Справа № 2-4020/13
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2013 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 19.06.2013 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №К2XRRX04980187 від 16.08.2008 року в розмірі 95947,43 грн. та судові витрати.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки текст предявленого позову та доказів, наданих на підтвердження права вимоги позивача, прочитати неможливо, у звязку з чим суд немає можливості зрозуміти його зміст, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та забезпечити право відповідача на аналіз предявлених до нього вимог та надання можливих заперечень.

Ст. 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання, а відповідач, котрий як і позивач має право на судових захист, має бути обізнаний, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно із інформаційним листом Державної судової адміністрації України від 10.11.2011р. №12-6621/11, документом про сплату судового збору є оригінал платіжного доручення, підписаний уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення, та з написом (поміткою) кредитної установи про зарахування сплати судового збору в дохід Державного бюджету України. У разі коли сплата судового збору здійснюється шляхом перерахування коштів з рахунка вкладника, відкритого в установі банку, додається довідка, засвідчена підписом контролера та скріплена печаткою установи банку.

Натомість до позову додано платіжне доручення про сплату судового збору в сумі 959,47 грн. номер та дату якого прочитати не можливо, та в якому взагалі не заповнена графа «Проведено банком», що суперечить викладеному вище.

До того ж, слід зазначити, що напис про зарахування коштів в дохід бюджету завірено підписом ОСОБА_2 та печаткою банку, яка дійсна тільки за підписом останнього, який за наданою довіреністю №102-О від 13.01.2012 року і предявив позов в інтересах банку, що викликає сумнів про наділення особи в ОСОБА_2 одночасно повноважень щодо проведення від імені банку платежів і здійснення представництва інтересів банку в загальних судах всіх інстанції, як це визначено в наданій довіреності.

Таким чином, надані документи не можуть вважатися належними та допустимими доказами сплати позивачем судового збору за предявлення позовних вимог до ОСОБА_1

Крім того, відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду м. Києва від 17.09.2012 року № 01-06/1260/2012 «Про оформлення платіжних документів на перерахування судового збору» в звязку з тим, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору, було зазначено, що за наявності сумнівів у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету господарський суд вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

Зазначення вказаних обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно надати позовну заяву разом з додатками, які б відповідали належній формі та відповідали вимогам ст..119-120 ЦПК України із зазначенням усіх правових підстав та обґрунтувань для звернення до суду з даною вимогою відповідно до норм матеріального права, та доказів в підтвердження даних обставин справи, а також надати належний доказ сплати судового збору за предявлені вимоги.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачці строк для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: