АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді : Костенко Т.М.

Гальянової І.Г.

суддів: Колтунової А.І.

при секретарі: Сватенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2, в особі свого представника ОСОБА_3, на рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Кулиничівської селищної ради Харківського району харківської області, третя особа Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА :

В липні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому на підставі ст. 328, 344 ЦК України просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що він з дня народження, а саме з 1971 року, і до теперішнього часу проживає у зазначеному домоволодінні, має паспортну реєстрацію за вищевказаною адресою, безперервно, добросовісно і відкрито володіє даним нерухомим майном і земельною ділянкою, доглядає та дбає за будинком, здійснює поточний та капітальний ремонти, оскільки постійно працює в селі.

Бажаючи оформити право власності на домоволодіння, позивач звертався до Кулиничівської селищної ради та Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», звідки йому стало відомо, що право власності на житловий будинок за жодною особою не зареєстровано.

Вважає, що набув право власності на домоволодіння з підстав, передбачених ст.344 ЦК України, оскільки тривалий час безперервно, добросовісно і відкрито володіє даним нерухомим майном і земельною ділянкою, а тому звернувся вищезазначеним позовом до суду.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю, оскільки, на думку суду, відсутність права власності на зазначений спірний об*єкт не свідчить про добросовісне володіння позивачем нерухомим майном.

В апеляційній скарзі представник позивача, ОСОБА_3, просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на нерухоме майно за вищезазначеною адресою.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовує порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права .

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо недобросовісного користування позивачем спірним майном, неправильно оцінив надані їх стороною докази, крім того, суд першої інстанції при ухваленні рішення взагалі не вирішив питання про визначення правовідносин між сторонами у справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 право власності не зареєстровано, в експлуатацію він не прийнятий.

Право власності на новостворену нерухому річ виникає після її прийняття до експлуатації в установленому законом порядку та відповідної державної реєстрації права власності.

За таких обставин, правові підстави для визначення права власності на самовільну будівлю відсутні.

Крім того, позивач не надав суду доказів, що підтверджують той факт, що протягом 10 років він добросовісно, відкрито та безперервно володів спірним майном, як своїм власним.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.ч. 1,3 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Судом установлено, підтверджується письмовими доказами і не оспорюється сторонами, що житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями по праву власності ні за ким не зареєстрований (а.с. 30).

В експлуатацію зазначена будівля не приймалась.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

У випадках, коли право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Таким чином, предметом спору є нерухоме майно - житловий будинок, який в експлуатацію не прийнятий, на нього відсутня державна реєстрація, в зв'язку з чим, до оформлення зазначених споруд у встановленому законом порядку, на них не може бути визнано право власності, у тому числі й в порядку набувальної давності.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що він з 1993 року відкрито, безперервно володів нерухомим майном, в даному випадку не мають правового значення, оскільки дана будівля є самовільною.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись статтями 218, 303, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія-,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в особі його представника ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя: підпис

Судді : підписи