Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-/778/1438/ 2013 р. Головуючий у 1 інстанції: Гашук К.В.
Суддя-доповідач Дзярук М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 квітня 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Крилової О.В.

Суддів Дзярука М.П.

Панкеєва О.В.

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зменшення розміру заборгованості по аліментам, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.

В позові зазначала, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2007 року стягнуто із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 1000 грн., починаючи з 16.05.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 їх доньці виповнилось 18 років, але згідно довідки Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ борг відповідача по сплаті аліментів станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 складає 60 050 грн. Протягом тривалого часу відповідач ухилявся від покладених на нього зобов'язань по сплаті аліментів, платежі були нерегулярні та в значно меншому розмірі, ніж визначено рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2007 року - від 50 до 300 грн., що є підставою для стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.

Просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь суму заборгованості по аліментам в розмірі 60 050 грн. та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів, встановлених рішенням суду в розмірі 18 653 грн., а всього 78 703 грн.

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру заборгованості по аліментам.

В позові зазначав, що він не ухилявся від сплати аліментів, призначених рішенням суду, а сплачував їх у меншому розмірі, як дозволяло йому його матеріальне забезпечення. На його утриманні також перебуває неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він неодноразово звертався до судів із заявами про зміну розміру аліментів, зімну порядку та способу виконання судового рішення, що свідчить про намагання виконувати рішення суду про стягнення аліментів. Крім того, виконання зобов'язань ОСОБА_3 були ускладнені тяжкою хворобою яку він переніс, що підтверджується випискою з амбулаторної картки від 27.07.2012 року.

Просив суд на підставі ст. 197 СК України частково звільнити ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами на суму 10000 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2012 року зустрічний позов об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2013 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованість по аліментам в сумі 57 282 грн. 99 коп. та неустойку за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 18 653 грн., а всього 75 939 грн. 99 коп. Зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення. Стягнуто зі ОСОБА_3 судовий збір в сумі 759 грн. 40 коп. на користь держави. Зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду, невірну оцінку наданих доказів та невірного встановлення обставин справи, просить рішення суду змінити, та викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції; "Позов ОСОБА_5 задовольнити частково. Зустрічний позов ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованість по аліментам у сумі 47282 грн.99 коп. Стягнути зі ОСОБА_3 судовий збір в сумі 472,82 грн. на користь держави".

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до частин 1,4 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Статтями 213,214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2007р. було вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно у розмірі 1 000,0 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідачем ОСОБА_3 не в повному обсязі сплачувались аліменти, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка складає на день досягнення повноліття донькою - 57 282,99 грн., що підтверджується розрахунком виконавчої служби (а.с. 135).

За змістом частини 4 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється держаним виконавцем, а у разі спору -судом.

В ході вирішення спору з'ясовано, що ні позивачка, ні відповідач визначений державним виконавцем розмір заборгованості по аліментах не оспорили, відповідач просив лише зменшити розмір у зв"язку з тяжким матеріальним станом.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментах, суд першої інстанції викладене до уваги не прийняв, не врахував, що порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження", згідно частини 7 якої суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Оскільки позивач і відповідач не оспорюють розмір зробленого виконавчою службою нарахування, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме.

За таких обставин судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 57 282,99 грн. заборгованості по аліментах слід скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_5 у задоволенні позову щодо стягнення заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 в частині стягнення неустойки за прострочення у виплаті аліментів, суд виходив із встановлених і доведених фактів про те, що внаслідок ухилення відповідачем ОСОБА_3 від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, з його вини виникла заборгованість по аліментах. Тому позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки відповідно до положень ст.196 Сімейного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та вважає, що судове рішення в цій частині є законним і не підлягає скасуванню. Суд всебічно перевірив обставини справи і вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та на підставі закону, що їх регулює. У судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини. Відсутність вини він обґрунтовує тим, що його матеріальний стан не давав можливості сплачувати аліменти у визначеному рішенням суду розмірі. Таке посилання апелянта не може бути взяте до уваги. Суд всебічно перевірив ці обставин і правильно відхилив їх, оскільки ОСОБА_3 є працездатним, доказів про відсутність можливості сплачувати аліменти у розмірі 1000,00 грн. на місяць не надав, з позовом про зменшення розміру аліментів за весь період стягнення аліментів не звертався.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта про те, що позивачка не довела у суді наявність його вини щодо прострочення сплати аліментів. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України обов'язок доказування відсутності вини ОСОБА_3 щодо такого прострочення лежить на ньому, а не позивачці.

З врахуванням наведених обставин та вимог ст.196 СК України суд першої інстанції обґрунтовано визнав позовні вимоги ОСОБА_5 доведеними і обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачки неустойку за весь час прострочення сплати аліментів 18 653,00 грн.

Колегією суддів також не встановлено обставин, які б давали підстави для відмови у стягненні розміру неустойки.

Згідно ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 29.02.2012 року по 12.03.2012 року, з 28.08.2012 року по 10.09.2012 року перебував на стаціонарному лікуванні. Однак з наданих суду копій виписок з історії хвороби не вбачається, що захворювання мало тяжку форму.

Дослідивши та надавши у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України оцінку наданим позивачем доказам стосовно зміни його матеріального та сімейного стану, суд прийшов до правомірного висновку про відсутність істотних у розумінні положень ст.197 СК України обставин для зменшення розміру заборгованості за аліментами на 10 000,00 грн., а тому відсутності підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316,317,319 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2013 року у цій справі змінити.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за несвоєчасну сплату аліментів задовольнити частково.

В частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості по аліментам в сумі 57 282,99 грн. - відмовити, в частині стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів - залишити без змін.

Рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про зменшення розміру заборгованості по аліментам та стягнутих судових витрат - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: