№ 4-c-489-99/2013
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2013 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі представника скаржника ОСОБА_1, представника Ленінського ВДВС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на рішення державного виконавця,

встановив:

У листопаді 2012 року скаржник звернувся до суду зі скаргою, якою просить визнати протиправними і скасувати акти від 12.10.2012 та 06.11.2012 про невиконання боржником рішення суду, постанову від 15.10.2012 про накладення штрафу у розмірі 170 грн. та постанову від 07.11.2012 про накладення штрафу у розмірі 340 грн. В обґрунтування скарги посилається на те, що державним виконавцем не виконано вимоги ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 21 лютого 2012 року та не надано строк для самостійного виконання рішення суду. Вказує, що 04 травня 2012 року виконавець виніс постанову про відкладення виконавчих дій до 11.05.2012 з посиланням на вказану ухвалу, однак скаржник не вважає це наданням строку для самостійного виконання рішення. Посилається також, що 05.10.2012 та 02.11.2012 державним виконавцем було підготовлено вимогу про явку для передачі гаражу, однак першої вимоги скаржник не отримав, а другу отримав із запізненням. У звязку з цим вважає акти та постанови протиправними.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити на підставах викладених в ній.

Представник Ленінського ВДВС проти задоволення скарги заперечував, вказав, що штраф накладено не за невиконання вимоги про явку, а за невиконання рішення суду. Вказує, що ним на виконання ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 21.02.2012 винесено постанову від 04.05.2012 в якій зазначено строк для самостійного виконання до 11 травня 2012 року.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про те, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з матеріалів справи та виконавчого провадження 04.05.2012 державним виконавцем Кюкало Ю. М. винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій у якій вказано, що боржник має самостійно виконати рішення суду в строк до 11.05.2012.

Зазначена постанова сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась.

Актом державного виконавця від 23.08.2012 встановлено, що боржник на вимогу державного виконавця зявився, але вимоги не виконав, рішення суду не виконано, оскільки боржником не допущено стягувача та виконавця до гаражу. Вказаний акт підписано понятими та боржником.

В судовому засіданні представник скаржника вказав, що рішення суду не виконано до цього часу.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_1 України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішення набрало законної сили 14.10.2011 та на його виконання видано виконавчий лист.

У встановлений виконавцем у постанові від 04.05.2012 строк боржником не виконано рішення суду та не виконано його до моменту розгляду скарги.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем винесено постанову від 15.10.2012 про накладення на боржника штрафу в розмірі 170 грн. винесено відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а відтак вимоги щодо визнання постанови протиправною та її скасування задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Акти від 12.10.2012 та 06.11.2012 не є рішеннями державного виконавця в розумінні ст. 383 ЦПК України та лише фіксують певні обставини, а тому не можуть порушити прав та свобод скаржника. Вказаними актами зафіксовано, що рішення суду не виконано, що відповідає дійсності.

Суд приходить до висновку про те, що вимоги про визнання актів від 12.10.2012 та 06.11.2012 про невиконання рішення суду протиправними та їх скасування не підлягають задоволенню.

Як вже вказувалось, статтею 89 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець накладає штраф та встановлює новий строк для виконання рішення.

За таких обставин, умовою повторного накладення штрафу є невиконання рішення суду у встановлений виконавцем новий строк для виконання.

Постановою від 15.10.2012 такий строк встановлено не було, доказів отримання боржником інших документів якими встановлено новий строк для виконання рішення суду не надано, тому суд вважає, що постанова від 07.11.2012 про накладення штрафу за повторне невиконання рішення суду винесена за відсутності передбачених законом підстав.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності та допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що скарга в частині скасування постанови від 07.11.2012 про накладення штрафу підлягає задоволенню, в задоволенні іншої частини вимог належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 383-387, 208-210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення державного виконавця задовольнити частково.

Постанову від 07.11.2012 про накладення штрафу в розмірі 340 грн., винесену державним виконавцем Кюкало Юрієм Михайловичем скасувати.

В задоволенні вимог про визнання протиправними та скасування актів від 12.10.2012 та 06.11.2012, а також постанови від 15.10.2012 про накладення штрафу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв