Справа № 395/365/13-ц Провадження № 2/395/142/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2013 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Орендовського В.А.,

при секретарі - Піддубному С.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відділу Державного земельного агенства у Новомиргородському районі, ОСОБА_4 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду до відділу Державного земельного агенства у Новомиргородському районі, ОСОБА_4 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права на земельну ділянку (пай) у порядку спадкування за законом, вказуючи на те, що 01 березня 1996 року померла його мати ОСОБА_7. При житті, на випадок своєї смерті, ОСОБА_7 заповіту не залишила. Вона була зареєстрована та проживала на території ОСОБА_4 сільської ради з дня народження - з 1915 року і по день смерті - 01 березня 1996 р. одиноко. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК України (від 18.07.1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин), спадкоємцями за законом першої черги померлої залишилися діти: син - ОСОБА_5, дочка - ОСОБА_5 (після одруження - ОСОБА_6) ОСОБА_8 та позивач (також син) - ОСОБА_3. У визначений законом строк для прийняття спадщини він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 9 січня 1998 року Новомиргородською держнотконторою заведена спадкова справа № 4 за 1998 рік, яка на даний час передана на зберігання до обласного нотаріального архіву у Кіровоградській області. Син померлої, ОСОБА_5 та її дочка, ОСОБА_6 в установлений законом строк не зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто спадщину не прийняли; на даний час дані спадкоємці на спадщину не претендують. З метою отримання коштів, що належали матері позивача, як колишньому вкладнику Ощадного банку СРСР він оформив свідоцтво про право на спадщину на майно померлої, тобто на кошти на рахунку № 571 у філії № 3025/02 відділення Ощадного банку с. Каніж, тим самим прийняв спадщину. 06 лютого 2013 року позивач звернувся до відділу Держземагенства у Новомиргородському районі з питаннями реєстрації державних актів своїх родичів. Посадові особи відділу Держземагенства запитали його, чому його мати не оформляла право власності на земельну ділянку, так як вона була членом КСП "Хлібороб" та була включена до списку додатку до державного акту на право колективної власності. Відтоді він дізнався про право матері на отримання у власність земельної ділянки. На його прохання відділ Держземагенства у Новомиргородському районі надав йому довідку, згідно якої ОСОБА_7 дійсно внесена до списку - додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, серія КР № 000014 (20 лютого 1995 р.) по колишньому КСП "Хлібороб" ОСОБА_4 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Також при видачі цієї довідки його проінформували, що на даний час видати йому сертифікат про право на земельну частку (пай) на померлу матір не є можливим, оскільки видача самих сертифікатів припинена, відсутні бланки такого документу, а також неможливість видачі сертифікату пояснюється ще й тим, що сертифікат може отримати на руки лише його власник. Відповідно до довідки відділу Держземагенства у Новомиргородському районі № 136/01-07 від 28.02.2013 р. розмір середньої частки (паю) по колишньому КСП "Хлібороб" на території ОСОБА_4 сільської ради складає 7,10 умовних кадастрових гектарів. Таким чином, 06 лютого 2013 р. дізнавшись про те, що його мати, внесена до списку - додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, серія КР №000014 (20 лютого 1995 р.) по колишньому КСП "Хлібороб" ОСОБА_4 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області звернувся до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори подав всі необхідні документи для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай). Однак йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ (оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) на вищезазначене майно), належне померлій ОСОБА_7. В звязку з викладеним позивач просить суд визнати за ним право на спадкове майно померлої ОСОБА_7, яке складається із земельної частки (паю) площею 7,10 умовних кадастрових гектарів, вартістю 151407,50 гривень, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії КР № 000014 від 20 лютого 1995р. по колишньому КСП Хлібороб на території ОСОБА_4 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області та надати дозвіл на виготовлення документів із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації такої земельної ділянки і подальшого отримання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив суд задовольнити її.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення.

Представник відповідача відділу Держземагенства у Новомиргородському районі в судове засідання не зявився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У судовому засіданні встановлено, що 01 березня 1996 року померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-OЛ № 269577, актовий запис № 14 від 01 березня 1996 року вчинений ОСОБА_4 сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області.

При житті, на випадок своєї смерті, ОСОБА_7 заповіту не залишила. Відповідно довідки, виданої ОСОБА_4 сільською радою № 253 від 27.02.2013 р. ОСОБА_7 була зареєстрована та проживала на території ОСОБА_4 сільської ради з дня народження, з 1915 року і по день смерті, 01 березня 1996 р. одиноко.

Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК України (від 18.07.1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин), спадкоємцями за законом першої черги померлої залишилися діти: син - ОСОБА_5, дочка - Григочук (після одруження - ОСОБА_6) ОСОБА_8 та син ОСОБА_3.

У визначений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Син померлої, ОСОБА_5, та її дочка, ОСОБА_6, в установлений законом строк не звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто спадщину не прийняли, а також на даний час дані спадкоємці на спадщину не претендують. З метою отримання коштів, що належали матері позивача, як колишньому вкладнику Ощадного банку СРСР він оформив свідоцтво про право на спадщину на майно померлої, тобто на кошти на рахунку № 571 у філії № 3025/02 відділення Ощадного банку с. Каніж, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру від 27 лютого 2013 року, копією спадкої справи № 4 оглянутої в судовому засіданні, тим самим прийняв спадщину.

06 лютого 2013 року позивач звернувся до відділу Держземагенства у Новомиргородському районі, де дізнався, що його мати не оформляла право власності на земельну ділянку, хоча вона була членом КСП "Хлібороб" та була включена до списку додатку до державного акту на право колективної власності. Відділ Держземагенства у Новомиргородському районі надав йому довідку, згідно якої ОСОБА_7 дійсно внесена до списку - додатку до Державного Акта на право колективної власності на землю № 238, серія КР № 000014 (20 лютого 1995 р.) по колишньому КСП "Хлібороб" ОСОБА_4 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Також при видачі цієї довідки його проінформували, що на даний час видати йому сертифікат про право на земельну частку (пай) на померлу матір не є можливим, оскільки видача самих сертифікатів припинена, відсутні бланки такого документу, а також неможливість видачі сертифікату пояснюється ще й тим, що сертифікат може отримати на руки лише його власник, що підтверджується копією Державного акту на право колективної власності на землю, серія КР № 000014 від 20 лютого 1995 року, довідкою №62/01-07 від 06.02.2013 року, яка видана відділом Державного земельного агенства у Новомиргородському районі.

Позивач звернувся до Новомиргородської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), однак йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яка розташована на території ОСОБА_4 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 01 березня 2013р. №185/02-31.

Згідно із Указом Президента України від 08.08.1995 р. № 270 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільгосппідприємствам і організаціям, Законом України Про колективне сільгосппідприємство - право на земельну ділянку (пай) мають члени колективних сільгоспідприємств, кооперативів, акціонерних товариств, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому та залишились його членами. Отже ОСОБА_7 під час розпаювання земель КСП "Хлібороб" мала законне право на одержання земельної частки (паю), як член цього сільгоспідприємства і була включена до списку - додатку до Державного Акта на право колективної власності на землю за № 238, серія КР №000014 (20 лютого 1995р.) по колишньому КСП "Хлібороб" ОСОБА_4 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30.08.2008 року Про судову практику у справах про спадкування при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно до ухвали Верховного Суду України від 25.04.2002 року член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, в тому числі й у випадку, коли з різних причин він не зміг отримати сертифікат на право на земельний пай.

01 березня 1996 року мати позивача ОСОБА_7 померла, так і не отримавши сертифікату на право на земельну (частку) пай. Відповідно до довідки відділу Державного земельного агенства у Новомиргородському районі № 136/01-07 від 28.02.2013 р. розмір середньої частки (паю) по колишньому КСП "Хлібороб" на території ОСОБА_4 сільської ради складає 7,10 умовних кадастрових гектарів та її вартість складає 151407,50 гривень, що підтверджується вищевказаною довідкою.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог статей 1217, 1218, 1225, 1267 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно вимог ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує це право, та його державною реєстрацією, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Зважаючи на те, що право власності на земельну ділянку у ОСОБА_7 не виникло, то суд позбавлений можливості визнати право власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 в порядку спадкування, проте зважаючи на те, що спадкодавець за життя була внесена до списку - додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, серія КР № 000014 (20 лютого 1995 р.) по колишньому КСП "Хлібороб" ОСОБА_4 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, то суд вважає можливим визнати за ОСОБА_3 право на земельну ділянку.

Проаналізувавши викладені вище норми цивільного та земельного законодавства, зваживши у сукупності наведені вище обставини, у тому числі відсутність відомостей про інших спадкоємців, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, не порушують законних прав та інтересів інших осіб, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.209, 215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) для ведення особистого селянського господарства, площею 7,10 умовних кадастрових гектарів, вартістю 151407,50 гривень, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії КР № 000014 від 20 лютого 1995р. по колишньому КСП Хлібороб, розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, яка померла 01.03.1996 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В. А. Орендовський