАЛА

03 жовтня 2013 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Коваль Т.С.

з участю прокурора Левченка Г.П.

представника позивача-відповідача ОСОБА_1

відповідача-позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки справу за позовом прокурора Ріпкинського району Чернігівської області в інтересах держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, до ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_2 до прокурора Ріпкинського району Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 - про розірвання договору купівлі-продажу майна, визнання за державою права власності на обєкт незавершеного будівництва та повернення обєкта до державної власності.

ОСОБА_2 звернувся до прокурора із зустрічним позовом - про визнання безпідставною спроби націоналізації майна; визнання позову прокурора фальсифікацією звітності та визнання частини договору купівлі-продажу нікчемною.

Позовні заяви розглядаються в одному провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заявивив клопотання про зупинення провадження по справі та звернення суду першої інстанції до Верховного Суду України, з метою ініціювання перед Конституційним Судом України питання тлумачення ч.ч.2, 4 Закону України Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва, на відповідність їх вимогам ч.6 чт.41 Конституції України.

Як на підставу заявленого клопотання ОСОБА_2 посилався на ст.150 Конституції України та гарантії надані громадянам ст.41 Конституції, щодо права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Ініціатор клопотання вказав, що відповідною нормою Основного закону України, примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановленими законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Заслухавши думку інших учасників судового розгляду, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.150 Конституції України, статтею 13 Закону України Про Конституційний Суд України, до повноважень суду віднесено офіційне тлумачення Конституції та законів України.

Згідно ч.3 ст.8 ЦПК України, у разі виникнення у суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Частиною 2 ст.19 Закону України Про особливості приватизації обєктів незавершеного будівництва передбачено, що у разі невиконання умов завершення будівництва, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку. При цьому покупець, з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає об'єкт приватизації в державну власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує державі збитки, завдані невиконанням умов договору.

Частиною 4 вказаного вище Закону визначено, що подальше відчуження об'єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, можливе лише за умови збереження для нового власника об'єкта незавершеного будівництва зобов'язань, визначених договором купівлі-продажу, виключно за згодою державного органу приватизації, який здійснює контроль за їх виконанням.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами грунтуються на договірних засадах та нормах Цивільного кодексу України, зокрема на ст.ст.526, 611, 653 ЦК.

Таким чином, системний аналіз діючого законодавства не дає підстав суду вважати, що прокурор заявив свої вимоги на умовах і в порядку, передбачених ч.5 ст.41 Конституції України та ст.351 ЦК України, котрі регулюють правовідносини в частині припинення права власності на нерухоме майно у зв'язку з викупом для суспільних потреб чи примусовим відчуженням, з мотивів суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене..

Крім того, п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України покладає на суд обовязок зупинити провадження по справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку коституційного судочинства.

Таких обставин в судовому засіданні не встановлено.

Керуючись ст.ст.168, 209-210 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі та звернення до Верховного Суду України, з метою ініціювання перед Конституційним Судом України тлумачення відповідних норм закону - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.А. Жовток