АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-850/11
Номер провадження 22-ц/786/2899/2013
Головуючий у 1-й інстанції Сорока К.М.
Доповідач Чічіль В. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Хіль Л.М.,

за участю секретаря: Ренкевич М.Д., Колодюк О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 6 лютого 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк" про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2010 року ПАТ «Ерсте Банк» звернувся до суду з позовом, у якому зазначало, що на підставі укладеного кредитного договору №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року ОСОБА_2 надано кредит у сумі 60 000,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 21 травня 2018 року, зі сплатою 14,5% річних.

У забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між банком та позичальником укладено договір іпотеки №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року.

Крім того, між ВАТ «Ерсте Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір поруки №014/3731/3/15838/1 від 22 травня 2008 року, за умовами якого остання зобов'язувалась солідарно відповідати за зобов'язання позичальника за кредитним договором №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року.

Позичальник допустив порушення виконання обов'язку щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, про наявну заборгованість банк неодноразово повідомляв позичальника та поручителя, проте зобов'язання залишається невиконаним.

З урахуванням уточнень позовних вимог, просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом у сумі 58 274,82 долари США, заборгованість по сплаті відсотків - 12 672,78 доларів США, пеню за порушення строків повернення кредиту у сумі 1 359,68 доларів США, пеню за порушення строків сплати відсотків - 3 374,76 доларів США.

У вересні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі зустрічною позовною заявою, у якій просила визнати недійсним кредитний договір №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року та договір іпотеки №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року, та зобов'язати приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Підгайну О.В. виключити з реєстру іпотек заборону відчуження нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1, що передавалась в іпотеку банку за договором іпотеки №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 6 лютого 2013 року позов ПАТ "Ерсте Банк" задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ "Ерсте Банк" заборгованість у сумі 75 682,04 долари США та судові витрати у сумі 1 820,00 грн.

У позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржено ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення зустрічного позову та відмову у позові банку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, що 22 травня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року, за умовами якого останньою отримано кредит у сумі 60 000,00 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 21 травня 2018 року включно, із сплатою 14,5% річних.

Також, 22 травня 2008 року у забезпечення виконання ОСОБА_2 умов вказаного кредитного договору, між ВАТ «Ерсте Банк», як кредитором, ОСОБА_2, як позичальником, та ОСОБА_3, як поручителем, укладено договір поруки №014/3731/3/15838/1, відповідно до умов якого поручитель зобов'язувалась перед кредитором у повному обсязі відповідати за виконання позичальником зобов'язань, що випливають з кредитного договору №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року та усіх додаткових угод, включаючи зобов'язання щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, сплати у порядку та строки, визначені кредитним договором, процентів за користування кредитом та/або комісій, можливої неустойки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання, з огляду на зміст ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Правові наслідки порушення зобов'язання передбачені ст. 611 ЦК України.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки

Згідно наданих у п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року, станом на 29 липня 2010 року сума простроченої заборгованості за кредитом становила 58 274,82 долари США, по відсоткам - 12 672,78 доларів США (а.с. 91).

Звертаючись до суду зі зустрічними позовними вимогами щодо визнання кредитного договору та іпотечного договору недійсними, ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги тим, що кредитні кошти нею не отримувались, заяви на видачу готівки №3731/198681 від 22 травня 2008 року не підписувала.

Остання обставина знайшла своє підтвердження у висновку судово-почеркознавчої експертизи №1325 від 12 квітня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні вимог зустрічного позову, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що кредитний договір та договір іпотеки є укладеними з моменту досягнення їх сторонами згоди у письмовій формі з усіх істотних умов договорів, а дії щодо отримання грошей стосуються їх виконання та не можуть слугувати підставою для визнання договорів недійсними.

Характерно, що ОСОБА_2 не заперечує підписання кредитного договору №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року та договору іпотеки №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року, та здійснення нею погашення кредиту у період з 13.06.2008 року по 14.11.2008 року на загальну суму 1 725,18 доларів США, сплати відсотків за користування кредитними коштами у період з 16.06.2008 року по 9 березня 2010 року (день звернення банку до суду з даним позовом) на загальну суму 5 835,53 доларів США.

Договір поруки №014/3731/3/15838/1 від 22 травня 2008 року залишається чинним, порука ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не припинена.

Розмір заборгованості по тілу кредиту та відсоткам банком належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачами не спростований.

З урахуванням цього, встановивши, що зі сторони ОСОБА_2 має місце неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним вище кредитним договором, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо стягнення солідарно з позичальника та поручителя заборгованості по кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами.

Разом з тим, місцевим судом також задоволені позовні вимоги банку щодо стягнення з відповідачів у солідарному порядку неустойки у вигляді пені за порушення строків повернення кредиту та пені за порушення строків сплати відсотків на загальну суму 4 734,44 доларів США, нараховану банком за період з 9 березня 2009 року по 29 липня 2010 року.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки він не відповідає обставинам справи і нормам матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

З огляду на зміст ч. 2 ст. 546 ЦК України, пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,1% від суми прострочення платежу за кожен день прострочення.

Вимоги банку щодо стягнення неустойки ґрунтуються на законодавстві та положеннях кредитного договору і договору поруки.

У матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості ОСОБА_2, відповідно до якого пеня вираховувалась банком станом на 29 липня 2010 року у іноземній валюті - доларах США (а.с. 40).

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік вимог, у тому числі, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

30 липня 2010 року банк подав заяву про збільшення позовних вимог, у якій просив стягнути заборгованість за кредитним договором, зокрема, пеню за порушення строків повернення кредиту та відсотків станом на 29 липня 2010 року.

З урахуванням положень ст. 253, ч. 2 ст. 258 ЦК України, вимоги банку щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково за період з 30 липня 2009 року по 29 липня 2010 року включно, що з наданого банком розрахунку заборгованості за цей період складає 9 548,71 грн. пені за порушення строків повернення кредиту за кредитним договором та 23 130,94 грн. пені за порушення строків сплати відсотків.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження апелянта щодо неотримання кредитних коштів, повторюють обґрунтування вимог зустрічного позову, у задоволенні яких місцевим судом законно відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Ерсте Банк», суд першої інстанції визначив суму заборгованості, що підлягає стягненню на користь банку, у загальному виразі, не зазначивши її складових, крім того, допустив стягнення судових витрат з відповідачів у солідарному порядку, що є недопустимим.

За таких обставин, рішення місцевого суду у частині задоволення позовних вимог банку підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення, яким позовні вимоги банку слід задовольнити часткового по суті позовних вимог.

З огляду на зміст ч. 5 ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають присудженню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 4, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 6 лютого 2013 року у частині задоволення вимог банку скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Ерсте Банк", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Фідокомбанк", задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Фідокомбанк" заборгованість за кредитним договором №014/3731/3/15838 від 22 травня 2008 року у сумі 70 947,60 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 560 003,60 грн., та 32 679,65 грн., а саме: заборгованість за кредитом у сумі 58 274,82 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 459 974,81 грн., заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 12 672,78 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України становить 100 028,79 грн., пеня за порушення строків повернення кредиту за кредитним договором у сумі 9 548,71 грн., пеня за порушення строків сплати відсотків - 23 130,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства " Фідокомбанк" судовий збір у сумі 910,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства " Фідокомбанк" судовий збір у сумі 910,00 грн.

У решті рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: Чічіль В.А.

Судді: Пилипчук Л.І.

Хіль Л.М.

З оригіналом згідно:

суддя Чічіль В.А.