Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3621/13 Головуючий у 1-й інстанції Федоренко О. І..
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Панкеєва О.В., Мануйлова Ю.С.

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Концерну Міські теплові мережі на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року в справі за позовом Концерну Міські теплові мережі в особі філії Концерну в Заводському районі до ОСОБА_2 про зобовязання укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, -

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2013 року Концерн Міські теплові мережі звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення (підвал) по вул. Орджонікідзе, 52 (прим.13,14) в м. Запоріжжя. Позивач як виробник, розподільник та постачальник теплової енергії для обігріву житла, побутових потреб населення, підприємств, установ і організацій в місті Запоріжжі, який поставляє теплову енергію також і в приміщення належне відповідачеві, запропонував, надіславши на адресу відповідача проект договору купівлі-продажу теплової енергії, укласти цей договір, однак відповідач цю пропозицію проігнорував.

У зв'язку з ігноруванням відповідачем пропозиції позивача щодо укладання договору купівлі-продажу теплової енергії, позивач просив суд зобов'язати відповідача укласти з позивачем договір купівлі-продажу теплової енергії.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Концерн Міські теплові мережі в особі філії Концерну в Заводському районі зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом ОСОБА_2 є власником підвального приміщення по вул. Орджонікідзе, 52 (приміщення 13,14) в м. Запоріжжі (а.с.38).

За актом від 23.11.2012 року, складеного представниками МТМ за результатами обстеження підвалу, належного ОСОБА_2, встановлено демонтаж опалюваних приладів, радіатори системи опалення відсутні. По приміщенню проходять лише трубопроводу зворотного теплоносія біля підлоги, зашитий декоративними панелями (а.с.35).

За довідкою КП ВРЕЖО № 4 магістральна внутрішньодомова теплова мережа, яка знаходиться у приватизованому підвального приміщення по вул. Орджонікідзе, 52 (приміщення 13,14) в м. Запоріжжі знаходиться на балансі ВП КП ВРЕЖО № 4 (а.с.74).

Відмовляючи в задоволенні позову Концерну теплові мережи, суд першої інстанції послався на те, що ст. 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту та за результатами акту МТМ від 23.11.2012 року у підвалі, який належить ОСОБА_2 відсутні опалювані прилади та вони не передбачені взагалі проектною документацією, отже він не є споживачем теплової енергії (а.с.20).

Доводи апеляційної скарги про наявність в приміщенні по вул. Орджонікідзе, 52 (приміщення 13,14) в м. Запоріжжі трубопроводів зворотного теплоносія, які виділяють тепло не приймаються колегією судів, оскільки за довідкою КП ВРЕЖО № 4 магістральна внутрішньодомова теплова мережа, яка знаходиться у приватизованому підвального приміщення по вул. Орджонікідзе, 52 (приміщення 13,14) в м. Запоріжжі знаходиться на балансі ВП КП ВРЕЖО № 4 (а.с.74) та за листом головного інженера МТМ зазначено, що ОСОБА_2 як власник нежитлового приміщення по вул. Орджонікідзе, 52 (приміщення 13,14) в м. Запоріжжі, не є споживачем комунальної послуги з централізованого опалення та підігріву питної води (а.с.20)

Колегія судів вважає, що посилання в апеляційній скарзі проте, що позивач обрав вірний спосіб захисту є безпідставними.

Суд не може навязувати позивачу обрання способу захисту, оскільки статтею 20 ЦК України визначено, що особа обирає свій захист на свій розсуд.

За правилами ст. 11 ЦПК України, яка визначає диспозитивність сторін, суд розглядає справу у межах заявлених позивачем вимог, обраних позивачем відповідно до вимог ст. 20 ЦК України на свій розсуд. Проте за вимогами ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд може захистити права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси лише у спосіб, визначений законами України.

Стаття 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

За вимогами ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів).

Постановою Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року в справі № 6-110цс12, яка у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, визначено, що серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов'язання особи до укладення відповідних договорів), отже суди не можуть зобовязувати укладати договори.

З урахуванням цього, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції дана належна оцінка письмовим доказам у сукупності з доводами сторін, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції, порушень норм матеріального або процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи не підтверджено а тому, підстав для скасування рішення та відмови у задоволенні позову не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 317 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Концерну Міські теплові мережі відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: