Справа № 715/1161/13-ц
Провадження № 2/715/470/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2013 року Глибоцький районний Чернівецької області

у складі головуючого суддіМаковійчук Ю.В.

секретаря судового засіданняЗатолошної Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Глибока цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої позов подав ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Глибоцька державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору дарування-,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Глибоцька державна нотаріальна контора, про визнання договору дарування недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 квітня 2003 року державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори Чернівецької області було посвідчено договір дарування, відповідно до якого позивачка подарувала, а відповідач прийняв в дар житловий будинок з господарськими будівлями, що належав позивачці на праві власності та розташований по провул. Буковинській - 1 № 2 в с. Корчівці Глибоцького району Чернівецької області, вважає, що даний договір є недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на момент укладення договору дарування у неї не було волевиявлення на безоплатне відчуження житлового будинку з по господарськими спорудами, а укладаючи договір вона розраховувала на те, що відповідач буде надавати їй матеріальне утримання у виді забезпечення продуктами харчування, необхідним медичним лікуванням, предметами першої необхідності, підтримувати будівлі та прибудинкові території в належному стані, оскільки вона є людиною похилого віку, неграмотною, не володіє українською мовою. Вважає, що укладений ним договір дарування є удаваним правочином, а тому просить позов задовольнити.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, від її представника надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, проте звернувся до суду із завою, в якій позов визнав повністю, просив справу розглянути в його відсутність.

Представник третьої особи Глибоцької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу можна розглянути в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши всі обставини справ, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону та інтересам сторін.

Судом встановлено, що 10 квітня 2003 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір дарування житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться по провул. Буковинській - 1 № 2 в с. Корчівці Глибоцького району Чернівецької області. Даний договір було укладено в письмовій формі та посвідчено нотаріально, як того вимагає ч.2 ст. 244 ЦК УРСР. Крім того, даний договір зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 297400 27 травня 2003 року.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Так, згідно частини 1 статті 48 ЦК УРСР України недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Частиною 1 статті 56 ЦК УРСР встановлено, що угода, укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, може бути визнана недійсною за позовом сторони, яка діяла під впливом помилки.

Згідно статті 58 ЦК України недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода).

Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Відповідно до частини 1 статті 59 ЦК УРСР угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 243 ЦК УРСР 1963 року за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність.

Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Згідно пункту 11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року, N 3 відповідно до ст.56 ЦК угода може бути визнана судом недійсною, як укладена внаслідок помилки, що має істотне значення, тільки за позовом сторони (громадянина чи організації), що діяла під впливом помилки.

Під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб'єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Суд приходить до висновку, що позивачкою було укладено договір дарування житлового будинку в наслідок помилки щодо істотних умов договору, які вплинули на її волевиявлення. Зокрема, суд вважає, що позивачка, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, в силу свого віку, а також того, що не володіє українською мовою помилялася щодо істотних умов угоди, що на думку суду підтверджується також тією обставиною, що позивачка продовжувала проживати у подарованому нею будинку, вважаючи його своєю власністю. Крім того відповідач ОСОБА_3 протягом деякого часу після укладення договору доглядав позивачку та забезпечував її продуктами харчування.

Дані обставини визнані відповідачем, що на думку суду також підтверджує доводи позивачки.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши всі обставини справ, суд приходить до висновку, що визнання позову не суперечить закону та інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити.

На пiдставi викладеного, ст.ст. 48, 56, 58, 243 ЦК України в редакції 1963 року, постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28 квітня 1978 року, N 3, керуючись ст. ст. 3-11, 15, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку, що знаходиться по провул. Буковинській - 1 № 2 в с. Корчівці Глибоцького району Чернівецької області, укладений 10 квітня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідченого державним нотаріусом Глибоцької державної нотаріальної контори Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 745.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя