Справа № 278/760/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

02 липня 2013 року, Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Зубчук І. В., з участю секретаря судового засідання Забродської Т.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі цивільну справу за позовом прокурора Житомирського району в інтересах держави до Житомирської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, третіх осіб державного підприємства "Житомирский військовий лісгосп", Міністерства оборони України, державної інспекції сільського господарства у Житомирській області, Житомирської обласної державної адміністрації про визнання недійсним розпорядження голови Жиомирської РДА від 07.05.2010 року №556, визнання недійсним державних актів та скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки, -

встановив:

Прокурор Житомирського району звернувся до суду з позовом в інтересах держави про визнання недійсним розпорядження голови Житомирської РДА від 07.05.2010 року № 556, визнання недійсними державних актів та скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки. Посилаючись на те що, прокуратурою Житомирської області та прокуратурою Житомирського району проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавство Житомирською РДА при передачі громадянами у власність земель площею 2,4238 га. для ведення садівництва на території Новогуйвінської селищної ради за межами населеного пункту відповідно до розпорядження голови Житомирського РДА №556 від 07.05.2010 року та виявленні порушення вимог земельного законодавства України що стало підставою для звернення до суду.

В судовому засідання представник відповідачів ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_23, ОСОБА_22, ОСОБА_19, ОСОБА_13, ОСОБА_16, ОСОБА_10 ОСОБА_2, ОСОБА_20 - ОСОБА_25 заявила клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки прокурор в позовній заяві виступає як позивач і не зазначає про відсутність органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах або відсутності у такого органу повноважень щодо звернення до суду, якими можуть бути облдержадміністрація, інспекція Держсільгоспінспекція України та її органи на місцях, позовна заява прокурора не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки жодна із викладених обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не підтверджені доказами, розгляд даної справи не підсудний Житомирському районному суду в порядку цивільного судочинства, оскільки такий позов має розглядатись в порядку адміністративного судочинства, субєктний склад, зміст позовних вимог та підстави позову свідчать про публічно-правовий спір, вимога про скасування судом державної реєстрації прав на нерухоме майно суперечить вимогам Закону, а вимоги до інших, уповноважених на це органів, прокурор в позовній заяві не ставить.

Представник Житомирської РДА підтримала заявлене клопотання, з підстав заявлених в ньому, представник Державної інспекції сільського господарства при вирішенні зазначеного клопотання поклався на розсуд суду.

Проте суд вважає, що з висновками викладеними в клопотанні погодитись неможна виходячи із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 45 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно із ст. 46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до статті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду.

Позовна заява прокурора Житомирського району не порушує вимог ст. 46 ЦПК України, оскільки, в даному випадку прокурор району діє в інтересах держави без зазначення уповноваженого органу та набуває статусу позивача.

Відповідно до ст.27 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи). Ст. 207 ЦПК України не передбачає підстави залишення заяви без розгляду, як відсутність доказів.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009N14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду має бути ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 13 і 14 Конституції України, ст.ст. 177, 181, 324 і глави 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК України, статті 2, 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Щодо скасування державної реєстрації, в даному випадку вони є похідним від визнання розпорядження недійсним та визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки Керуючись ст.ст. 209, 210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В заявленому клопотанні представнику ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_23, ОСОБА_22, ОСОБА_19, ОСОБА_13, ОСОБА_16, ОСОБА_10 ОСОБА_2, ОСОБА_20- ОСОБА_25 відмовити.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В.Зубчук