Справа № 219/448/2013- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2013 Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Воробйової І.В., при секретарі Черкай С.М., народних заседателів ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю лікаря-фтізіатра ОСОБА_3, представника Соледарської міськради ОСОБА_4, прокурора Подлуцької Н.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Артемівську цивільну справу за заявою Комунального лікувально-профілактичної установи Міський протитуберкульозний диспансер м.Артемівську про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного диспансеру особи, хворої на заразну форму туберкульозу ОСОБА_5 -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного диспансеру особи, хворої на заразну форму туберкульозу, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5, 03.02.1977р.н., мешкає в м.Соледарі, вул.60 років Жовтня, 22-43, має заразну форму туберкульозу та представляє епідемічну загрозу для оточуючих, відмовляється спілкуватися із представниками фтізіатричної служби, відмовився від подальшого лікування в диспансері. Оскільки зберігається епідемічна загроза для оточуючих, тому просили примусово госпіталізувати його для лікування терміном на 3 (три) місяці.

У судовому засіданні представник заявника на своїх вимогах наполягає, просив примусово госпіталізувати ОСОБА_5О, оскільки він являється виділювачем мікобактерій туберкульозу і представляє епідемічну загрозу для оточуючих, лікуватися не бажає. Додатково пояснила, що несвоєчасне вжиття заходів щодо лікування хворого на туберкульоз ОСОБА_5 надалі сприятиме значному погіршенню фізичного стану самої хворого, а також його знаходження поза межами протитуберкульозного закладу і можливість мати контакт з оточуючими утворюватиме загрозу розповсюдження хвороби серед населення.

На підставі ст. 285 ЦПК України справа розглядалася у відсутності хворого на туберкульоз ОСОБА_5, оскільки він становить загрозу розповсюдження хвороби.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги заявника, наполягав на обов'язковій госпіталізації .

У судовому засіданні представник Соледарської міської ради не заперечував проти госпіталізації для лікування ОСОБА_5

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, з урахуванням соціальної небезпечності громадянина, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню, оскільки згідно з наданими медичними документами та згідно висновку ВКК від 18.01.2013 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає в м.Соледарі, вул.60 років Жовтня, 22-43, не працює, перебував на диспансерному обліку, являється бактеріовиділювачем, представляє епідемічну загрозу для оточуючих.

Згідно з вимогами Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення боротьби із захворюванням на туберкульоз" від 15.03.2006р. статті 12 до особи, яка являється виділювачем мікобактерій туберкульозу та представляє епідемічну загрозу для оточуючих, а саме таким є хворий ОСОБА_5, 03.02.1977р.н., ухиляється від лікування, застосовується примусова госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

Статтею 1 Закону України Про боротьбу із захворюванням па туберкульоз від 19.04.2012 року, визначено, що туберкульоз - це інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу, протікає з періодичними загостреннями, рецидивами та ремісіями, вражає переважно найбідніші соціально дезадаптовані групи населення(біженці, мігранти, особи, які перебувають в установах кримінально-виконавчої системи, особи без постійного місця проживання, алкоголіки, наркомани тощо), вимагає тривалого комплексного лікування та реабілітації хворих, негативні соціально-економічні наслідки, що спричиняються туберкульозом, дали підстави віднести цю хворобу до соціально небезпечних.

Відповідно до Закону України Основи законодавства України про охорону здоров'я туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань.

Згідно зі ст.13 зазначеного Закону, особи, хворі на туберкульоз, зобов'язані дотримуватись режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити в установлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватись вимог санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах. На роботі і в побуті, вживати інших заходів для запобігання поширенню туберкульозу.

Як передбачено ст. 25 Закону України Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз", особи, винні у порушенні законодавства про боротьбу із захворюванням на туберкульоз, несуть відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ст. 53 Закону України Основи законодавства України про охорону здоровя порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, в тому числі у примусовому порядку, встановлюється законодавчими актами України.

Відповідно до ст.12, 25 Закону України Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз лікування хворих на туберкульоз здійснюються під обов'язковим медичним контролем із дотриманням установлених стандартів лікування.

Хворі на заразні форми туберкульозу, в і тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозпих закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування.

У разі ухилення під обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозного закладу, визначеного місцевими органами виконавчої влади.

Обов'язкова госпіталізація осіб, щодо яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється на строк до трьох місяців.

У судовому засіданні доведено, що ОСОБА_5 страждає туберкульозом легенів, заразною формою, що підтверджується висновком лікувально-консультативної комісії. Згідно з цим висновком несе загрозу розповсюдження інфекції і за станом здоровя потребує обовязкового стаціонарного лікування з розміщенням у протитуберкульозному диспансері. Але, ОСОБА_5 ухиляється від лікування.

Вищезазначені обставини дають підстави для прийняття рішення про обовязкову госпіталізацію ОСОБА_5 до протитуберкульозного закладу, а саме строком на три місяці.

Тому суд вважає за необхідне примусово госпіталізувати ОСОБА_5, 03.02.1977р.н. до протитуберкульозного закладу.

На підставі ст.12 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення боротьби із захворюванням на туберкульоз" від 15.03.2006р., ЗУ Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз від 19.04.2012 року керуючись ст.ст.11-1, 15, 285-286, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Комунального лікувально-профілактичної установи Міський протитуберкульозний диспансер м. Артемівська про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного диспансеру особи, хворої на заразну форму туберкульозу ОСОБА_5, 03.02.1977р.н., мешкає в м.Соледарі, вул.60 років Жовтня, 22-43.

Примусово госпіталізувати ОСОБА_5, 03.02.1977р.н., мешкає в м.Соледарі, вул.60 років Жовтня, 22-43, до Комунального лікувально-профілактичної установи Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки для отримання лікування строком 3 (три) місяці.

Рішення про задоволення заяви, про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного диспансеру, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Артемівський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В.Воробйова

Народні заседателі: