Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2013 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді ЛАСТОВКИ Н.Д.

При секретарі Фузік Г.В.

З участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3.

представників відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, 3-ті особи Головне управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, виселення, зняття з реєстрації, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6, звертаючись з позовом до суду, просить розірвати договір довічного утримання, укладений 21 квітня 2007 року з ОСОБА_3; стягнути з ОСОБА_3 збитки у зв'язку з несплатою матеріального забезпечення з урахуванням індексу інфляції в сумі 46 718,00 грн.; визнати ОСОБА_6 власником квартири АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1; виселити ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1; заборонити ОСОБА_3, ОСОБА_2 відвідувати квартиру АДРЕСА_1 та спілкуватись з ОСОБА_6; стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн.

Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідачка ОСОБА_3 всупереч умовам укладеного договору, не забезпечує її харчування, крім випадків виїзду відповідачів у відпустку, їжа для позивача є досить скудною, не забезпечує позивача належним доглядом та не надає допомоги у побутових справах, оскільки позивачка є інвалідом 1 групи та пересувається на візку, а відповідачка не має достатніх фізичних сил для належного догляду, відповідачі створюють несприятливі для позивача умови для здоров'я, оскільки протягом двох років позивачка виходила на вулицю лише двічі, близько півтора року позивачка проживає у своїй кімнаті із заклеєним вікном та закритим балконом, в коридорі вздовж стіни відповідачка зберігає велосипеди, що позбавляє її належно пересуватись, проводячи гігієнічні процедури позивачку саджають на стілець, який є нестійким та створює загрозу життю, при від'їзді відповідачів у відпустку позивачка залишається без догляду, при цьому одного разу не залишила ключі від квартири, був випадок влітку 2011 року коли відповідачі поїхали у відпустку, позивачці стало погано в туалетній кімнаті, де вона впала та провела там більше однієї доби, відповідачка також не забезпечує позивачку медикаментами необхідними по рекомендаціям лікаря, кімната в якій проживає позивачка не відповідає санітарним нормам, їй заборонено відповідачкою приймати гостей, 16 серпня 2012 року позивачка зверталась за допомогою до подруг з проханням надати їй притулок, крім того відповідачка всупереч умовам договору не надає позивачу матеріального забезпечення в розмірі 500,00 грн., заборгованість по якій з урахуванням інфляції утворилась в розмірі 46718,00 грн., що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

09.10.2012 року в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно яких, окрім позовних вимог просила зняти ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7 з реєстрації за місцем проживання в АДРЕСА_1, з підстав викладених у позовній заяві. (а.с. 36-39)

18.12.2013 року представник позивача ОСОБА_1 подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно яких, відмовляється від позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 збитків у зв'язку з несплатою матеріального забезпечення, з урахуванням індексу інфляції в сумі 46 718,00 грн. (а.с 16)

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2013 року прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 від позову по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, 3-ті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, виселення, зняття з реєстрації, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 збитків у зв'язку з несплатою матеріального забезпечення, з урахуванням індексу інфляції в сумі 46 718,00 грн., а провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, 3-ті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, виселення, зняття з реєстрації, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 збитків у зв'язку з несплатою матеріального забезпечення, з урахуванням індексу інфляції в сумі 46 718,00 грн. закрито. (а.с. 17, т. 3)

Представник позивачки ОСОБА_6 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та заяви про відмову від частини позовних вимог, просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та пояснень наданих під час судового розгляду справи.

Відповідачка ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях на позов, які долучені до матеріалів справи (а.с. 204-209, т. 1), додатково пояснила, що вона з сім'єю проживає у спірній квартирі з 2000 року, 21 квітня 2007 року у неї з позивачкою, з ініціативи ОСОБА_6, був укладений договір довічного утримання, після чого відповідачка разом з іншими членами сім'ї оселилися у двох кімнатах, де зробили ремонтні роботи та у місцях загального користування за власні кошти, у кімнаті позивачки ремонтні роботи не проводились за її проханням, оскільки вказана кімната нагадує їй померлу матір, разом з тим ремонтні роботи не передбачені договором довічного утримання, крім того відповідачка забезпечувала позивачку харчування, купувала та готувала їй їжу в тій мірі, що і своїй сім'я без виключення, також відповідачка контролює за станом здоров'я позивача, зазначила, що позивачка цілком має можливість рухатися без інвалідного візка, а тому має змогу пересуватись по квартирі та допомагати собі в елементарних необхідностях, відповідачі регулярно виводили позивачку на вулицю, одного разу вони їздили на море, відвідують реабілітаційний центр, інші дозвілля, також відповідачка слідкує за її гігієнічним станом, а з приводу стільця для купання, то це спричинено конструктивними можливостями ванної кімнати. З причини зникнення позивачки відповідачка зверталась до міліції, що також підтверджує піклування за позивачем, а тому вважає, що позов відповідача є безпідставним а викладені позивачем обставини вигаданими, адже вона належним чином виконувала свої обов'язки за договором довічного утримання та ставилась до ОСОБА_6, як до члена сім'ї.

Представники відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 судовому засіданні проти задоволення позову заперечували в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях на позов та пояснень наданих ОСОБА_3 в судовому засіданні, додатково пояснили, що за умов договору довічного утримання договір може бути розірваний за згодою сторін, однак жодного разу позивачка не зверталась з даним проханням до відповідача ОСОБА_3, остання навіть не знала про такий намір позивача, оскільки на її думку, догляд за нею проводився належним чином, і до ОСОБА_6 відносились як до члена сім'ї, вважає, що її підбурювали її подруги, адже вони допомагали та наполягали звернутись з позовом до суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях на позов та пояснень наданих ОСОБА_3 та її уповноваженими представниками під час судового розгляду справи.

Представник третьої особи - Головного управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надіслав до суду пояснення, в яких міститься клопотання про слухання справи за відсутності уповноваженого представника за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини по справі та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. (а.с. 190,т.1)

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилась про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_6 - ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_2, надавши оцінку свідченням свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд, приходить до наступного.

Статтями 626, 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст. 745 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання (догляду), за яким передається набувачеві у власність нерухоме майно, підлягає державній реєстрації.

Момент виникнення прав та обов'язків між сторонами, передбачених договором утримання (догляду), настає з нотаріального посвідчення договору. У цей момент також виникає і право власності у набувача щодо майна, яке йому передається за договором, окрім нерухомого майна, виникнення права власності щодо якого чинне законодавство пов'язує з державною реєстрацією правочину (ст. 334 Цивільного кодексу України). Право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, повинно бути зареєстровано у відповідних державних органах, про що у договорі здійснюється відповідний запис.

Судом встановлено, що 21 квітня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання посвідчений державним нотаріусом Десятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 2у-339/56, відповідно до умов якого, ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, яка на момент укладення цього договору належала ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 26.10.2000 року за реєстром № 9205 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 19.12.2000 року за № 206/30497. (а.с. 15 т.1)

Судом встановлено, що даний договір сторонами укладений за взаємною згодою, ініціатором укладення якого, як встановлено в судовому засіданні була позивачка ОСОБА_6, про що вона в судовому засіданні не заперечувала.

09.10.2007 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання, про що Київським міським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення № 037127. (а.с. 20 т. 2)

Відповідно до пункту 8 договору довічного утримання, ОСОБА_3 зобов'язалася довічно утримувати ОСОБА_6, надаючи їй комплекс послуг: забезпечувати її продуктами харчування, одягом, медикаментами, надавати їй необхідну допомогу, оплачувати медичну допомогу, зберігаючи за нею право довічного безкоштовного проживання у вищевказаній квартирі. В разі смерті відчужувача провести її захоронення та оплату всіх ритуальних послуг.

Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі - 500 грн. в місяць. (пункт 9 договору).

Відповідно до пункту 10 договору довічного утримання, відчужувач має право вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за цим договором.

Згідно з п. 16 вказаного договору, він може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку не виконання його умов і відмови від добровільного розірвання - однією із сторін у судовому порядку.

Як зазначалось стороною відповідача та не спростовувалось позивачкою в судовому засідання, що ОСОБА_6 до відповідачів з вимогою про розірвання договору довічного утримання не зверталась, а отже добровільного досудового врегулювання спору між сторонами не проводилось.

Відповідно до частини першої ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 має першу групу інвалідності з 15.09.2011 року, що підтверджується довідкою Серії 10 ААА № 768215 до акту огляду МСЕК. (а.с. 8 т.1)

З повідомлення Дніпровської міжрайонної МСЕК встановлено, що ОСОБА_3 має другу групу інвалідності з дитинства, з 31.03.2005 року довічно по неврологічному захворюванні. (а.с. 51, т.2)

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується сторонами по справі, що сім'я ОСОБА_3 проживають в АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_6 з 2000 року, з цього часу і здійснюють за нею догляд.

Як стверджувала сторона відповідача та не заперечувалось самою позивачкою, що ініціатором укладення договору довічного утримання була сама позивачка.

Відповідачі зазначили, що відносини в них з позивачкою були дружні, теплі, як до члена сім'ї і продовжувались до літа 2012 року.

Згідно довідки Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві встановлено, що ОСОБА_6 із заявами про злочин або інше правопорушення її прав не зверталась. (а.с. 70 т.1, 29 т2)

На заяву ОСОБА_6 до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо можливих протиправних дій з боку ОСОБА_3 листом від 05.11.2012 року повідомлено, що в ході перевірки встановлено, що стан квартири задовільний, а перешкод у користуванні житловим приміщенням зі сторони ОСОБА_3 не встановлено.(а.с.58, т. 2)

Позивачка ОСОБА_6 вказала, що відповідачка ОСОБА_3 не забезпечувала її харчуванням, що порушує умови договору довічного утримання.

Відповідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фора» загальна сума коштів витрачених ОСОБА_3 по дисконтній картці № НОМЕР_1 станом на 03.09.2012 року становить 11 511, 23 грн. (а.с. 71-76, т.1)

Крім того, ОСОБА_3 проведені витрати на харчування та одяг, що підтверджується товарними чеками, при цьому позивачка не заперечувала, що відповідачка купувала та готувала їжу разом для членів своєї сім'ї та ОСОБА_6 однаково, останньою було зауважено лише з приводу недостатнього різноманіття харчування. (а.с. 82-111, т.1)

Відповідачка в судовому засідання вказала, що інші підтвердження, зокрема, чеки на підтвердження проведення різноманітних товарів зникли з квартири, про що ОСОБА_3 03.10.2012 року звернулась до Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві із відповідною заявою про виявлення відсутності документів: розписки ОСОБА_6, фіскальних чеків на різні товари, доручення на представництво інтересів ОСОБА_6, цінні речі, гроші в сумі 3500,00 грн., що підтверджується довідкою заступника начальника Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_11 (а.с. 245, т.1)

Разом з тим, позивачка стверджує, про відсутність допомоги зі сторони відповідачів у прогулянках на вулицю, про що заперечувалась стороною відповідачів в судовому засіданні, посилаючись на те, що прогулянки проводились регулярно, крім того ОСОБА_6І завжди була присутньою у різноманітних дозвіллях, їй допомагали відвідувати реабілітаційний центр, відпочивати разом з родиною.

Згідно повідомлення Всеукраїнського культурно-просвітницького центру «Нове Життя» ОСОБА_6 з 01.01.2007 року по 03.09.2012 року реабілітацію не проходила, однак відвідувала Центр один раз на рік - «Новорічна зустріч». (а.с. 54, т.2)

Також позивачка стверджує, що умови її проживання є несприятливими для її здоров'я, оскільки близько півтора року позивачка проживає у своїй кімнаті із заклеєним вікном та закритим балконом, в коридорі вздовж стіни відповідачка зберігає велосипеди, що позбавляє її належно пересуватись по квартирі.

Разом з тим, відповідачі пояснили, що за власні кошти проводили ремонтні роботи, позивачка при цьому заборонила робити ремонт у її кімнаті, оскільки ця кімната нагадувала її покійну матір, крім того слід зазначити, що ОСОБА_6 користувалась не лише своєю кімнатою, адже як встановлено в судовому засіданні, сім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_6 за часту збирались у загальній кімнаті, де проводили свій час та приймали гостей, а також ОСОБА_6 користувалась приміщеннями загального користування.

Згідно акту № 459 від 05.10.2012 року соціального інспектування місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, в комісії у складі: фахового соціального працівника ОСОБА_12, майстра, голови кооперативу ОСОБА_13 та дільничного інспектора міліції ОСОБА_14 встановлено, що у вказаній трьохкімнатній квартирі проживають ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, де є постачання води, наявність газу, електроенергії, опалення, відсутня заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги, відсутнє аварійне/непридатне для проживання жиле приміщення, що становить безпосередню загрозу для життя та здоров'я, відсутні порушення санітарно-гігієнічних норм проживання, відсутні прояви/загроза насильства сім'ї, відсутні прояви жорстокого поводження з дитиною, відсутня неадекватна поведінка та встановлений сукупний дохід 6500,00 грн. (а.с. 175, т.1)

Разом з тим, в матеріалах справи міститься акт огляду житлового приміщення ОСОБА_6 проживаючої в АДРЕСА_1, затверджений головою правління ЖЕК «Надія» ОСОБА_13 та членами кооперативу: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, де вказано, що умови проживання ОСОБА_6 не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, ні загальнолюдському умовам проживання інваліда першої групи, стан квартири сприяє травматизму при пересуванні по квартирі, кімната ОСОБА_6 заставлена старими меблями, вікна старі, балкон заблокований кріслом, де знаходиться туалет кота, балкон заставлений строй матеріалами, позбавляючи доступ до повітря, для водних процедур використовується старий стілець, двері в туалет відкриваються всередину, що призвело до травмування ОСОБА_6 (а.с. 45, т. 1),

Однак, суд критично відноситься до змісту вказаного акту, оскільки як встановлено в судовому засіданні, зокрема свідчень ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 в судовому засіданні, де голова правління ЖЕК «Надія» - ОСОБА_13 показала, що не складала відповідного акту, а лише засвідчила його вже після складання ОСОБА_15, при цьому як встановлено судом, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 мають дружні відносини з позивачкою, а тому можуть відображати свою зацікавленість.

Згідно умов договору довічного утримання вартість матеріального забезпечення визначена сторонами в розмірі 500 грн. в місяць, однак як зазначалось сторонами по справі, позивач та відповідачка перебували в гарних, дружніх стосунках, витрати на квартиру, харчування та лікування проводилось із загального бюджету, позивачка не вимагала у виплаті матеріального забезпечення, а навіть сама віддавала свою пенсію на загальні потреби, а отже, позивачка ОСОБА_6 самоусунулась від даної позовної вимоги, крім того в подальшому і взагалі відмовилась від вказаної позовної вимоги.

Згідно поштового повідомлення ОСОБА_3 перераховано 18.09.2011 року кошти ОСОБА_6 в розмірі 524,20 грн. (а.с. 85, т. 1)

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_6 написані розписки, де вказується про відсутність у неї претензій до ОСОБА_3 по договору довічного утримання за 2007 рік, 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік, 2011 рік (а.с.177-181, т.1)

Як визначено, до в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення комплексної експертизи документів № 260/13-33/290/13-32/2136/13-33 від 15.03.2013 року встановлено, що досліджувані копії розписок від імені ОСОБА_6 від 21.12.2007 (т.1 ас 181), від 11.01.2009 (т.1 ас.179), від 26.12.2009 (т.1, ас. 180), від 26.12.2011 (т.1 ас. 178), від 12.01.2012 (т.1 ас 177) виготовлені шляхом монтажу. (а.с. 95-104 т. 2)

Разом з тим, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18, яка працює експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертних досліджень показала, що текст в розписках відрізняється за розміром, а деякі присутні слова не відносяться до розписок, це можна було зробити в редакторі, при виготовленні документу, оскільки в редакторі можна підганяти слова під розміри які необхідно. Встановлено, що в даному випадку є монтаж, оскільки співпадають слова із різних розписок, які є однакові по формі написання, по конфігурації окремих елементів, букв, навіть по лінії строки, в якій розташоване слово. Копії розписок були зроблені на копіювальному пристрої - ксероксі. Крім того, в різних розписках в датах було виявлено співпадіння цифр. По ксерокопіях не можливо визначити ким виконані розписки, оскільки, не відображається признак написання. Вказала, що з однієї розписки можна зробити декілька, допускає, що могло бути декілька оригіналів, оскільки зображення слів, цифр переплетено по різному.

Аналізуючи вказаний зміст експертного дослідження зі слів свідка ОСОБА_18, суд не може встановити чіткого змісту вказаних розписок, а також не може визначити їх оригінальність, адже чітким є визначення лише проведення копіювання вказаних розписок на пристрої ксероксі, а із-за відсутності признаку написання по ксерокопіях не встановлено ким виконанні вказані розписки.

Однак, суд враховує ту обставину, що позивачка починаючи з моменту проживання в одній квартирі разом з відповідачами з 2000 року, виявила своє бажання укласти договір довічного утримання у 2007 році та лише у серпні 2012 року звернулась до суду з вимогами неналежного її догляду, а отже враховуючи ці обставини, судом зроблено висновок про відсутність претензій за ці періоди зі сторони ОСОБА_6

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19, яка являється подругою ОСОБА_6, показала, що про існування договору довічного утримання дізналася з того моменту коли громадянка ОСОБА_6 пішла із дому, обґрунтовуючи це неналежними умовами проживання та бажанням розірвати договір. З умовами договору вона не ознайомлена, тому чітко вказати які умови утримання були порушені не може. Вказала, що ОСОБА_6 забороняли спілкуватися зі своїми знайомими, тому вона це робила за їх відсутності. Зазначила, що відвідала квартиру ОСОБА_6 лише один раз в 2002 році. Спілкування між подругами обмежувалось телефонними розмовами, при яких ОСОБА_6І не скаржилася на ОСОБА_3. Вважає, що ОСОБА_3 не належно доглядала за ОСОБА_6, а про наміри ОСОБА_6 піти з дому, їй було відомо за місяць до події.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20, яка являється знайомою сім'ї ОСОБА_6 з 1980 року, показала, що про договір довічного утримання дізналась у 2011 році, відвідувала ОСОБА_6 не часто, приблизно раз на пів року, за часту розмовляли по телефону, відвідувати мені не забороняли, кімната позивачки відрізнялась в гіршу сторону на фоні інших кімнат в квартирі, оскільки була запиленою, без ремонту. ОСОБА_6 не жалілась на ОСОБА_3, вважає із-за своєї скромності. Після події травмування ОСОБА_6 свідок доглядала за нею, в холодильнику була їжа. ОСОБА_6 пішла із дому за відсутності ОСОБА_3, коли останні були у відпустці.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21, яка являється подругою ОСОБА_6, показала, умови договору довічного утримання їй відомі, однак вони не виконувались відповідачами, кімната ОСОБА_6 була у жахливому вигляді, тому в серпні 2012 року вона забрала позивачку з квартири до себе, вважає, що ОСОБА_6 була залякана.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13, яка являється знайомою ОСОБА_6 та сім'ї ОСОБА_3, показала, що восени 2007 року до управління кооперативу «Надія», де вона працює головою управління, сторони подали копію договору довічного утримання. В квартирі сторін по справі, вона була тричі, двічі по аварійний ситуації та одного разу при огляді житлових умов, про що був складений акт. В коридорі квартири стояли велосипеди, які не дозволяють вільно проходити, квартира могла бути чистішою. Зазначила, що нею був засвідчений акт про травмування позивачки, однак вона його не складала, а лише підписала, акт був складений ОСОБА_15

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15, яка являється сусідкою ОСОБА_6, показала, що в квартирі ОСОБА_6 була декілька разів з приводу залиття своєї квартири. Коли прийшла до квартири також з приводу залиття побачила ОСОБА_6 з ганчіркою для прибирання, в той період ОСОБА_3 були у відпустці, при розмові ОСОБА_6 скаржилась на умови свого проживання, вказала, що балкон був заклеєний, умови проживання погані. Про договір довічного утримання їй було відомо, та стверджує, що його умови не виконувались.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22, яка являється знайомою ОСОБА_6 з 1998 року, показала, що з ОСОБА_2 познайомилась в центрі «Нове життя», про договір довічного утримання їй відомо, вважає, що він підписаний під тиском. Коли відвідувала ОСОБА_6 то помітила, що кімната була в поганому стані, ОСОБА_6 завжди голодна та погано одягнена. Зазначила, що просила ОСОБА_6 розірвати з відповідачкою договір довічного утримання та виселити ОСОБА_2 з квартири. Вважає, що договір був укладений не обдумуючи зі сторони позивачки, також пропонувала ОСОБА_6 знайти сторонню особу, яка буде її допомагати.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23, яка являється шкільною подругою матері ОСОБА_6, показала, що зі слів ОСОБА_6, грошову компенсації відповідачка не надавала, пенсію Петрова віддавала ОСОБА_3, ремонт у кімнаті ОСОБА_6 не проводився, про ситуацію з приводу падіння ОСОБА_6 в туалеті дізналась через десять днів, особисто допомогу не надавала. ОСОБА_24 останнім часом постійно скаржилась на погане ставлення до неї зі сторони ОСОБА_3, проте не зверталась до відповідачки з розмовами про їхні відносини.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_25, яка являється знайомою та подругою ОСОБА_6 з 2002 року, показала, що про договір довічного утримання дізналась влітку 2010 року. Був випадок у 2011 році коли ОСОБА_3 поїхали на відпочинок, ОСОБА_6 не відповідала на телефонні дзвінки, коли свідок приїхала, то побачила, що ОСОБА_6 знаходилась в туалеті на підлозі, де провела там півтора сутки. Їжу ОСОБА_6 відповідачі залишали у малій кількості, вважає, що вона не доїдала, кімната ОСОБА_6 була в поганому стані.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_26, яка являється знайомою ОСОБА_6 на протязі двадцяти років, показала, що про договір довічного утримання дізналась в 2011 році. Вказала, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на пропозиції відвідати центр по реабілітації інваліді відмовлялись з різних причин, виглядала ОСОБА_6 худою, зі слів ОСОБА_6, вона не виходила на вулицю на прогулянку, свідок не допомагала ОСОБА_6, оскільки в неї не було часу на це.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_27, який являється знайомим сім'ї відповідачів на протязі 15 років, показав, що відповідачі почали проживати після смерті матері ОСОБА_6 у 2000 році, оскільки зі слів свідка, мати була впевнена, що сім'я ОСОБА_3 буде належно доглядати за її донькою. Вказав, що при неодноразовому відвідуванні сторін з приводу різних святкувань, ОСОБА_6 завжди була присутньою за загальним столом, як член сім'ї. Йому було відомо про укладення договору довічного утримання, однак відносини ОСОБА_3 до підписання та після підписання договору не змінились. В сім'ї ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були гарні стосунки, умови проживання по всій квартирі були хороші.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_28, яка являється знайомою сім'ї відповідачів показала, що до квартири ОСОБА_3 приходила на свята де завжди була присутня ОСОБА_6 чиста та доглянута, ніколи не скаржилась, завжди були теплі та хороші стосунки між сторонами по справі, квартира була чистою, тому їй не зрозуміла спірна ситуація.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_29, яка являється знайомою сім'ї відповідачів на протязі 20 років, показала, що їй було відомо про договір довічного утримання, однак умови його не відомі, в гості до ОСОБА_3 приїжджали декілька разів на рік, відносини у сторін по справі були хороші, проблем між ними у спілкуванні не виникало, коли дізналась, що ОСОБА_6 зникла була здивована, думала що викрали. На умови догляду ОСОБА_6 ніколи не скаржилась, була доглянутою та чистою.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_30, яка являється сусідкою сторін по справі, показала, що про підписання договору довічного утримання їй нічого не відомо, з самого початку вважала, що позивачка є рідною сестрою відповідачки. Між сторонами ніколи не чула сварок. Їй відомо, що позивачка іноді залишалася вдома сама, однак за допомогою вона не зверталася. Свідок часто приходила в гості, оскільки мають хороші сусідські відносини, при цьому ОСОБА_6 завжди виглядала чистою та охайною, а квартира прибраною.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10, який являється сусідом сторін по справі, показав, що особисто з позивачкою не знайомий, про допомогу вона до нього не зверталась, декілька разів був в квартирі ОСОБА_3, яка була чистою.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_31, яка являються сусідкою сторін по справі, показала що ОСОБА_6 завжди була чистою, опрятною, в сторін завжди були гарні стосунки, вони ввічливо розмовляли один до одного, неприязність стосунків не помічала, не думала, що ОСОБА_6 відчуває свою ущербність.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_32, який являється сусідом сторін по справі, надав аналогічні покази свідку ОСОБА_31, додатково показав, що в сторін гарні добрі стосунки, образ ніколи не чув.

Суд, надавши оцінку показам свідків, приймає до уваги факти, що містять їх свідчення, разом з тим, суд, критично оцінює свідчення свідків ОСОБА_15, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_26, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_13 скільки будучи знайомими ОСОБА_6, їх відвідування ОСОБА_6 починаючи з 2007 року відбувалось не часто, менше одного разу на рік, а тому суд не може прийняти до уваги їх твердження про невиконання умов довічного утримання, також твердження свідків про заборону з боку ОСОБА_3 у спілкуванні із свідками не підтверджується, враховуючи, що ОСОБА_6 могла пересуватись по кімнаті, піднімати слухавку телефону, мала особистий мобільний телефон, а отже і мала засоби для спілкування, також стверджуючи про погані умови життя та ставлення до ОСОБА_6 свідки до правоохоронних органів із заявами не звертались, нарікаючи про погані умови життя, допомогу надавали в поодиноких випадках, стверджували, що це входить до обов'язків відповідачки ОСОБА_3, оскільки з нею був укладений договір довічного утримання, крім того, свідки зазначають, що при відсутності сім'ї ОСОБА_3 відбувся випадок, коли ОСОБА_6 впала у туалеті та провела там більше доби, пояснюється самою позивачкою в судовому засіданні, де вона підтвердила, що не заперечувала залишитись вдома сама, адже може пересуватись по квартирі та забезпечувати себе елементарними потребами.

Разом з тим, свідчення вказаних свідків не базується на доказуванню тих обставини на які вони посилаються та з приводу яких виникає спір, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 договір довічного утримання від 21 квітня 2007 року та наявні у справі докази, приймаючи до уваги пояснення позивачки та заперечення відповідачів, надавши оцінку показам свідків, ураховуючи положення цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачкою ОСОБА_3 не порушені умови договору довічного утримання, оскільки відповідачка не припинила виконання обов'язку щодо утримання позивачки, забезпечувала засобами харчування, лікування та іншими обов'язками по догляду та утриманню позивачки за умовами спірного договору, а позивачкою при цьому не надано суду доказів на спростування наведених обставин.

Отже, виходячи із дійсних обставин справи, характеру правовідносин, що склались між сторонами, оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи, що право власності не оспорюється в межах даного спору, суд не вбачає підстав у задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_6, що є похідними від вимог про розірвання договору довічного утримання, а саме у визнанні ОСОБА_6 власником квартири АДРЕСА_1, зобов'язанні ОСОБА_3 повернути ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1, виселенні ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1, заборони ОСОБА_3, ОСОБА_2 відвідувати квартиру АДРЕСА_1 та спілкуватись з ОСОБА_6 та знятті ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7 з реєстрації за місцем проживання в АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз'яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що шкода без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою.

Враховуючи характер спірних правовідносин, які виникли між сторонами у справі, визначені способи захисту для відновлення порушених прав позивача, які пов'язанні з розірванням договору довічного утримання, також відсутність доказів, що мали підтвердити факт заподіяння позивачу моральної шкоди, які не були долучені до позовної заяви та не надані позивачем під час розгляду справи, належного обґрунтування заявлених позовних вимог в цій частині, інших обставин, які мали свідчити про те, що діями ОСОБА_3 завдано позивачу моральну шкоду, судом не встановлено, тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., та відмовляє в позові в цій частині заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, 3-ті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, виселення, зняття з реєстрації, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі та враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст. ст. 23, 334, 626, 629, 744, 745, 755 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 58, 60, 61, 64, 84, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, 3-ті особи Головне управління юстиції у м. Києві, Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, виселення, зняття з реєстрації та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: