Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2976/13-ц
Провадження №: 2/332/1128/13
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Заводський районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання -
ОСОБА_3 18.06.2013 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа Заводський районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, а саме: квартирою № 46а в будинку № 50 по вул.. Радіаторній у м. Запоріжжі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ОСОБА_4, ОСОБА_5, з одного боку та ОСОБА_3, з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 в реєстрі за № 468, позивач просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання.
Позивач просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що в матеріалах справи є відповідна заява.
Третя особа - Заводський районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, в судове не зявився, але надали заяву, що проти позову не заперечує.
Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, але він був належним чином повідомлен про час і місце розгляду справи.
У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
15.02.2011 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5, з одного боку, та мною, ОСОБА_3, з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 в реєстрі за № 468.
Пунктами 1, 3 Договору передбачено, що продавці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продали у власність, а покупець ОСОБА_3 купив у власність належну Продавцям на праві приватної власності квартиру №46а, що розташована у житловому будинку №50 по вул. Радіаторній у місті Запоріжжі, загальною площею 33,96 кв. м.
Продаж зазначеної квартири сторони здійснили за 55 604,50 грн., що еквівалентно 7 000 доларам США, які Продавці одержали усі повністю від Покупця з моментом підписання цього договору, та своїм підписом під цим договором підтвердили проведення зі сторони Покупця повного розрахунку за продаж зазначеної вище квартири та відсутність щодо нього будь-яких претензій матеріального характеру за продану квартиру.
Згодом, позивачем на підставі укладеного договору купівлі-продажу від 15.02.2011 здійснено державну реєстрацію в ОПЗМБТІ придбаного нерухомого майна, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 32426310 від 10.12.2011 р. (а.с.8)
Отже, позивач у встановленому законом порядку набув право власності на квартиру №46а, що знаходиться по вул. Радіаторній у будинку №50 у місті Запоріжжі.
У відповідності до п. 14 Договору, Продавці зобов'язались передати квартиру Покупці для вільного користування і безперешкодного володіння, зокрема звільнити квартиру від наявних в ній речей домашнього вжитку, передати Покупцю ключі від квартири, знятись з реєстраційного обліку особисто та з іншими особами, які зареєстровані та/або мешкають у квартирі не пізніше 15 травня 2011 року.
В порушення умов вищезазначеного пункту Договору відповідач до теперішнього часу не тільки не звільнила зазначену квартиру для вільного користування і безперешкодного володіння нею, не передала покупцю ключів від квартири, а й взагалі навмисно позбавляє останнього доступу до цього житлового приміщення.
Слід зазначити, що згідно з довідкою МКП Основаніє №1088 від 04.06.2013 р. (а.с.12), на даний момент у квартирі №46-а, що знаходиться по вул. Радіаторній, 50 у місті Запоріжжі, зареєстрована та мешкає 1 особа, а саме ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач неодноразово в усному порядку звертався до відповідача із вимогою виконання останньою свого обов'язку за договором купівлі-продажу, зокрема, передачі покупцю об'єкту нерухомості у вільне користування і володіння.
Проте, ОСОБА_4 до теперішнього часу, всупереч приписів чинного законодавства та умов укладеного сторонами Договору, не звільнила та не передала ОСОБА_3 житлове приміщення, чим грубо порушує право останнього на володіння та користування квартирою.
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 662 цього Кодексу, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Конституцією України (ст. 41) та Першим протоколом до Конвенції про захист прав (людини і основоположних свобод (ст. 1), до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно Ідо Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних і свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі (інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову, оскільки відповідачка не проживає в квартирі, в якій вона зареєстрована, не утримує її.
Керуючись ст.ст.379, 382, 391, 655, 662 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Заводський районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 229,40 грн. на користь позивача.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Р.В.Сінєльнік