АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/667/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/3460/2013
Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А.Є.
Доповідач Корнієнко В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Триголова В.М.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2013 року

у справі за позовом Кредитної спілки Аккорд до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки Аккорд про визнання кредитного договору не дійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2013 року позовні вимоги Кредитної спілки Аккорд - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 та жительки с. Петро-Давидівка Диканського району Полтавської області, вул.. Братів Онищенків, 34, ідентифікаційний номер 211541848, на користь Кредитної спілки Аккорд, на р/р 0260 у ПАТ КБ ПриватБанк, МФО 320649, , кошти в сумі 8113 ( вісім тисяч сто тринадцять ) гривень 56 копійок.

В решті позовних вимог Кредитної спілки Аккорд відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1, сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 229 гривень 40 копійок, які слід перераховувати на користь Кредитної спілки Аккорд, на р/р 0260, у ПАТ КБ ПриватБанк, МФО 320649, .

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Кредитної спілки Аккорд про визнання договору недійсним відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору на користь держави в сумі 114 гривень 70 копійок.

З рішенням суду не погодилася представник ОСОБА_1. ОСОБА_2, та подала на нього апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог КС Аккорд у повному обсязі, а заявлені нею позовні вимоги задовольнити.

Апелянт вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, та таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує недійсністю умов кредитного договору з тих підстав, що під час укладення оскаржуваного кредитного договору КС Аккорд припустилася порушень вимог ст.ст. 1,5,6 10 Закону України Про кредитні спілки, що полягають у наданні кредиту особі, яка не перебувала у членстві кредитної спілки. Також вказувала, що позивач не мав права видавати кредит без рішення кредитного комітету у складі не менше трьох осіб. Окрім цього, посилалася на врегулювання спірних правовідносин нормами Закону України Про захист прав споживачів.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами, що 21 грудня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № П4320Д, у відповідності до якого ОСОБА_1 одержала від КС Аккорд кредитні кошти в сумі 3300 гривень 00 копійок з процентною ставкою за користування кредитом в розмір 0,148 % за кожен день користування кредитом на суму залишку заборгованості.

У відповідності до додатку до вказаного кредитного договору за рекомендованим графіком платежів, який був узгоджений сторонами при укладенні договору, кінцевий термін повернення кредитних коштів визначений 28 грудня 2008 року, на який було заплановано внесення останнього платежу в рахунок погашення кредиту.

З матеріалів справи також встановлено, що позивачем КС Аккорд зобовязання по наданню кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 було виконано належним чином, шляхом видачі цих коштів. ОСОБА_1, в свою чергу ж, взяті на себе зобовязання по поверненню отриманих коштів на умовах договору належним чином не виконувала, вносила менші платежі для погашення кредиту, ніж це було визначено доданим до кредитного договору графіком внесення платежів. Оскільки цих платежів було не достатньо для погашення нарахованих відсотків за кредитним договором, станом на червень 2013 року позивач визначив загальну заборгованість за ОСОБА_1, яка склала 11372 грн. 70 коп., з яких: заборгованість за кредитом становить 2224 грн. 51 коп., заборгованість за процентами 5889 грн. 05 коп., а також інфляційної складової та 3% річних в сумі 3259 грн. 14 коп.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1054 ЦК України позивальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови ( пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що строк дії кредитного договору, укладеного між сторонами 21 грудня 2007 року за № П4320Д, визначений таким, що триває 12 місяців. Кінцевий термін повернення кредитних коштів визначений 28 грудня 2008 року, що передбачено додатком № 1 до кредитного договору, який являється узгодженим сторонами рекомендованим графіком платежів.

Відповідач ОСОБА_1 у період часу з 21 грудня 2007 року по 28 грудня 2008 року вносила кошти в меншому розмірі, ніж це було передбачено узгодженим графіком згідно додатку № 1 до кредитного договору № П4078Д від 21 грудня 2007 року.

Так, починаючи з рекомендованої дати внесення коштів 28 червня 2008 року, ОСОБА_1 припинила вносити кошти на рахунок КС Аккорд. Наступний платіж був внесений нею лише 06 липня 2009 року в сумі 800 гривень на погашення пені.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

З тих підстав, що відповідачем ОСОБА_1 не було надано належних доказів у підтвердження сплати нею, як боржником за кредитним договором, була внесена достатня сума для погашення всіх кредитних зобовязань, місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність заборгованості, яка підлягає стягненню.

Виходячи з вищевикладених обставин, суд першої інстанції також дійшов вірного висновку про те, що дії ОСОБА_1, які виразилися у внесенні останньою коштів на сплату заборгованості та пені, свідчать про визнання нею боргу за кредитним договором. З цих підстав правомірним є висновок і з приводу того, що позивачем не був пропущений строк позовної давності.

Оскільки апелянт не заперечує щодо висновків суду першої інстанції в іншій частині відмови у задоволенні частини позовних вимог, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України рішення в цій частині не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не підтверджують їх неправомірність належними доказами, виходячи з наступного.

Зі змісту кредитного договору № П4320Д від 21 грудня 2007 року визначено умови видачі кредиту: сума, строк до якого позичальник має повернути кошти, умови та порядок його погашення, відсоткова ставка, можливість дострокового погашення, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, реквізити та місцезнаходження сторін. Договір був вкладений у письмовій формі, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, договір підписано обома сторонами без будь-яких застережень та спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Також матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір, зі змістом якого попередньо ознайомлена, підписаний ОСОБА_1 особисто. Також не заперечувалося відповідачем і часткове виконання умов кредитного договору та наявність заборгованості за ним.

Внаслідок цього обґрунтованим є висновок суду з приводу того, що при укладенні кредитного договору сторонами були дотримані положення ч. 1 ст.202 та ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України щодо загальних вимог цивільного законодавства, додержання яких є необхідним для чинності правочину. При цьому боржником та її представником не спростовано тих обставин, що кредитний договір підписаний обома сторонами з дотриманням та у відповідності зі ст.ст. 626-628, ст. 638 ЦК України, без будь-яких застережень з боку позивача по первісному позову щодо умов на яких він укладався.

Вірним також є і висновок суду щодо не поширення на спірні правовідносини дії норм Закону України Про захист прав споживачів.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Диканського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2013 року не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_3

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

З оригіналом згідно: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _______ ОСОБА_3