Справа № 1008/4286/12
Провадження НОМЕР_1/362/253/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н

20.02.2013 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Медведєва К.В.

при секретарях - Мельник І.А., Савчук Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення дій, що порушують право, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом мотивуючи та обґрунтовуючи його тим, що 20.11.2002 року ухвалою Васильківського районного суду у справі № 22-776-2002, яка набрала законної сили, між нею та ОСОБА_2 затверджено мирову угоду, щодо визнання за кожною з сторін права влансості на будинок АДРЕСА_1 та визначено порядок користування земельною ділянкою біля цього будинку.

30.01.2003 року спеціалістом-землевпорядником Калинівської селищної ради Васильківського району, в її та ОСОБА_2 присутності, був складений акт встановлення меж земельної ділянки АДРЕСА_1, згідно з ухвалою Васильківського районного суду у справі № 22-776-2002 від 20.11.2002 р. Відповідно до якого земельні ділянки, що утворились, становлять 778 м? кожна та по 23 м? земель спільного користування. Межові знаки, якими закріплені земельні ділянки в кількості 13 штук показані в натурі і передані на зберігання землекористувачам.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 07.08.2006 року позивачу на праві спільної часткової власності належить 21/50 домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1

Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку від 17.02.2006 р. позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,072 га, розташована по АДРЕСА_1

12.09.2011 р. спеціалістом-землевпорядником Калинівської селищної ради, головою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калинівської селищної ради, членом адміністративної комісії в присутності позивача та ОСОБА_2 складений акт перевірки, в якому були відображені результати перевірки дотримання вимог земельного законодавства, правил благоустрою, норм добросусідства, виконання ухвали Васильківського районного суду у справі № 22-776-2002 від 20.11.2002 р. Згідно з яким при обстеженні окремо визначеної земельної ділянки виявлено невідповідність розміру її ширини, що становить не 2 м, а 1,8 м. Таким чином, ОСОБА_2 порушені межі, чим порушує права позивача, як співвласника.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 псує межові конструкції, які відділяють її територію від його, засмічує територію загального користування, що стверджується фотокартками, на яких відображені зіпсовані межові конструкції та місця засмічення, а також може бути підтверджено показами свідків.

Відповідач ОСОБА_2 проживає спільно разом з дружиною ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_4, що також є відповідачами по справі, які перешкоджають їй реалізації права власності на належну їй частину домоволодіння, чим завдають моральної та матеріальної шкоди.

З метою продажу належної їй на праві власності частини домоволодіння, вона здійснила численні поліпшення його стану. Згідно до вимог чинного законодавства, 19.05.2011 року направила відповідачу ОСОБА_2 складену в нотаріальній формі заяву, в якій повідомила останнього, як співвласника, про свій намір продати ? частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за встановленою ціною 50 000 доларів США 00 центів.

Відповідач ОСОБА_2 протягом одного місяця з моменту отримання вказаної заяви, не виявив бажання придбати її частину домоволодіння за запропонованою ціною, а тому вона має право продати свою частку домоволодіння іншій особі.

Проте, вже більше року, при появі потенційних покупців її частини домоволодіння за запропонованою в заяві ціною, відповідачі чинять перешкоди в продажу нерухомого майна, а саме: влаштовують сварки, погрожують, що спалять будинок, будуть перешкоджати новим власникам нормальному проживанню в будинку у разі його продажу, дають неправдиві відомості щодо неї як співвласника домоволодіння, що вона набула право власності на нього незаконно, внаслідок чого потенційні покупці (ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інші) відмовлялися укладати договір купівлі-продажу.

Таким чином, вже більше року позивач не може використовувати грошові кошти від продажу майна у сумі 50 000,00 доларів США, що еквівалентно на день подання даного позову до суду відповідно до курсу НБУ - 405.500,00 гривень, через незаконні дії відповідачів. Враховуючи упущену вигоду, тобто дохід, який могла б одержати позивач, якби відповідачі не порушували її права, становить з наступного розрахунку: 405.500,00 х подвійна облікова ставка НБУ (згідно ст. 1 ЗУ "Про Національний банк України" - 15%) х період не використання коштів (з 20.06.2011 року до 25.06.2012 року) = 63.486,93 грн., де 405.500,00 грн. - сума грошових коштів, яку позивач могла б отримати, якби продала своє майно.

З урахуванням викладеного, позивач просить зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном - 21/50 частини домоволодіння та земельною ділянкою площею 0,072 га, що розташовані по АДРЕСА_1, а саме: заборонити відповідачам яким-небудь способом перешкоджати позивачу в продажу належної їй частини домоволодіння та земельної ділянки, зокрема, але не виключно шляхом вчинення лайок, виказування погроз як потенційним покупцям, так і позивачу, будь-яким іншим чином чинити перешкоди продажу майна, як-то приходити під час проведення позивачем переговорів з потенційними покупцями, пошкоджувати або погрожувати пошкодити майно позивача, чинити будь-які дії, що можуть завадити нормальному проживанню в домоволодінні позивача як самого позивача, так і потенційних покупців у разі придбання ними домоволодіння; розповсюджувати неправдиву інформацію щодо позивача,ображати позивача та потенційних покупців майна позивача. Стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку на її користь збитки у сумі 63.486,93 гривень.

Також, позивач просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на її користь завдану моральну шкоду в сумі 10.000,00 гривень, мотивуючи тим, що внаслідок протиправних дій останніх, пов'язаних з образами як в її сторону, так і членів сім'ї, псування майна, перешкоджанням продажу майна, зниження репутації, що призвело до душевних страждань, погіршення здоров'я та загального психологічного стану.

В судовому засіданні позивач, представники позивача позов підтримали.

Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, надавши заперечення на позов, обґрунтовуючи тим, що ніяких перешкод в реалізації права власності позивача відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не здійснювали та не мають наміру робити подібне в подальшому. Зокрема, коли останнім стало відомо про наміри позивача продати належну їй на праві власності частину будинку, віднеслися з розумінням та в усній формі запропонували їй продати півбудівлі за ринковою ціною, оскільки запропонована позивачем в заяві ціна 50000,00 доларів США, є на їх думку завищеною. Вочевидь, у зв'язку з багаторічними неприязними, а іноді навіть ворожими відносинами у родині, позивач відхилила надану пропозицію, мотивуючи своє рішення тим, що за свою частку будинку вона бажає отримати 50000,00 доларів США. Усвідомлюючи своє переважне право на придбання частини будинку, де один з відповідачів є співвласником, керуючись ст. 362 ЦК України, ОСОБА_2 запропонував позивачеві продати вищевказане майно по реальній ринковій вартості, але позивач, керуючись власними мотивами, які однозначно мають фінансовий характер, наполегливо намагалась продати свою частину будинку за ціною 50000,00 доларів США. Звичайно, зорієнтовані рекламними оголошеннями потенційні покупці, приходили подивитися запропоновану їм частину будинку. Однак дізнавшись, що будинок не оснащений комунікаціями, на подвір'ї знаходяться споруди господарського призначення, які належать співвласнику і які не можливо знести без його згоди, покупці категорично не погоджувалися з запропонованою ціною. Тим паче, пропозиції співвласників щодо купівлі частини будинку за ринковою ціною залишалися в силі, тому, коли з'являвся черговий покупець, відповідачі попереджали його про те, що мають право переважної купівлі, а в іншому випадку мають наміри оскаржувати дії продавця в судовому порядку, згідно чинного законодавства з послідуючим переведенням прав та обов'язків покупця на себе, що є єдиним фактом, який підтверджує аргументацію позивача щодо перешкод реалізації права власності. Однак, на дімку відповідачів, дані дії не можна розглядати як погрози та дійсні перепони на шляху укладення позивачем договору купівлі продажу. Потенційних покупців, з огляду на пропоноване майно, категорично не задовольняла зазначена позивачем ціна 50000,00 доларів США. Зрозумів це, позивачем в усній формі було запропоновано потенційним покупцям нижчу ціну, (зі слів потенційних покупців ОСОБА_7 за ціною 40 000,00 доларів США, ОСОБА_8 - 35 000,00 доларів США), чим було порушено права відповідачів на купівлю частини будинку. Даний факт у судовому засіданні можуть підтвердити свідки, які безпосередньо чули перемовини з приводу купівлі-продажу частини домоволодіння, а саме: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Тим паче, коли відповідачам стало відомо від свідків, що покупцям запропоновано купити частину домоволодіння, де вони мають право переважної покупки, за ціною нижчою, чим запропоновано їм, вони попередили позивача про порушення своїх прав та майбутній захист їх у судовому порядку, що дало змогу позивачеві інтерпретувати дане ствердження як перешкоджання продажу належного їй об'єкту права власності. Щодо солідарного стягнення з відповідачів збитків (упущеної вигоди) у розмірі 63.486,93 гривень, стверджують, що ніяких реальних та об'єктивних доказів щодо протиправних дій або бездіяльності з боку відповідачів, які порушили права позивача і призвели б до неотримання прибутку в майбутньому, позивачем надано не було. Щодо демагогічних тверджень позивача про перешкоди, які нібито чинили відповідачі в реалізації позивачем права власності на нерухоме майно, яке виражається в створенні перешкод у продажі частини будинку, є суто емоційним і базуються на особистих довготривалих неприязних стосунках з родиною відповідачів. Таким чином, позивачем не наведено жодних фактичних доказів в чому саме полягає її упущена вигода, відповідних розрахунків та підтвердження того, чим реально обґрунтовуються її розрахунки. Відносно стягнення з відповідачів в солідарному порядку завданої моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень, вважають, що позивачем не були надані жодні докази заподіяння моральних страждань та втрат немайнового характеру. Зокрема, позивачем не підтверджено факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. Отже, виходячи із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, вбачається, що не надано жодних реальних доказів щодо порушення фізичної, морально-психологічної, виробничої, матеріальної, емоційної, побутової, особистої та соціальної сфер життя позивача, що є підставою для компенсації моральної шкоди. А тому, просять у позовних вимогах позивача відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали у справі суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з ухвали Васильківського районного суду Київської області від 20.11.2002 року, затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 і ОСОБА_12, за якою: 1) визнано право власності та виділено ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1: приміщення 1-1 площею 8,4 м? вартістю 1854,00 гривень; 1-2 площею 6,1 м? - 1347,00 грн.; 1-3 площею 8,8 м? - 1942,00 грн.; 1-4 площею 18,0 м? - 4605,00 грн.; 1-5 площею 20,3 м? - 5193,00 грн., ганок з піддашком - 424,00 грн. на загальну суму 15365,00 грн., а також службові приміщення та будівлі: сарай "Б" вартістю 5750,00 грн., туалет "Т" - 529,00 грн., огорожу із шиферу - 464,00 грн., криницю - 643 грн., огорожу фасадну - 241,00 грн., ворота № 4 металеві - 598,00 грн., погреб "Е" - 709,00 грн., а всього на суму 8934,00 грн. Крім цього, в спільне користування співвласників виділити ворота № 3 - фасадні вартістю - 92 грн. Це становить 29/50 частини будинку з прилеглими надвірними будівлями та спорудами на суму 24391,00 грн. - квартири № 1. 2) визнано право власності та виділено ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1: приміщення 2-1 площею 14,5 м? вартістю 3202,00 грн., 2-2 площею 8,5 м? - 1876,00 грн., 2-3 площею 17,7 м? - 4528,00 грн., 2-4 площею 20,0 м? - 5116,00 грн., ганок - 187,00 грн., всього на суму 14 909,00 гривень, а також службові будівлі та споруди: сарай "В" вартістю 1607,00 гривень, сарай-погреб "Г" - 465,00 гривень, сарай "Д" - 923 грн., на суму 2995,00 грн. Крім цього, в спільне користування співвласників виділити ворота № 3 - фасадні на суму 67 грн. Це становить 21/50 частини будинку з надвірними будівлями та спорудами на суму 17971 гривень - квартири НОМЕР_1. Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 1496 м? біля будинку АДРЕСА_1, за яким виділено частину земельної ділянки під подвір'я спільного користування співвласників, таким чином: зі сторони земельної ділянки НОМЕР_2 на відстані 1,0 м від бокової стінки будинку, від воріт металевих провести пряму розміром 22,67 м, паралельно стіні будинку - до перетину; з фасадного повернути в напрямі межі з земельною ділянкою НОМЕР_2 і по фасадній лінії спірної земельної ділянки - до перетину з межею з земельною ділянкою НОМЕР_2 з цієї відмітки; по межі з земельною ділянкою НОМЕР_2 відміряти 22,6 м, тобто до металевих воріт - кінцевої точки 22,67 м по металевих воротах - до перетину з прямою, що проведена на відстані 1,0 м від бокової стінки будинку. Це подвір'я спільного користування співвласників і його площа становить 46 м? тобто по 23 м кожному співвласнику. Крім того, в особисте користування ОСОБА_2 виділено частину земельної ділянки таким чином: з кінцевої точки лінії подвір'я спільного користування, тобто, починаючи з металевих воріт, по межі з земельною ділянкою НОМЕР_2 в напрямі тилу спірної земельної ділянки до кінця - 58,83 м. 3) ОСОБА_2 зобов'язано протягом одного місяця з дня набрання рішення законної сили зняти ворота № 3 по лінії подвір'я спільного користування, залишивши їх у своїй власності.(а.с.8-17).

Відповідно до акту встановлення меж земельної ділянки АДРЕСА_1, складеного 30.01.2003 року спеціалістом-землевпорядником Калинівської селищної ради Васильківського району ОСОБА_13 в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, згідно з ухвалою Васильківського районного суду у справі № 22-776-2002 від 20.11.2002 р. Відповідно до якого земельні ділянки, що утворились, становлять 778 м? кожна та по 23 м? земель спільного користування. Межові знаки, якими закріплені земельні ділянки в кількості 13 штук показані в натурі і передані на зберігання землекористувачам. (а.с. 18-19).

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 07.08.2006 року ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 21/50 частина домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 від 17.02.2006 р. позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,072 га, розташована по АДРЕСА_1(а.с.22).

Як вбачається з акту перевірки від 12.09.2011 року, складеного спеціалістом-землевпорядником Калинівської селищної ради, головою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Калинівської селищної ради, членом адміністративної комісії в присутності позивача та ОСОБА_2, були відображені результати перевірки дотримання вимог земельного законодавства, правил благоустрою, норм добросусідства, на виконання ухвали Васильківського районного суду у справі № 22-776-2002 від 20.11.2002 р. Згідно з яким при обстеженні окремо визначеної земельної ділянки виявлено невідповідність розміру її ширини, що становить не 2 м, а 1,8 м. Таким чином, ОСОБА_2 порушені межі земельної ділянки (а.с. 24).

В судовому засіданні позивач пояснив, що відповідачі перешкоджають продати частину будинку та заважають користуватися частиною будинку.

У судовому засіданні представник відповідачів пояснив, що відповідачі скандалів не влаштовували, а попереджали потенційних покупців про те, що відповідачі мають право переважної купівлі на частину будинку. Також представник відповідачів вказав, що позивач не надав доказів, що порушено сфери життя відповідача, доказів моральних страждань.

Свідок ОСОБА_14 показав, що сім'я відповідачів вели себе агресивно, ображали позивача та висловлювалися, що це їх частина будинку і повідомляли про своє переважне право купівлі. Через таку поведінку співвласників ОСОБА_14 відмовився від придбання частини будинку.

Свідок ОСОБА_15 показала, що співвласники вчиняли лайку в присутності потенційних покупців, в наслідок чого потенційні покупці відмовлялися від придбання частини будинку.

Свідок ОСОБА_16 показав, що позивач пропонувала йому продати чатину будинку за 45000 доларів США.

Свідок ОСОБА_17 показав, що співвласники вказували, що будинок є батьківщиною і йому краще не придбачати цей будинок.

Свідок ОСОБА_6 показав, що співвласники при огляді будинку висловлювалися, що якщо він придбає частину будинку, то він спокійно жити не буде, і що цей будинок є спірним. При цьому ОСОБА_6 вважає, що такі проблеми йому не потрібні.

Свідок ОСОБА_10 показав, що позивач ходить до своєї чстини будинку вільно, без перешкод з боку відповідачів, лайок він не чув, що відбувається на подвір'ї будинку він не бачив.

Свідок ОСОБА_11 показав, що відомо про неприязні стосутні між сторонами спору.

Свідок ОСОБА_7 показав, що йому пропонували частину будинку до продажу за ціну близько 40000 доларів США, точніше він не пам'ятає, оскільки події відбувалися давно.

Свідок ОСОБА_8 показав, що пропонував позивачу придбати частину будинку за 35000 доларів США та зазначав, що він є близьким відповідачів та хотів, щоб будинок вцілому належав одній великій сім'ї. Також ОСОБА_8 показав, що коли приходив ОСОБА_14 оглядати будинок, то сам ОСОБА_8 разом з відповідачами без запрошення заходив на подвір'я позивача та повідомляв потенційного покупця про те, що вони мають переважне право на придбання цієї частини будинку, а пропозицію позивача зашити територію позивача вони свідомо ігнорували.

Свідок ОСОБА_9 показала, що знає що позивач планувала продати будинок і бачила як до позивача приїзжають люди. Також вона пояснила, що чула як відповідачі говорили потенційним покупця чого ви сюди йдете, все одно ми (відповідачі) перші покупці. Що стало перешкодою для придбання частини будинку покупцями - не знає.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Позивач довів суду, що відповідачі спільно без запрошення входили на подвір'я позивача під час огляду частини будинку потенційними покупцями та повідомляв потенційним покупцям про те, що частина будинку є спірною та те, що відповідачі мають намір оскаржувати договір купівлі продажу в судовому порядку.

Такими діями відповідачі створюють перешкоди позивачеві у продажу частину будинку.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно п.2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Щодо вимог позивача про стягнення солідарно з відповідачів збитки в сумі 63.486,93 грн., то позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В п.п. 2-4 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи з викладено відсутній склад правовідношення по відшкодуванню заподіяної шкоди (ст. 1166 Цивільного кодексу України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, з'ясовує, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Щодо вимог позивача про стягнення солідарно з відповідачів моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., то позивачем не надано суду доказів хто саме з відповідачів висловлював образи та погрози на адресу позивача та не надано суду доказів того, що ним саме в наслідок таких дій понесено душевні страждання, погіршилися його здібності їх реалізації та необгрунтовано розмір моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення дій, що порушують право, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 будь-яким чином перешкоджати ОСОБА_1 у продажу належного їй на праві власності 21/50 домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 та/або земельної ділянки площею 0,072 га, розташованої по АДРЕСА_1, зокрема, але не виключно шляхом вчинення лайок, виказування погроз як потенційним покупцям, так і ОСОБА_1, будь-яким чином чинити перешкоди продажу майна, як-то пошкоджувати або погрожувати пошкодити майно ОСОБА_1.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.В.Медведєв