РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2013 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Соловйовій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" в особі Запорізького регіонального відділення ПАТ "ОТП Банк" про визнання недійсним договору поруки,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" в особі Запорізького регіонального відділення ПАТ "ОТП Банк" про визнання недійсним договору поруки.

В обґрунтування позову зазначав, що 08.07.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ML-204/094/2008, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 48 475, 20 доларів США на строк до 08.07.2028 року для придбання нерухомості. У листопаді 2012 року позивач отримав копію позовної заяви ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та нього ОСОБА_1. заборгованості за вказаним кредитним договором.

Як на підставу для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором ТОВ "ОТП "Факторинг Україна" посилався на укладений між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 договір поруки № SRML-204/094/2008/1 від 08.07.2008 року.

Перед укладанням кредитного договору, ОСОБА_2, яка є рідною сестрою позивача, повідомила йому, що для укладення договору представника АТ "ОТП Банк" запрошують когось із її близьких родичів до відділення банку для підтвердження її добросовісності та платоспроможності. При спілкуванні представники банку запропонували позивачу підписати документи, значення і наслідки підписання яких він не розумів, а працівники банку про це його не інформували, тільки заявили, що це стандартна процедура при видачі кредиту.

Посилаючись на те, що правова природа документів, які ним підписувались, йому роз'яснена не була, через відсутність у нього спеціальних знань в галузі права, він не усвідомлював, які саме обов'язки будуть покладені на нього внаслідок підписання цих документів, жодних примірників або копій документів, які він підписав перед укладенням ОСОБА_2 кредитного договору, працівники АТ "ОТП Банк" йому не надали, він не усвідомлював, що підписанням договору поруки на нього покладається обов'язок погасити заборгованість за кредитним договором у повному обсязі, і в разі б розуміння таких наслідків, позивач ніколи б не наважився підписати такий договір, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір поруки укладений між ним та ПАТ "ОТП Банк", як такий що укладений внаслідок помилки.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 не заперечував проти позовних вимог, пояснюючи, що, як йому зі слід його довірительниці, дійсно під час укладення договору поруки, працівниками Банку позивачу не роз'яснювались наслідки укладення договору поруки.

Представник відповідача ПАТ "ОТП Банк" в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав заперечення проти позовних вимог, в яких також просив суд розглядати справу у відсутність представника АТ "ОТП Банк".

Заслухавши пояснення осіб які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 08.07.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ML-204/094/2008, відповідно до якого Банк надав позичальнику у кредит грошові кошти в розмірі 48 475,20 доларів США для придбання нерухомого майн, з плаваючою процентною ставкою, з датою остаточного повернення кредиту 08.07.2018 року.

08.07.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1. укладено договір поруки № SRML-204/094/2008/1, за умовами якого позивач, як поручитель, зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання боржником - ОСОБА_2 її боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі

Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки. Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов'язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Як роз'яснено у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" обставини, щодо яких помилилася сторона правочину мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, також, що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Як на підставу для визнання недійсним договору поруки, позивач посилався на те, що при підписанні договору поруки ним була допущена помилка щодо приводи даного правочину, йому не було відомо наслідків укладення договору поруки, він не знав, що на підставі підписаного договору він буде нести обов'язок перед Банком за боржника у разі порушення нею умов кредитного договору, і в разі розуміння таких наслідків він би ніколи б не наважився на підписання договору поруки. При підписанні договору поруки він хибно усвідомлював відсутність у майбутньому до нього майнових та грошових претензій з боку банку.

У судовому засіданні позивач зазначав, що він не читав умови договору, який підписував, при цьому зазначав, що його ніхто не позбавляв можливості ознайомитися зі змістом договору, який він підписував, але йому ніхто не роз'яснив це право.

Проте зазначені доводи не є підставою для визнання недійсним договору поруки. З матеріалів справи вбачається, що договір був укладений з урахуванням волевиявлення ОСОБА_1., оскільки його особистий його підпис на договорі є доказом того, що він погодився з умовами договору. Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 оспорюваного договору поруки, поручитель поручився за повне та своєчасне виконання його боргових зобов'язань перед Кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань, і погодився з тим, що він та боржник відповідають як солідарні боржники.

Договір поруки укладено на умовах обізнаності поручителя з умовами основного договору та обов'язками боржника за ним (п. 2.3.1 договору поруки).

Відповідно до ст. 627 ЦК України, ст. 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору та в разі, якщо умови договору є неприйнятними для однієї із сторін договору, не підписувати такий договір.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Позивачем не надано жодного безспірного, належного та допустимого доказу на підтвердження своєї помилки щодо обставин, які мають істотне значення в розумінні ст. 229 ЦК України.

Враховуючи викладені обставини суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають залишенню без задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" в особі Запорізького регіонального відділення ПАТ "ОТП Банк" про визнання недійсним договору поруки - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: К.В. Гашук