Справа № 1805/4206/2012 Провадження № 2-н/1805/493/2012
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2013 рокум. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі судді Сидоренко А.П., розглянувши матеріали цивільної справи про видачу судового наказу на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації „Сумигаз Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за за спожитий природний газ, -

В С Т А Н О В И В :

Зарічним районним судом задоволено вимоги заявника та видано судовий наказ.

Відповідно до ч. 2 ст. 103 ЦПК України, судовий наказ має відповідати вимогам виконавчого документа, встановленим Законом України Про виконавче провадження. Виходячи з вимог п. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження (пункт 3 частини першої статті 18 із змінами, внесеними згідно із Законом України від 04.07.2012 р. N 5037-VI), у виконавчому документі зазначаються, зокрема, індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, наявність вказаної інформації є обовязковою для вирішення питання про видачу судового наказу.

Згідно з ст.217 ЦПК України випливає, що суд, який ухвалив рішення, може вжити заходів для забезпечення його виконання, а також здійснює судовий контроль за виконанням судових рішень (глава №7 ЦПК України). Таким чином, суд має право з власної ініціативи витребувати у компетентного органу відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника.

Відповідно до пп.19(1).1.7. п.19(1). ч.19(1) ст.19 Податкового Кодексу України, органи державної податкової служби формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, до якого вноситься інформація про індивідуальні ідентифікаційні номери фізичних осіб. Отже, надання інформації стосовно індивідуальних ідентифікаційних номерів фізичних осіб віднесено до компетенції відповідного органу державної податкової інспекції.

Згідно зі ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Тому, на виконання вимог ст.14 ЦПК України, орган державної податкової інспекції зобовязаний надати витребувану судом інформацію.

Керуючись ст.ст.14, 103, 208, 217 ЦПК України, ст.ст.18, 26 Закону України Про виконавче провадження, пп.19(1).1.7. п.19(1). ч.19(1) ст.19 Податкового Кодексу України -

УХВАЛИВ:

1. Зобовязати Державну податкову інспекцію у м. Суми протягом трьох календарних днів з моменту отримання цієї ухвали надати відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації місця постійного проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

2. У випадку невідповідності зазначених судом у цій ухвалі даних про особу (П.І.Б., дата народження, адреса реєстрації місця постійного проживання) інформації, яка містить у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, зобовязати Державну податкову інспекцію у м. Суми надати відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер вказаної вище особи без зазначення будь якої адреси (за пошуковими параметрами П.І.Б., дата народження).

3. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зарічного районного сулу м. Суми А.П.Сидоренко