АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Котули Л.Г.

Суддів Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

При секретарі Круглик В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування по закону,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 року в задоволені позову відмовлено в повному обсязі.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити первинний позов в повному обсязі, оскільки судом неповно з'ясовані обставини справи та порушенні судом норми матеріального та процесуального права.

Відповідач та треті особи , належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, проте представник відповідача та Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві і ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилися і причини неявки суду не повідомили , а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_6, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 105 ЦК УРСР ( 1963 р.) , яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин , громадянин, який збудував або будує жилий будинок , здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу або без належно затвердженого проекту , або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил , не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його , дарувати , здавати в найм тощо.

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР , затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року ( була чинна до 13 грудня 1995 року ) , реєстрації підлягають усі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР , що належать , зокрема, громадянам на праві особистої власності. Будинки , що підлягають реєстрації , повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом , затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Пунктом 7 зазначеної Інструкції зазначено , реєстрація проводиться на підставі документів , що встановлюють право власності ( правовстановлюючих документів)

Відповідно до пунктів 4,9 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику застосування судами законодавства , що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок " №7 від 04 жовтня 1991 року у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки , збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Право власності на жилий будинок , збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію , виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 3 постанови №9 від 19 вересня 1975 року " Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України " роз'яснив , що вирішуючи позови про право власності на самовільно споруджені жилі будинки або прибудови, в тому числі пов'язані з купівлею-продажем, міною, даруванням, спадкуванням останніх, а також вимоги про поділ цих будівель між учасниками будівництва і визначення порядку користування приміщеннями в них, про відшкодування витрат, понесених на самовільне будівництво, суди повинні враховувати, що щодо таких жилих будинків і прибудов не виникає прав і обов'язків власника ні в осіб, які їх спорудили, ні в осіб, які уклали щодо них угоди.

З матеріалів справи вбачається , що батьками позивачка були ОСОБА_7,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2( а.с. 7) .

Зі змісту позовної заяви вбачається , що підставою до будівництва спірного будинку була заява її батька до Райпрофсожа Київського відділення Південно-Західної залізниці і дозвіл останньої на будівництва житла .

В матеріалах справи є копія заяви завгоспа ОСОБА_7 голові Київського відділення Південно-Західної залізниці, в якій він просив дозволити йому побудувати своїми силами жилу кімнату на території піонерського табору Пуща Водиця ( а.с.54)

З листа Четвертої Київської державної нотаріальної контори від 25 квітня 2013 року вбачається , що ОСОБА_1 звернулася до зазначеної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою .

Проте державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на будинок та земельну ділянку з посиланням на те , право власності на будинок та земельну ділянку за померлими не зареєстровано.( а.с. 55, 62 , 63 )

Відмовляючи у задоволені позову про визнання права власності за ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарсько-побутових надвірних будов та споруджень: двох гаражів, літньої кухні та господарського будинку , які розміщенні за адресою : АДРЕСА_1 , суд правильно виходив з того , що відповідно до п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті , а тому право власності за померлими особами не може бути визнано.

За даними Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна , житловий будинок та господарсько- побутових споруд - двох гаражів, літньої кухні та господарського будинку , що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 на праві власності не зареєстровано( а.с.62)

Зі змісту листа Головного управління Держкомзему у м. Києві від 19.04.2013 року № 1349 випливає, що право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 за померлими батьками позивачки не зареєстровано.( а.с.62)

Таким чином , вирішуючи спір , суд правильно встановив , що спірний будинок є самовільним будівництвом , правовідносини , що виникли з приводу визнання на нього права власності у порядку спадкування регулюються нормами ЦК УРСР , зокрема ст. 105 ЦК України та відповідними нормативно- правовими актами , що були чинними на час їх виникнення, а тому у задоволені позову правильно відмовив.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують та не є підставою до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: