_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/1046/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2013 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Коваленко О.Б.,

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про стягнення заборгованості по аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 22.08.2010 року по 01.08.2012 року у сумі 1472363,83 гривень.

Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу 21 серпня 1992 року у них народилася донька ОСОБА_3. Відповідач не надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, у звязку з чим вона вимушена була звернутися до суду. 08 квітня 2009 року рішенням Малиновського районного суду м.Одеси було стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на її користь на утримання доньки ОСОБА_3. Відповідач не сплачував аліменти, у звязку з чим станом на 21.08.2010 року утворилась заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 14295,90 гривень. Позивачка просить стягнути неустойку за період з 22.08.2010 року по 01.08.2012 року у сумі 1472363,83 гривень.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив суду, що формально існує заборгованість по аліментам, але пеня значно завищена. Також представник позивача стверджував, що ОСОБА_2 нічого не винен позивачці, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3, донька відповідача, проживали після розлучення ОСОБА_2 з ОСОБА_1 на житловій площі, належній батькові відповідача, і в них існувала усна домовленість про звільнення від сплати аліментів замість надання у користування житлової площі.

Також зазначив, що у відповідача були серйозні проблеми зі станом здоровя, що повинно братися до уваги при вирішенні питання про його відповідальність.

Державний виконавець Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, був повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

08 квітня 2008 року рішенням Малиновського районного суду м.Одеси був задоволений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

11.12.2008 року Малиновським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист на примусове стягнення аліментів та відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листу №2-3365/08 року.

Відповідно розрахунку заборгованості по аліментам державним виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції встановлена заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_2 у розмірі 14295,90 гривень станом на 21.08.2010 року.

Згідно ч. 1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розрахунок пені за період з 21.08.2010 року по 01.08.2012 року становить 1472363,83 гривень.( пеня 1% за кожен день прострочення з 21.02.2008 року по 21.08.2010 року становить 165342,64 гривень +пеня 1/% за кожен день прострочення з 22.08.2010 року по 01.08.2012 року становить 1307021,19 гривень).

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Але відповідачем у справі не надано до суду жодного доказу, який би підтверджував його незадовільний матеріальний стан. Також ним не представлено до суду доказів його хвороби.

Суд не бере до уваги тверджень представника відповідача щодо звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів на підставі надання позивачці у користування житлової площі. Відповідачем не надано письмових доказів вказаної домовленості, а сама позивачка категорично заперечує факт існування даної домовленості.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментів підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перший Київський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про стягнення заборгованості по аліментів задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ОСОБА_4, зареєстрованого за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_2, пеню за несвоєчасну виплату по аліментам на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 у сумі один мільйон чотириста сімдесят дві тисячі триста шістдесят три гривень 83 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Коваленко О. Б.