Номер провадження № 22-ц/785/1614/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2013 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сватаненка В.І.

суддів Артеменка І.А.

ОСОБА_2

за участю секретаря Павлін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Гамалія» ( далі ПрАТ «Гамалія») - «Про відшкодування матеріальної та моральної шкоди», -

ВСТАНОВИЛА:

03.05.2012 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який у подальшому був доповнений, до ПрАТ «Гамалія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, по якому просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 3200 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судові витрати.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що 30 листопада 2011 року вона придбала у відповідача квитки на авіарейс Одеса-Нью-Йорк та Нью-Йорк-Одеса з датами вильоту 15.12.2011 року та 07.01.2012 року відповідно на загальну, сплативши суму 7987 грн. Перебуваючи у Нью-Йорку, через хворобу чоловіка, вона була вимушена повернутись до м. Одеси раніше, у звязку з чим неодноразово телефонувала відповідачу для зміни дати вильоту на 23.12.2011 року та обміну квитків з Нью-Йорку до м. Одеси. Відповідач проігнорував прохання позивача, у звязку з чим вона була вимушена придбати квитки у іншої авіакомпанії на 23.12.2011 року за 785 доларів США. Також позивач посилалась на те, що їй не було відомо про неможливість повернення авіаквитка.

У судовому засіданні позивач просила позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач придбала авіаквитки на умовах тарифу, відповідно до якого квиток не підлягає поверненню. Поверненими можуть бути тільки аеропортові такси по невикористаній частині квитка, які були повернуті позивачу. Відповідач здійснює бронювання та оформлення авіаквитків на підставі агентського договору, укладеного з ЗАТ «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ», відповідно до якого виступає агентом авіакомпанії та діє від її імені, за її дорученням та під її контролем, не має права перевищувати повноваження, усі послуги повинні проводитися від імені авіакомпанії та відповідно до її тарифів. Кошти отриманні відповідачем за авіаквитки є власністю авіакомпанії, представництвом якої у Нью-Йорку позивачу було запропонувати змінити дати з 06.01.2012 року на 27.12.2011 року з доплатою. Також представник відповідача у письмових запереченнях зазначив, що продаж квитків позивачу був здійснений за 6256 грн., відповідачем позивачу були виплачені невикористані такси у розмірі 223 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2012 року було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Гамалія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

13.12.2012 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просить скасувати рішення районного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування районним судом обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають встановленим судом обставинам, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд правильно встановив характер правовідносин, які склалися між сторонами та надав їм, належну правову оцінку.

Судом встановлені такі обставини по справі.

30.11.2011 року ОСОБА_3 придбала у ПрАТ «Гамалія» авіаквиток № 871 за маршрутом м. Одеса - м. Київ - м. Нью-Йорк та м. Нью-Йорк - м. Київ - м. Одеса. Дата вильоту з м. Одеса 15.12.2011 року; дата вильоту з м. Нью-Йорк 06.01.2012 року. За дані білети позивач сплатила 6256 грн., що підтверджується копією квитка та копією фіскального чеку № 1294 від 30.11.2011 року ( а.с. 36, 53-54).

Відповідно до агентського договору № 01-357/В від 01.07.2007 року ПрАТ «Гамалія» здійснює бронювання та оформлення авіаквитків та виступає агентом ЗАТ «Авіакомпанія «АЕРОСВІТ» (надалі «Авіакомпанія»). Згідно до п. 3.9 даного договору «усі послуги і/чи Документи на Перевезення, реалізовані відповідно до Договору, повинні продаватися від імені Авіакомпанії і відповідно до тарифів Авіакомпанії, умов перевезень та письмових інструкцій, які Авіакомпанія надає Агенту».

Районний суд правильно встановив, що позивач 30.11.2011 року придбала у ПрАТ «Гамалія» авіаквиток за спеціальним тарифом (OLPR3М5), про що наявна відповідна відмітка у авіаквитку (а.с. 53-54).

Відповідно до наданих суду відповідачем ОСОБА_4 тарифу «Авіакомпанії» щодо вказаному маршруту квиток супроводжується приміткою «вартість не повертається».

Також, відповідно до наведених ОСОБА_4 до застосованого тарифу за придбаним позивачем квитком зміна дати вильоту можлива лише за умови доплати до більш високого тарифу та за яким є в наявності вільні місця, а також сплати штрафу у сумі еквівалентної 100 доларів США.

У подальшому 20.12.2011 року позивач звернулась до представництва «Авіакомпанії» у м. Нью-Йорк з проханням змінити дату зворотного вильоту на більш ранню. Їй було запропоновано змінити дату вильоту на 27.12 2011 року з доплатою до більш високого тарифу, за яким наявні вільні місця, суми еквівалентній 270 доларів США, а також сплату штрафу у сумі, еквівалентній 100 доларів США.

Однак позивач була не згодна на такі умови зміни зворотного вильоту з м. Нью-Йорк, тому придбала авіаквиток у іншій авіакомпанії з датою вильоту 23.12 2011 року.

Згідно до ч. 6 ст. 911 ЦК України пасажир має право відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну вартість квитка залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 15 ст. 100 Повітряного Кодексу України, пасажир має право відмовитися від повітряного перевезення і одержати назад плату за послуги у порядку, встановленому авіаційними правилами України та правилами авіаперевізника.

Відповідно до п. 2 Глави 1 Розділу ХХ1 ОСОБА_4 повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених Наказом Міністра транспорту та звязку України від 23.04.2010 року за № 216, розмір коштів, що повертаються за невикористаний квиток (його частину), залежить від використаного тарифу і тарифних нормативів перевізника.

Пунктом 1 Глави 3 Розділу ХХ1 наведених ОСОБА_4 встановлено, що перевізник має право відмовити в поверненні коштів сплачених за квиток, який був придбаний за спеціальним тарифом і правилами його використання не передбачено повернення сум (у разі придбання квитка за таким спеціальним тарифом пасажир повинен бути проінформований перевізником (його агентом з продажу) про це під час бронювання і у квитку має бути зроблено відповідну відмітку).

Судом же було встановлено, що у квитку, який придбала позивач, було зазначено, що його вартість не повертається.

Також, судом встановлено, що позивач не заперечувала, що придбала квиток на умовах спеціального тарифу.

Не доведено позивачем також її посилання на те, що вона сплатила відповідачу за придбаний квиток кошти у розмірі 7989 грн. та привласнення відповідачем 1731 грн., оскільки в матеріалах справи міститься копія фіскального чека про сплату вартості авіаквитка на суму 6256 грн. (а.с.36).

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про тье, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, на які вона посилається: щодо наявності та розміру завданої їй матеріальної і моральної шкоди, в чому полячгає вина, неправомірність та протиправність дій відповідача.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_2

03.04.2013 року м. Одеса