пр. № 2-п/759/195/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.09.2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із завою про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2013 року по вказаній справі, мотивуючи її тим, що вказане рішення було прийнято без участі та належного її повідомлення, що призвело до прийняття протиправного заочного рішення суду, зокрема тому, що наданий позивачем доказ, а саме розписка від 14.06.2010 року є неналежним, оскільки не підтверджує факт отримання нею від позивача грошової суми 15 800 грн., а визначає лише порядок її повернення у випадку отримання, коли вона наголошує на тому, що розписка була складена до отримання зазначених в ній грошей, на що вказує відсутність відповідних свідків, які б своїми підписами підтверджували факт отримання від позивача цих грошей. Зазначає ОСОБА_1 і те, що сама розписка не є договором позики, а договору позики, як належного доказу по справі між нею та позивачем не існує, у зв»язку з чим заочне рішення необхідно скасувати, справу призначити до розгляду в загальному порядку.

ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні подану заяву перегляд заочного рішення підтримали, просили її задовольнити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення вказаної заяви заперечувала, зазначаючи, що заочне рішення прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення з»явившихся у судове засідання сторін, дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

12.09.2013 року Святошинським районним судом м. Києві у вказаній справі постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору позики задоволені.

ОСОБА_1 у заяві про перегляд заочного рішення зазначає, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи, проте матеріали цивільної справи, а саме а.с. 12,17 свідчать про інше.

Так, на виконання вимог ч.3 статті 122 ЦПК України судом було зроблено відповідний запити до адресного бюро м.Києва щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки, згідно якої, судом і направлялись неодноразово повістки, телеграми з повідомленням про час, місце та дату судового засідання, які повертались до суду за закінченням терміну їх зберігання на поштовому відділенні, що в свою чергу згідно ст. 74 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони.

Крім того, підставою для скасування заочного рішення є також посилання на докази, що, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тоді як, ОСОБА_1 не навела жодних обґрунтувань, не послалась на докази, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, як то зазначено в ст. 232 ЦПК України.

Так, її посилання на відсутність належних доказів отримання нею від позивача в борг суми коштів 15 800 грн., спростовуються її власноруч написаною розпискою від 14.06.2010 року, пред»явлення якої, згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, допускається на підтвердження укладення договору позики та його умов, що і мало місце в даному випадку.

Посилання заявника та її представника у судовому засіданні на те, що для належного підтвердження факту передачі грошей необхідні підписи свідків, які вказане підтверджують чи окремого, а ніж розписка, договору позики є необґрунтованим, оскільки нормами ЦК України, що регулює вказані правовідносини не передбачені.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2013 року у вказаній справі відсутні, а тому заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.228-232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 12.09.2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по договору позики, залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя