РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2013 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Курінного Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, 3-і особи КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, 4-а Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

УСТАНОВИВ:

Позивачка просить суд встановити, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належало домоволодіння по вул.Червонопартизанській № 5/48 в м.Харкові з господарськими будівлями згідно договору про право забудування ділянки землі від 05.08.1946 року. Також просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 12.03.2005 року. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що її дідусь і бабуся за час свого життя побудували вказаний будинок з надвірними будівлями, який потім добудовував її батько, та вона. Після смерті дідуся, бабусі та її батька вона є єдиною спадкоємицею на вказане домоволодіння.

Представник Харківської міської ради ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, надала до суду відзив, де вказала на необхідність розгляду позовної заяви в межах закону, на підставі наданих доказів. Також подала заяву про розгляд справи у відсутності представника Харківської міської ради.

Представник КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду клопотання про те, що не вважають себе зацікавленою особою по справі.

Представник Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, заперечення на позов до суду не надав.

Представник 4-ї Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.01.1930 року (а.с.11). 5.08.1946 року між ОСОБА_2 і Комунальним господарством Орджонікідзевської райради м.Харкова було укладено договір про право забудування, відповідно до якого ОСОБА_2 було надано під забудування земельну ділянку по вул.Червоних Партизан в м.Харкові площею близько 600 кв.м. (а.с.21-24). На вказаній земельній ділянці ОСОБА_2 разом із дружиною ОСОБА_3 за рахунок спільних коштів подружжя починаючи з 1948 року і по 1958 рік було побудовано житловий будинок літ.А-1, житлову прибудову літ.А1-1, льох літ.Б, сарай літ.Г. Вказане домоволодіння на даний час має № 5/48 по вул.Червонопартизанській в м.Харкові. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 під час зареєстрованого шлюбу за рахунок спільних коштів побудували вказане домоволодіння, суд вважає встановленим факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належало домоволодіння по вул.Червонопартизанській № 5/48 в м.Харкові з господарськими будівлями згідно договору про право забудування ділянки землі від 05.08.1946 року. При цьому суд враховує, що частки ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності є рівними, тобто кожен із них набув по 1/2 частині права власності на вказане домоволодіння. Також суд враховує, що заслуговують на увагу посилання позивачки на вимоги ЦК Української РСР 1922 року, який діяв на той час, в ст.ст.54, 58, 59 якого було передбачено, що предмет приватної власності можуть становити будівлі, власники яких мають право володіти, користуватись, розпоряджатися ними. Указом Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних жилих будинків» від 26.08.1948 року було передбачено право кожного громадянина збудувати для себе на праві приватної власності жилий будинок з відведенням йому у безстрокове користування земельної ділянки. ОСОБА_6 Міністрів СРСР «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ОСОБА_6 СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних жилих будинків» від 26.08.1948 року передбачено, що збудовані на відведених земельних ділянках будинки є особистою власністю забудовників.

13 жовтня 1964 року ОСОБА_2 помер (а.с.5). Відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на 1/2 частину вказаного домоволодіння. Спадкоємцями першої черги спадкоємців по закону після смерті ОСОБА_2 були його дружина ОСОБА_3 і син ОСОБА_4 (а.с.8), які спадщину прийняли, бо проживали разом із спадкодавцем у вказаному житловому будинку. Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст.529, 549 ЦК Української СРСР 1963 року, дружина померлого ОСОБА_3 і син ОСОБА_4 є спадкоємцями майна померлого ОСОБА_2 в рівних частках, тобто по 1/4 частині.

ОСОБА_3 і її син ОСОБА_4 за спільні кошти в 1967 році побудували прибудову літ. «а» і прибудову літ. «а1» у вказаному вище будинку, в 1984 році тамбур літ. «а2», в 1985 році гараж літ. «з». Викладене підтверджується технічним паспортом на вказане домоволодіння.

21 травня 1992 року померла ОСОБА_3 (а.с.6). Відкрилась спадщина на належну їй частину вказаного домоволодіння. Єдиним спадкоємцем першої черги після її смерті, який прийняв спадщину, був її син ОСОБА_4, який у встановлений в законі строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст.529, 549 ЦК України 1963 року, син померлої ОСОБА_4 є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3

Таким чином, після смерті своїх батьків, право власності на спірне домоволодіння в цілому перейшло до ОСОБА_4.

ОСОБА_4 помер 12.03.2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на спірне домоволодіння. Згідно листа 4-ї Харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася донька померлого ОСОБА_1 (а.с.9). Інші особи спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняли.

Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст. 1218, 1220, 1223, 1261, 1268, 1269 ЦК України, що набрав чинності з 01.01.2004 року, донька померлого ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_4

В 2008 році позивачка ОСОБА_1 за власні кошти на території спірного домоволодіння побудувала вбиральню літ. «Н», сарай літ. «К», навіс літ. «М», льох літ. «И», а в 2010 році побудувала ворота № 3 і хвіртку № 4. Викладене підтверджується технічним паспортом.

Із листа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» видно, що право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Червонопартизанській, 5/48 в м.Харкові не зареєстровано.

Згідно технічного висновку (а.с.12-20), технічний стан вказаного вище житлового будинку є задовільним і житловий будинок може використовуватися за призначенням.

Відповідно до ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.3 ст.376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Приймаючи до уваги, що позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_4, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що житловий будинок № 5/48 по вул.Червонопартизанській в м.Харкові відповідає вимогам будівельних норм і правил, може використовуватися за призначенням, не порушує права власників суміжних домоволодінь, що право власності на вказаний житловий будинок не зареєстровано в Харьківському МБТІ, у відповідності до вказаних вище вимог закону, суд позовні вимоги задовольняє і встановлює, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належало домоволодіння по вул.Червонопартизанській № 5/48 в м.Харкові з господарськими будівлями згідно договору про право забудування ділянки землі від 05.08.1946 року, а також суд визнає за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Червонопартизанській, № 5/48 в м.Харкові у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 12 березня 2005 року.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 215 ЦПК України, ст.ст. 529, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1218, 1220, 1223, 1261, 1268, 1269, 331, 376 Цивільного Кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належало домоволодіння по вул.Червонопартизанській № 5/48 в м.Харкові з господарськими будівлями згідно договору про право забудування ділянки землі від 05.08.1946 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Червонопартизанській, № 5/48 в м.Харкові у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 12 березня 2005 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційний суд Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: