Справа № 1902/2151/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2013 року

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі Гаврилюк В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борщів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Іванківська сільська рада про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 лютого 2006 року помер її батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить Ѕ частина будинковолодіння № 85, з надвірними будівлями та спорудами, по вул. Центральна, що в с.Гуштинка Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, зазначила, що ще за життя, а саме 23.03.1999 р., померлий, на випадок своєї смерті, належне йому майно заповів позивачу. Проте, через відсутність правовстановлюючого документу на спірне майно свої спадкові права оформити не може. А тому, враховуючи те, що ОСОБА_2, яка також є спадкоємцем, свої права щодо спадщини не заявляє, просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину будинковолодіння № 85, з надвірними будівлями та спорудами, по вул. Центральна, що в с. Гуштинка Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, згідно поданої заяви, розгляд справи просила провести без її участі, позов визнала.

Представник третьої особи Іванківської сільської ради в судове засідання не зявився. Від сільського голови ОСОБА_4 до суду надійшла заява, в якій просить справу слухати у відсутності їхнього представника. Позов визнає.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 помер 18 лютого 2006 року в с.Іванків Борщівського району Тернопільської області, що сторонами не заперечувалось, крім того, стверджено копією свідоцтва про смерть виданого 22 лютого 2006 року Іванківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області.

Поряд з тим, встановлено, що за життя померлий ОСОБА_3 зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також все, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці ОСОБА_1, що сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено копією заповіту від 23.03.1999р., посвідченого секретарем Іванківської сільської ради Борщівського району.

Згідно довідки виданої Іванківською сільською радою №888 від 28.11.2012 року ОСОБА_3 проживав у своєму господарстві по вул.Центральна, 85 в с.Іванків Борщівського району. В 1992 році постановою Верховної Ради України с.Іванків розділено на два села: с.Іванків та с.Гуштинка. Господарство ОСОБА_3 на даний час знаходиться в с.Гуштинка Борщівського району.

Також встановлено, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 входить будинковолодіння №85, з надвірними будівлями та спорудами, по вул.Центральна, що в с.Гуштинка Борщівського району Тернопільської області, в якому померлий проживав, та в управління яким після його смерті вступила його дочка позивач по справі ОСОБА_1

Поряд з тим, встановлено, що будинковолодіння, в якому проживав померлий ОСОБА_3, відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України Про власність) він та його дружина ОСОБА_2 були його членами, що стверджено копіями особового рахунку з погосподарських книг Іванківської сільської ради за №№ 85, 87 на імя ОСОБА_3, довідкою виконавчого комітету Іванківської сільської ради № 879 від 26.11.2012 року.

Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного Кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору.

Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

А отже, ОСОБА_3 на відповідній правовій основі являвся власником 1/2 частини колгоспного двору, який був розміщений по вул. Центральна, 85 в с.Іванків Борщівського району Тернопілської області, проте, за життя у визначеному законом порядку своє право власності на вказаний нерухомий обєкт не оформив та у відповідному органі не зареєстрував.

Відповідно до рішення 16 сесії 21 скликання Іванківської сільської ради від 26 жовтня 1993 року, ОСОБА_3 було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 43 га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку, 0, 18 га для ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 цього ж Кодексу в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом щодо майна померлого ОСОБА_3, після його смерті фактично вступила в управління та розпорядження таким, проте, свої спадкові права на Ѕ частину спірного житлового будинку оформити не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ щодо належного ОСОБА_3 нерухомого майна.

Окрім позивача, спадкоємцем за законом майна померлого ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2, проте така про свої спадкові права не заявляла.

Зазначене випливає з інформації завідувача Борщівської державної нотаріальної контори № 1693/02-14 від 14.11.2012 р., відповідно до якої виключно ОСОБА_1 заявлялись права щодо спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_3, проте, у звязку з відсутністю відповідного правовстановлюючого документу на майно належне померлому, їй в оформлені спадкових прав фактично було відмовлено.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, виготовленої Борщівським БТІ, інвентаризаційна вартість будинковолодіння №85 по вул.Центральна в с.Іванків становить 63842 грн.

А тому, ОСОБА_1 підлягає спадкуванню Ѕ частина житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель і споруд по вул. Центральна, 85 в с.Гуштинка Борщівського району на суму 31921 грн.

Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем, третьою особою заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному обємі.

Виходячи з наведеного, на підставі ст.ст. 120, 123 Цивільного Кодексу ( в редакції 1963 р), ст.ст. 1216-1218, ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку, з такою ж часткою надвірних будівель і споруд по вул. Центральна, 85 в с.Гуштинка Борщівського району Тернопільської області, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 18 лютого 2006 року в с.Іванків Борщівського району Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при його оголошенні в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Головуюча:

підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Губіш О. А.