АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді Малінської С.М.,

Суддів Швецової Л.А.,

ОСОБА_1

при секретарі Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 липня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначав, що відповідно до укладеного 22 грудня 2011 року між ним та ОСОБА_3 договору, позивач отримав у борг 479358 грн. строком до 15 березня 2012 року. 30 грудня 2011 року було укладено договір про внесення змін № 1 до договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 22 грудня 2011 року та відповідно до умов цього договору сума позики збільшена на 359541 грн., у звязку з чим загальний розмір позики складає 838899 грн. На забезпечення виконання зобовязань за договором 22 грудня 2011 року та 30 грудня 2011 року було укладено іпотечні договори, а саме 22 грудня 2011 року, відповідно до якого позивач передав в іпотеку відповідачу нежитлові приміщення, розташовані по вул. Космічній, 21 а у м. Харкові: приміщення першого поверху, загальною площею 103,3 кв. м та технічного поверху, загальною площею 540,1 кв. м та 30 грудня 2011 року, відповідно до якого позивач передав в іпотеку відповідачу нежитлові приміщення, розташовані по вул. Космічній, 21 а у м. Харкові, а саме: приміщення підвалу, загальною площею 298,2 кв. м та пятого поверху, загальною площею 152,7 кв. м.

В січні 2012 року ОСОБА_4 було повернуто відповідачу 22000 доларів США, що еквівалентно 170000 грн. Після чого, до закінчення строку повернення позики, позивач неодноразово звертався до ОСОБА_3 з метою повернення залишку грошей, проте останній від зустрічі ухилявся, намагаючись, таким чином, заволодіти нежитловими приміщеннями, які є предметом іпотеки. У звязку з порушенням відповідачем умов договору позики, ОСОБА_4 просив визнати недійсним договір позики, укладений 22 грудня 2011 року додатковий договір № 1 до договору позики, укладений 30 грудня 2011 року.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 26 липня 2013 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову та заборонено проводити дії із відчуженням нерухомого майна: нежитлових приміщень підвалу №№ VI, VIа, VIб, VIв, VIг, VIд, VII, VIII, їх загальною площею 298,2 кв. м, 1-го поверху №№ 1, 2, 64/100 ч.5 загальною площею 103,3 кв. м, 5-го поверху №№ 7, 9, 10, 10а, 11, 11а, 14, 14а, 15, 16, 38/100, ч.22, ? ч. №№ 23-.-28 загальною площею 152,7 кв. м, технічного поверху №№ І, ІІ, V загальною площею 540,1 кв. м в літ. «А-7», розташованих за адресою: м. Харків, вул. Космічна, 21-А.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 152 ЦПК, утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

З матеріалів вбачається, що предметом заявленого ОСОБА_4 позову є вимога про визнання недійсним договору позики, укладеного сторонами від 22 грудня 2011 року, у забезпечення виконання якого ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладені іпотечні договори, а саме 22 грудня 2011 року, відповідно до якого позивач передав в іпотеку відповідачу нежитлові приміщення, розташовані по вул. Космічній, 21 а у м. Харкові: приміщення першого поверху, загальною площею 103,3 кв. м та технічного поверху, загальною площею 540,1 кв. м та 30 грудня 2011 року, відповідно до якого позивач передав в іпотеку відповідачу нежитлові приміщення, розташовані по вул. Космічній, 21 а у м. Харкові, а саме: приміщення підвалу, загальною площею 298,2 кв. м та пятого поверху, загальною площею 152,7 кв. м.

Задовольняючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення про задоволення позову ОСОБА_4

Таким чином, ухвала судом першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права та підстав для її скасування судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді