УКРАЇНА
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
______________________________________________________________
Справа №2-756/5315/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2013 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Диба О.В. розглянувши заяву про забезпечення позову у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової суми,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення грошової суми.

Разом з позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_2, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та на майно за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, с.Богданівці.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що утруднюють чи можуть зробити неможливим виконання можливого рішення суду. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 належить на праві власності будь-яке нерухоме майно та грошові кошти, заявник також не надає.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову повинні бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи ту обставину, що позивачем не надано відомостей вартості майна щодо якого він просить застосувати заходи забезпечення позову, суд обмежений в можливості визначити його вартість.

З цих підстав суд вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.151, 152, 153, 210 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову у справі ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової суми відмовити.

Ухвала суду першої інстанції щодо вжиття заходів забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення, а особами у справі, які не були присутні при її проголошенні, з дня отримання копії ухвали Апеляційному суду міста Києва через Оболонський районний суд м. Києва.

СУДДЯ: О.В. Диба