Провадження №2/202/746/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 березня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Фісун К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2012 року звернувся до суду з вище зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості на свою користь за кредитним договором № DN80AJ00000306 від 24.10.2007 року у розмірі 488293,42 грн.; з ПАТ Акцент банк, ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн..

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості була задоволена.

Ухвалою суду від 12 листопада 2012 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до договору № DN80AJ00000306 від 24.10.2007 року відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит 90653,86 дол. США зі сплатою за користування нею відсотків у розмірі 9,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.10.2014 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.

Вимоги до відповідачки ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року; договором поруки від 24 жовтня 2007 року № DN80AJ00000306, укладеним з поручителем ОСОБА_2, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.

Представник позивача відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 відповідно до заяв просила суд розглядати справу в її відсутності та просила закрити провадження у справі, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2010 року звернено стягнення на заставне майно автомобіль MERSEDES-BENZ ML500, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості у сумі 436690 грн. 25 коп. за кредитним договором №DN80AJ00000306 від 24.10.2007 року. Автомобіль реалізовано, однак жодної інформації щодо суми реалізації автомобіля відповідачу не надано. Крім того звернула увагу на те, що вона взяла в ПАТ КБ ПриватБанк готівкою лише 46000 доларів США, нею сплачено за 14 місяців близько 14 тисяч доларів США. Після реалізації автомобіля вона фактично розрахувалася з банком.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ПАТ А-Банк в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до п.7.1 Договору № DN80AJ00000306 від 24.10.2007 року Банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок №8408 на строк з 24 жовтня 2007 року по 23 жовтня 201 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 90653,87 дол. США на наступні цілі: придбання автомобіля в розмірі 46000 доларів США, перерахування у розмірі 39587,10 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку передбаченого п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування нею відсотків у розмірі 9,96% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.10.2014 року ( а.с.9-11).

Зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ОСОБА_2 договору поруки № DN80AJ00000306 від 24.10.2007 року ( а.с.9).

Зобовязання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року ( а.с.9).

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 жовтня 2010 року звернено стягнення на заставне майно автомобіль MERSEDES-BENZ ML500, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості у сумі 436690 грн. 25 коп. за кредитним договором №DN80AJ00000306 від 24.10.2007 року (а.с.51-53)

Згідно до розрахунку долученого до позовної заяви ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № DN80AJ00000306 від 24.10.2007 року станом на 20.03.2012 р. склала 62364,63 дол. США., в тому числі 41224,02 дол. США заборгованість за кредитом; 10102,24 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2658,10 дол. США заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 5380,73 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 31,29 дол. США штраф (фіксована частина); 2968,25 дол. США штраф (процентна складова).

Представником позивача через канцелярію суду надані пояснення по справі, відповідно до яких дійсно 21.09.2011 року автомобіль було продано за ціну, яка на день продажу склала 37278,54 доларів США. В подальшому отримані кошти були внесені на касовий рахунок 3001 з зарахуванням коштів в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № DN80AJ00000306 від 24.10.2007 року на рахунок №1603 і після зарахування коштів отриманих від реалізації автомобіля заборгованість станом на 20.03.2013 року склала 62364,63 долари США.

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не надано до суду належних доказів, які б підтверджували надання кредиту відповідачці у розмірі 90653,86 грн., відповідачкою же не заперечувався факт отримання кредитних коштів готівкою в розмірі 46000 доларів. Перерахування коштів на сплату страхових платежів позивачем суду не доведено, суду не надано жодного доказу їх перерахування, також беручи до уваги реалізацію предмета застави та надходження коштів на погашення заборгованості, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача належним чином не доведені, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог та вимушений в позові відмовити.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: ст. ст. 530, 554,610, 625,1050, 1054 ЦК України, ст.ст.3,7 11,15,27, 30, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк ПРИВАТБАНК - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар