№ 336/4544/13-ц
пр. № 2/336/2160/2013
УХВАЛА

Іменем України

04 жовтня 2013 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дацюк О.І., при секретарі Прохорові Р.С.

за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про привід свідків по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

В судовому засіданні представником відповідачем подано клопотання про привід свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання, в якому представник відповідача посилався на те, що свідки, будучи повідомленими про місце та час розгляду справи, не з'явились.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував, вказавши, що свідки перебувають за кордоном, крім того, посилався на неможливість ґрунтування рішення суду на свідченнях свідків відповідно до ст. 1051 ЦК України.

При вирішенні клопотання суд виходить з наступного.

ОСОБА_3 заявлено вимоги до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики від 25.03.2004 року.

Відповідач ОСОБА_4 проти заявленого позову заперечував, посилаючись, що фактично за договором позики він коштів не отримував. Вказав, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_1, яку було придбано у 2002 році. З метою комерційного використання зазначеної квартири, її було переведено у нежитловий фонд та здійснено ремонті роботи. Оскільки всі роботи були оплачені позивачем ОСОБА_3, ОСОБА_4 повинен був відшкодувати позивачеві половину вартості ремонту, яка склала 40776 гривень, у зв'язку з чим було ОСОБА_4 було написано відповідну розписку.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Оскільки заперечення відповідача за позовом стосуються фактичного неотримання коштів за договором позики внаслідок того, що договір позики є удаваним, крім того, як зазначали неодноразово відповідач та його представники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримують з позивачем дружні та ділові стосунки, суд не вбачає підстав для застосування приводу свідків, приймаючи також до уваги, що суду не відомо чи можуть взагалі зазначені особи піддані приводу з урахуванням обмежень, встановлених ст. 51 та ст. 94 ч. 4 ЦПК України.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 201 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про примусовий привід свідків по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк