АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8572/2013 Головуючий в 1 інстанції - Кривов'яз А.П.
Доповідач - Шиманський В.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2013 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Левенця Б.Б., Музичко С.Г.

при секретарі - Іванову Ф.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення, вселення у житлове приміщення, визнання недійсними довіреності та договору купівлі -продажу частини будинку, відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , третя особа: Святошинський РВ ГУДСМ України в м. Києві про визнання такою, що втратила право користування частиною будинку, зобов'язання зняти з реєстрації, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивачка звернулась у вересні 2011 року.

Зазначала, що після смерті батька вона отримала 1/2частину будинку АДРЕСА_1 в м. Києві, однак вселитись до будинку не може оскільки відповідачка без її згоди вселила на частину будинку, яка належить позивачці, свою доньку, у зв'язку з чим просила суд усунути перешкоди у користуванні власністю та вселити її до спірного будинку. Уточнивши та доповнивши в процесі розгляду справи позовні вимоги позивачка просила суд визнати довіреність, видану на ім'я ОСОБА_6, та договір купівлі продажу частини спірного житлового будинку недійсними.

Відповідачі подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання такою, що втратила право користування частиною будинку, зобов'язання зняти з реєстрації, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування зустрічного позову зазначали, що відповідно до договору купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку, ОСОБА_2 придбала вказану частину будинку у ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від імені позивачки.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 18 квітня 2013 року зустрічний позов задоволено частково.

Визнано довіреність видану ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_6 посвідчену 05.10.2007 троку державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М. та договір купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 м. Києві, укладений між ОСОБА_6, що діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_3, та ОСОБА_2, що посвідчений 27.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І., недійсним.

Вселено ОСОБА_3 до житлового будинку АДРЕСА_1 м. Києві.

Вирішено усунути перешкоди ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 м. Києві шляхом зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у користуванні вказаним будинком.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати ті докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 був батьком ОСОБА_3 та чоловіком ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_9 Після його смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 м. Києві в рівних частках, тобто по 1/2 частини будинку.

Відповідно до рішення Ленінградського районного суду м. Києва від 31.10.1996 р.

за ОСОБА_4 визнано право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 в м. Києві.

Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стали співвласниками 1/2 частини спірного будинку, в якому кожній належало по 1/4 частини будинку.

Як вбачається з листа БТІ м. Києва від 11.01.2012 року 1/2 частина спірного будинку належить ОСОБА_4 Згідно з рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 31.10.1996 року інша 1/4 частина даного будинку зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.01.1999 року. Також 1/4 частина будинку зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27.11.2007 року.

Відповідно до довіреності від 05.10.2007 року ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_6 керувати та розпоряджатися всім її майном. В тексті даної довіреності зазначено, що у зв'язку з хворобою довірительки, на її особисте прохання, та за її дорученням, після прочитання нотаріусом тексту довіреності вголос, документ в присутності довірительки та нотаріуса підписано ОСОБА_11

Задовольняючи позовні вимоги суд керувався лише показами позивачки за основним позовом та наданою нею довідкою з Центральної районної лікарні №149 від 18.10.2012 року, відповідно до якої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в листопаді 2007 року за медичною допомогою в травмпункт Рокитянської ЦРЛ не зверталась.

Про те з такими висновками суду повністю погодитися не можливо.

Відповідно до письмових пояснень Державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М., підпис ОСОБА_11 на тексті довіреності, засвідчений нотаріусом із зазначенням причини, по якій текст правочину не міг бути підписаний ОСОБА_3, а саме : у зв'язку з хворобою руки довірительки. Крім того, нотаріус звернула увагу на те, що при вчиненні нотаріальних дій державним нотаріусом, у відповідності до законодавства України, було встановлено за паспортом особу ОСОБА_3, яка особисто звернулась за вчиненням нотаріальної дії.

У подальшому на підставі зазначеної довіреності ОСОБА_6, від імені позивачки за основним позовом, 27.11.2007 року уклав договір купівлі-продажу 1/4 частини спірного будинку з ОСОБА_2

Відповідно до письмових пояснень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І., договір купівлі -продажу 1/4 частини житлового будинку був посвідчений у відповідності до законодавства України із підтвердженням факту повного розрахунку між сторонами, а також відсутності по відношенню до покупця будь - яких претензій фінансового характеру (а.с.181).

30.09.2008 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 власноручно підписане письмове підтвердження, відповідно до якого ОСОБА_3 ще раз підтвердила укладення Договору купівлі продажу, отримання коштів за продану нею 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 в м. Києві у розмірі 150 000 тисяч гривень (а.с. 120).

Відповідно до Висновку спеціаліста №149 від 14.05.2012 року, складеного СТ КЗР Святошинського РУ НУ МВС України в м. Києві, встановлено та підтверджено факт, що підпис та напис в розписці від 30.09.2008 року від імені ОСОБА_3, виконані ОСОБА_3.( а.с. 136-141).

Святошинським РУ ГУ МВСУкраїни в м. Києві розглянуто матеріали зареєстровані за зверненням ОСОБА_3 щодо можливого шахрайського заволодіння належною частиною будинку по АДРЕСА_1 в м. Києві гр. ОСОБА_2

Постановою Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 14 травня 2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи (а.с. 133-135).

З даної постанови вбачається , що ОСОБА_3 факт підписання розписки від 30.09.2008 року заперечила та зазначала, що підпис та напис в ній виконані не нею, у зв'язку з чим було проведено дослідження підпису та напису в розписці від 30.09.2008 року, виконаних від імені ОСОБА_3

Відповідно до висновку спеціаліста №149 від 14.05.1912 р., складеного СТКЗР Святошинського РУНУ МВС України в м. Києві, підпис та напис в розписці від 30.09.2008 року від іменні ОСОБА_3 виконані ОСОБА_3

Як визнано позивачкою за основним позовом ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції, дана постанова нею не оскаржена, а отже набрала законної сили.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини .

Як вбачається з розписки від 06.11.2011 року ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 в якості позики грошові кошти в сумі 20 000 грн. строком до 01.07.2012 року. Факт отримання указаних коштів ОСОБА_3 підтверджується розпискою ОСОБА_3 від 06.11.2011 року (а.с. 121).

Відповідно до приписів ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, вірно встановивши фактичні обставини справи, колегія суддів вважає що вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_3 позики в розмірі 20000 грн. підлягають задоволенню.

В зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що договір купівлі-продажу 1/4 частини спірного будинку був укладений з дотриманням вимог чинного законодавства, з волевиявленням ОСОБА_3, яка особисто надала довіреність на ім'я ОСОБА_12

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п.2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 будучи зареєстрованими за адресою спірного будинку порушують права та законні інтереси ОСОБА_2 як власника, на свій розсуд володіти, користуватися і розпоряджатись належним йому майном.

На підставі вимог статті 309 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про часткове скасування рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 квітня 2013 року, як постановлене з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 18 квітня 2013 року в частині визнання довіреності видану ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_6, посвідчену 05.10.2007 року державним нотаріусом Дванадцятої державної нотаріальної контори Основенко Л.М. та договору купівлі-продажу 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 м. Києві, укладений між ОСОБА_6, що діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_3, та ОСОБА_2, що посвідчений 27.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавриненко О.І. недійсним та вселення ОСОБА_3 до житлового будинку АДРЕСА_1 м. Києві та усунення перешкод ОСОБА_3 в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 м. Києві шляхом зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні вказаним будинком та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа- ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу частини будинку відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування на 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 м. Києві.

Зобов'язати Святошинський РВ ГУДМС України в м. Києві зняти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 там ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 з реєстраційного обліку в будинку АДРЕСА_1 м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Ленінградським РУГУ МВС України в м. Києві 26.10.1995 р., на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000 грн. 00 коп..

В частині відшкодування моральної шкоди відмовити.

В решті зазначене рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: