Справа № 509/3863/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2013 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Сідих С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В :

9 вересня 2013 року, ПАТ КБ «Надра», в Статут якого 04.02.2011 р. були внесені зміни щодо назви його правонаступника з ВАТ КБ "Надра" на ПАТ «КБ «Надра», звернулися до суду з позовом в якому зазначили, що відповідно до кредитного договору № ОД24/12/2007/980-К/195 від 04.12.2007 р., банк надав відповідачці, на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, кредит в сумі 30000 грн., з процентною місячною ставкою 2,4%, строком до 03.12.2010 року.

Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору з наданням відповідачці зазначеної вище суми кредиту, що підтверджується меморіальним ордером на вказану суму № NL-103 від 04.12.2007 р.

Однак, внаслідок неналежного виконання, взятих на себе кредитних зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, станом на 02.08.2013 р., у відповідачки виникла прострочена заборгованість у загальному розмірі 96994,19 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 29372 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 47942,14 грн., пені за прострочення сплати кредиту 10925,44 грн., штрафу за прострочення повернення кредиту 1050 грн., інфляційних збитків 4704,61 грн., штрафу за порушення виконання умов договору 3000 грн., які на дату винесення рішення, відповідачкою банку не сплачені та які позивачі просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Крім того, 24.01.2008 р., між позивачами та відповідачкою, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання був укладений кредитний договір № ОД05/01/2008/840-К/147, згідно п. 1.1 якого, останній, був наданий кредит в іноземній валюті в сумі 99000 дол. США за програмою «Нове житло», з процентною ставкою 12,89% річних з кінцевою датою повернення до 21.01.2028 р.

В забезпечення виконання своїх кредитних зобовязань, відповідачка, за нотаріально-посвідченим договором іпотеки від 24.01.2008 р. (реєстр. № 92), передала в іпотеку банку земельну ділянку з земель сільськогосподарського призначення за адресою : Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільради, з цільовим призначенням для ведення садівництва, площею 0,10 га, право власності на яку виникне у відповідачки в майбутньому , що придбана іпотекодавцем за нотаріально-посвічденим договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.01.2008 р. (реєстр. № 89).

Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору з наданням відповідачці зазначеної вище суми кредиту, що підтверджується заявою на видачу готівки № NL-15 від 24.01.2008 р.

Однак, внаслідок неналежного виконання, взятих на себе кредитних зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, станом на 02.08.2013 р., у відповідачки виникла прострочена заборгованість у загальному розмірі 1503429,84 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 794781,96 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 546103,42 грн., пені за прострочення сплати кредиту 82068,54 грн., штрафу за порушення виконання умов договору 80475,92 грн., які на дату винесення рішення, відповідачкою банку не сплачені та які позивачі просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Крім сум боргу за вищевказаними двома кредитними договорами, позивачі просили суд, стягнути з відповідачки на свою користь суму судового збору у розмірі 3441 грн.

Представниця позивача, в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки та особисто під розписку, причини неявки не повідомила, однак надіслала до суду свою заяву, в якій, посилаючись на ст. 158 ч. 2 ЦПК України, підтримала повністю позовні вимоги та просила суд слухати справу за її відсутності, не заперечуючи проти прийняття заочного рішення по даній справі (а.с. 51,58,59,61,64,68,69).

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що підтверджується довідкою Адресно-довідкового бюро Овідіопольського РС ГУДМС України Одеській області № 2340 від 13.09.2013 р., конвертами з повістками, які повернулися до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, у звязку з чим, на підставі ст. 74 ЦПК України, відповідачка вважається повідомленою про дату, час та місце судового засідання належним чином (а.с. 44,56-57).

Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Статтями 1055,1056 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Статтею 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Згідно із ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст.ст. 19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог п. 1 розділу ІІ Закону України від 15.02.2011 р. № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання).

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання..

Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні абоє необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Статтями 640,641 ЦК України передбачено договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобовязаною у разі її прийняття.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд встановив, що відповідно до кредитного договору № ОД24/12/2007/980-К/195 від 04.12.2007 р., банк надав відповідачці, на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, кредит в сумі 30000 грн., з процентною місячною ставкою 2,4%, строком до 03.12.2010 року (а.с. 19-21).

Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору з наданням відповідачці зазначеної вище суми кредиту, що підтверджується меморіальним ордером на вказану суму № NL-103 від 04.12.2007 р. (а.с. 22).

Однак, внаслідок неналежного виконання, взятих на себе кредитних зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, станом на 02.08.2013 р., у відповідачки виникла прострочена заборгованість у загальному розмірі 96994,19 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 29372 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 47942,14 грн., пені за прострочення сплати кредиту 10925,44 грн., штрафу за прострочення повернення кредиту 1050 грн., інфляційних збитків 4704,61 грн., штрафу за порушення виконання умов договору 3000 грн., які на дату винесення рішення, банку не сплачені, і обґрунтований і складений у відповідності до чинного законодавства України розрахунок якої, був наданий позивачами до позову та перевірений судом (а.с. 17).

Відповідно до умов вказаного кредитного договору (п.п. 1.2,3.3,2.3.1,2.3.2), відповідачка зобовязалася використовувати кредит на зазначені в договорі цілі та забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів у встановлені договором терміни, а саме кожного місяця сплачувати встановлені суми по погашенню кредиту.

Пунктами 4.1,4.2,4.3 вказаного договору передбачено у разі прострочення позичальницею строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальниця сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. У разі прострочення позичальницею строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного п. 2.3.2 договору, більше ніж на 2 дні, позичальниця сплачує банку фіксований штраф у розмірі 30 грн. У разі порушення позичальницею вимог п.п. 3.3.1,3.3.2,3.3.6,3.3.8,3.3.9 цього договору позичальниця зобовязана сплатити банку штраф у розмірі 25% від суми кредиту, визначеного п. 1.1. договору, за кожен випадок.

Також, суд встановив, що 24.01.2008 р., між позивачами та відповідачкою, на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання був укладений кредитний договір № ОД05/01/2008/840-К/147, згідно п. 1.1 якого, останній, був наданий кредит в іноземній валюті в сумі 99000 дол. США за програмою «Нове житло», з процентною ставкою 12,89% річних з кінцевою датою повернення до 21.01.2028 р. (а.с. 23-27).

В забезпечення виконання своїх кредитних зобовязань, відповідачка, за нотаріально-посвідченим договором іпотеки від 24.01.2008 р. (реєстр. № 92), передала в іпотеку банку земельну ділянку з земель сільськогосподарського призначення за адресою : Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільради, з цільовим призначенням для ведення садівництва, площею 0,10 га, право власності на яку виникне у відповідачки в майбутньому , що придбана іпотекодавцем за нотаріально-посвічденим договором купівлі-продажу земельної ділянки від 24.01.2008 р. (реєстр. № 89) (а.с. 28-34).

Позивачами у повному обсязі були виконані умови кредитного договору з наданням відповідачці зазначеної вище суми кредиту, що підтверджується заявою на видачу готівки № NL-15 від 24.01.2008 р. (а.с. 35).

Однак, як з`ясував суд, внаслідок неналежного виконання, взятих на себе кредитних зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, станом на 02.08.2013 р., у відповідачки виникла прострочена заборгованість у загальному розмірі 1503429,84 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 794781,96 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 546103,42 грн., пені за прострочення сплати кредиту 82068,54 грн., штрафу за порушення виконання умов договору 80475,92 грн., які на дату винесення рішення, відповідачкою банку не сплачені, і обґрунтований і складений у відповідності до чинного законодавства України розрахунок якої, був наданий позивачами до позову та перевірений судом (а.с. 18).

Пунктами 1.2,4.2.4,4.3,5.2,5.3 зазначеного договору передбачено позичальниця зобовязується використовувати кредит на зазначені в договорі цілі та забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів у встановлені договором терміни, передбачені п.п. 3.3.1,3.3.2,3.3.3, відповідно до яких, відповідачка зобовязалася кожного місяця сплачувати встановлені мінімальні суми по погашенню кредиту. Банк має право вимагати від позичальниці дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальниця несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатила черговий платіж. У разі прострочення позичальницею строку мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальниця сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення.

Письмова вимога банку щодо погашення заборгованості за кредитним договором № ОД05/01/2008/840-К/147 від 24.01.2008 р., надіслана банком на адресу відповідачки 02.08.2013 р., була залишена останньою без відповіді та задоволення (а.с. 36-37).

Пунктом 5.3 вказаного кредитного договору повністю визначений перелік порушень з боку відповідачки, внаслідок яких банком може застосовуватися стягнення штрафу у розмірі 10% від суми кредиту за кожен випадок порушення умов договору.

У звязку з викладеним та враховуючи відсутність жодних доказів про погашення кредиту відповідачкою, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» щодо стягнення боргу за двома кредитними договорами є обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім заборгованості за невиконання умов двох кредитних договорів, з відповідачки, підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, а саме 3441 грн., які були підтверджені банком документально (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,208-209,213-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 524-526,530,533, 549,550,626,612,617,625,629,1048,1050,1054-1056 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити ;

2. Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» (04655, м. Київ, вул. Артема, 15, к/р 0001, МФО 328975, ) заборгованість за кредитним договором № ОД24/12/2007/980-К/195 від 04.12.2007 р. - у розмірі 96994 грн. 19 коп., за кредитним договором № ОД05/01/2008/840-К/147 від 24.01.2008 р. у розмірі 1503429 грн. 84 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Д.М. Гандзій