Справа № 442/304/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 квітня 2013 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді: Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

адвоката : Климишин Т.Ф.

позивача : ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача: ОСОБА_5

третіх осіб : приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу

Малокус Б.В. та ОСОБА_7.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Малокус Б.В. та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання іпотечного договору від 21.05.2009 року недійсним.,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_4 за участю третіх осіб приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Малокус Б.В. та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання іпотечного договору від 21.05.2009 року недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.04.1981 року їй був виданий ордер на кватиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Зараз її хвору жінку викидають на вулицю тому, що вона поставила свій підпис , де показав їй нотаріус та не роз»яснив їй за що вона розписується та які можуть бути наслідки. Як би вона знала і якщо в договорі було написано, що вона може залишитися без житла вона б ніколи не підписала такий документ. Ніяких зобов»язань перед ОСОБА_4 вона не має, її жодного разу не попередили, що ОСОБА_10 не повернула кошти, вона ніякого порушення не вчиняла, і вважає що не може нести відповідальність за те, що в результаті своєї юридичної безграмотності та хвороби підписалась там де показав підписати нотаріус.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала , посилаючись на обставини викладені у позовній заяві просить задоволити позовні вимоги, а договір іпотеки від 21.05.2009 року де вона поставила свій підпис не знаючи за що підписується визнати недійсним.

Адвокат Климишин Т.Ф. просить позовні вимоги її довірительки - позивачки ОСОБА_3 задоволити з тих підстав, що в статті 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно.

ОСОБА_3 працювала дуже важко на цегельному заводі, щоб заробити житло. 17.04.1981 року їй був виданий ордер на кватиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Вона стала інвалідом другої групи, її пенсії навіть не хватає на ліки На даний час залежить, де вона має жити: чи її таку тяжко хвору викинути на вулицю, тільки тому, що вона поставила свій підпис у договорі, де їй показав підписатися нотаріус, чи вона буде проживати у квартирі, яку заробила своєю працею.

Ввважає, що укладений договір іпотеки від 21.05.2009 року суперечить моральним засадам суспільства, адже хворій людині, яка немає окулярів, і ніколи навіть не чула слова іпотека показують, де вона повинна розписатись в іпотечному договорі, щоб потім забрати її квартиру, яку вона заробила важкою працею.

Вважає, що ні в кого немає жодного сумніву, що якщо б ОСОБА_3 знала, що її підпис, де їй показали розписатись, буде підставою, що можуть забрати квартиру, яку вона заробила і в якій проживала та яка належала їй на праві власності, то вона ніколи б не вчинила цей підпис. Немає жодного доказу, що волевиявлення ОСОБА_3 при підписані іпотечного договору було вільним і відповідало її внутрішній волі. ОСОБА_3 просто обманули, скориставшись її станом. здоров'я та юридичною безграмотністю.

Крім того ОСОБА_4 підписуючи іпотечний договір, в якому було вказано, що він позичив ОСОБА_7 25000 доларів США, дуже добре знав, що на момент підписання іпотечного договору він не позичив ОСОБА_7 25000 доларів США. Тільки після підписання іпотечного договору він передав ОСОБА_7 16000 доларів США, а 9000 доларів США він сказав, що це проценти за те, що він їй позичив 16000 доларів США. Дуже добре ОСОБА_4, а також нотаріус знали, що він, як фізична особа немає права давати позичку під проценти, тим більше у доларах США.

Також вважає, що такий іпотечний договір не може бути дійсним, оскільки суперечить імперативним нормам закону, порушені істотні умови договору, не відповідає змісту таких правочинів, є незрозумілим навіть для юриста. Згідно ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Навіть перечисленні норми дають підстави для визнання іпотечного договору укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, де підпис ОСОБА_3 знаходиться як майнового поручителя, недійсним. Нотаріус не пояснив ОСОБА_3 за що вона розписується і які можуть бути наслідки. Ні ОСОБА_4 ні приватний нотаріус Малокус Б.В. не пояснили ОСОБА_3 що в неї можуть забрати квартиру.

Предметом іпотечного договору не є квартира, яка належала ОСОБА_3 і яку в неї хочуть забрати, тобто порушена істотна умова договору.

Нотаріус Малокус Б.В. бачив, що ОСОБА_3 людина похилого віку і юридично безграмотна повинен був роз'яснити її зобов'язання, які покладає на неї іпотечний договір, і вияснити, чи вона погоджується на умови іпотечного договору. ОСОБА_3 інвалід 2-гої групи, знаходитися на диспансерному обліку з діагнозами при таких аморально було в іпотечному договорі, де вирішувалось житлове питання хворої людини, показати де її розписатись, нічого не роз'яснивши.

Оскільки все робилось швидко та скрито, в іпотечному договорі нотаріусом допущені істотні порушення умов договору, в тому числі що стосується предмету договору, часток на право власності. Такий договір не може бути дійсним і повинен бути визнаний судом не дійсним., оскільки зміст правочину суперечить цивільному законодавству і моральним принципам суспільства.

В іпотечному договорі , не тільки не вірно вказаний предмет, частки власності, але в одних місцях значиться договір позики, а в інших кредитний договір. Квартира по АДРЕСА_1 не була предметом іпотечного договору. ОСОБА_3 нічого не позичала в ОСОБА_4 і ніяких зобов'язань не брала перед ОСОБА_4 В іпотечному договорі також не вірно вказано, що ОСОБА_7 спадкувала частину квартири. ОСОБА_7 нічого не спадкувала. Спадкувала ОСОБА_3 і саме ОСОБА_3 належить 2/5 квартири.

Таким чином предметом іпотеки не є квартира ОСОБА_3, яку в неї хочуть забрати.

Ніякого відношення ОСОБА_3 не має до Предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1. Вважає, що іпотечний договір від 21.05.2009 р. укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, де ОСОБА_3 значиться майновим поручителем слід визнати недійсним.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пославшись на письмові заперечення та крім того суду пояснив, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 07.12.2011 року з позивачки та третіх осіб по даній справі стягнуто борг в сумі 25.000 тисяч доларів США, що еквіваленті складає 199720 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_4 та стягнуто суму боргу за договором позики 8000 тисяч доларів США , що в еквіваленті складає 63910 гривень 40 копійок та судові витрати.

Відповідно до Ухвали апеляційного суду Львівської області від 10.05.2012 року рішення суду від 07.12.2011 року залишено без змін та відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 30.08.2012 року рішення судів першої та другої інстанції залишено без змін.

При винесенні вище вказаних рішень судами першої, другої та касаційної інстанції уже досліджувалися ті обставини, що в договорі іпотеки нотаріусом було зроблено технічну описку в нумерації будинку ( замість АДРЕСА_1 помилково вказано АДРЕСА_2) , так як нотаріусом було надано прошиту та належно завірену копію нотаріальної справи, щодо укладеного іпотечного договору , в якій містилися дані саме щодо квартири АДРЕСА_1.

Також позивачкою не представлено жодних доказів про те, що їй не було роз»яснено зміст договору іпотеки, що вона його не читала, а тільки розписалася де показав нотаріус, про те, що вона особисто не була присутня при передачі грошей, хоч їй ніхто цього не забороняв. Крім того вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, який встановлено у три роки. А тому просить в задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги позивачки не визнав, посилаючись на обставини викладені у письмовому запереченні на позовну заяву та суду пояснив, що нотаріусом було зроблено технічну описку в нумерації будинку ( замість АДРЕСА_1 помилково вказано АДРЕСА_2)

Ці обставини уже досліджувалися при винесенні рішень судами першої, другої та касаційної інстанції. нотаріусом було надано прошиту та належно завірену копію нотаріальної справи, щодо укладеного іпотечного договору , в якій містилися дані саме щодо квартири АДРЕСА_1. Також позивачкою не представлено жодних доказів про те, що їй не було роз»яснено зміст договору іпотеки, що вона його не читала, а тільки розписалася де показав нотаріус, про те, що вона особисто не була присутня при передачі грошей, хоч їй ніхто цього не забороняв. Крім того вважає, що позивачка пропустила строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, який встановлено у три роки. А тому просить в задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності.

Третя особа Приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_11 в судовому засіданні позовні вимоги позивачки заперечив та суду пояснив, що дійсно ним було зроблено технічну описку в нумерації будинку ( замість АДРЕСА_1 помилково вказано АДРЕСА_2)

Однак, що предметом іпотеки є саме квартира АДРЕСА_1, а не квартира АДРЕСА_5, підтверджується іншими документами які є в нотаріальній справі, щодо укладеного іпотечного договору між сторонами по даній справі.

Крім того суду пояснив, що інструкція по вчиненню нотаріальних дій не регламентує порядок внесення виправлень без присутності сторін договору. А тому ним було надіслано сторонам вище вказаного іпотечного договору листи з проханням з»явитися до нотаріуса зі своїми примірниками договору для внесення виправлення механічних помилок. Іпотекодержатель з»явився, а Іпотекодавці не з»явились в нотаріальну контору, однак механічні описки жодним чином не впливають на дійсність правочину.

Твердження позивачки, що вона не читала іпотечного договору не відповідає дійсності, адже другий примірник договору вона отримала на руки, оформлення договору тривало близько трьох годин , і весь цей час вона знаходилася у кабінеті нотаріуса. Крім того всі ці обставини уже досліджувалися при винесенні рішень судами першої, другої та касаційної інстанції. Ним надавалася прошита та належно завірена копія нотаріальної справи, щодо укладеного іпотечного договору , в якій містилися дані саме щодо квартири АДРЕСА_1.

Також позивачкою не представлено жодних доказів про те, що їй не було роз»яснено зміст договору іпотеки, що вона його не читала, а тільки розписалася де показав нотаріус, про те, що вона особисто не була присутня при передачі грошей, хоч їй ніхто цього не забороняв. А тому просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_7 позовні вимоги позивачки підтримала та суду пояснила, що позивачка по даній справі є її матір»ю , а вона дійсно позичила кошти у відповідача та надала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Оскільки так склалися обставини, вона не змогла вчасно повернути борг, квартира перейшла у його власність. Однак на даний час вона згідна повертати борг, але частинами так як ніде не працює, а іншого житла вона не має.

Крім того суду пояснила, що дійсно при укладенні іпотечного договору від 21.05.2009 року її мамі не було нотаріусом роз»яснино за що вона розписується та які можуть бути наслідки. Як би вона знала і якщо в договорі було написано, що вона може залишитися без житла вона б ніколи не підписала такий документ. Ніяких зобов»язань перед ОСОБА_4 вона не має. А тому просить позов позивачки задоволити .

Треті особи ОСОБА_8, ОСОБА_9 ( зараз ОСОБА_9) в судове засідання не з»явилися, однак надіслали заяву в якій просять слухати справу за їх відсутності. Позовні вимоги позивачки підтримують та просить при вирішенні справи врахувати, що договір іпотеки вона не читала, а тільки розписалася. Якщо знала би , що заберуть квартиру, то не підписувала . На даний час іншого житла у неї немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до іпотечного договору від 21.05.2009 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 вбачається. що позивачка ОСОБА_3 є майновим поручителем.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Предметом іпотеки може бути нерухоме майно, що знаходиться у власності (або господарському віданні) іпотекодавця, яке він може відчужувати та на яке може бути звернене стягнення, а також яке зареєстроване як окремий об'єкт права власності.

Іпотека має похідний від основного зобов'язання характер і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека забезпечує виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель (кредитор за основним зобов'язанням) має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором.

Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 07.12.2011 року з відповідачів стягнуто борг в сумі 25.000 тисяч доларів США, що еквіваленті складає 199720 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 , стягнуто з відповідачів суму боргу за договором позики 8000 тисяч доларів США , що в еквіваленті складає 63910 гривень 40 копійок та судові витрати.

Відповідно до Ухвали апеляційного суду Львівської області від 10.05.2012 року рішення суду від 07.12.2011 року залишено без змін.

Відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 30.08.2012 року рішення судів першої та другої інстанції залишено без змін.

На підставі рішення суду від 07.12.2011 року, яке набрало законної сили було зареєстровано право власності в КП ЛОР « Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки « за позивачем ОСОБА_4, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 07.06.2012 року за № 34415248 виданий КП ЛОР « Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки «

Вище вказаними документами встановлено, той факт, що виконання основного зобов»язання, яке було забезпечено іпотекою припинено, адже рішення суду набрали законної сили, а відповідач, ОСОБА_4 , по даній справі став власником квартири АДРЕСА_1

За змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

За змістом ст. ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови.

Технічна описка в нумерації будинку ( замість АДРЕСА_1 помилково вказано АДРЕСА_2) сама по собі не може бути підставою для визнання правочину недійсним, оскільки те, що предметом іпотеки є саме квартира АДРЕСА_1 , а не квартира АДРЕСА_5, підтверджується іншими документами які є в нотаріальній справі, та які слугували укладенню іпотечного договору між сторонами по даній справі та ці обставини уже досліджувалися при винесенні рішень судами першої, другої та касаційної інстанції, де нотаріусом було надано прошиту та належно завірену копію нотаріальної справи, в якій містилися дані саме щодо квартири АДРЕСА_1., відтак і не підлягають доказуванню відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України де вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того з долучених матеріалів позовної заяви вбачається, що вони подані після закінчення процесуальних строків, які встановлені законом або судом, оскільки згідно чинного цивільного законодавства зокрема ст. ст. 256, 257 передбачено, що строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу встановлено три роки.

Враховуючи викладене, положення статей 256, 257 та статті 267 ЦК України, те, що позивачка, звернувшись до суду з позовом 16.01.2013 року, пропустила строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів так як такий сплив 21.05.2012 року.

Враховуючи, те , що позивачка не зазначила поважних причин пропуску нею строку звернення до суду, не звернулася до суду з клопотанням про поновлення такого строку, а відповідач до винесення рішення просить застосувати позовну давність , відтак підстав для поновлення пропущеного строку для звернення до суду не вбачається.

А натомість, вбачаються підстави для відмови в позові, так як відповідно до ст.. 267 ЦК України сплави позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови позові.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88 , 209, 213, 215 ЦПК України, ст. ст..203, 215, 228, 368 , 523 ЦК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 за участю третіх осіб приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Малокус Б.В. та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання іпотечного договору від 21.05.2009 року недійсним, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Головуюча-суддя : ________________________