АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9764/13 Справа № 201/5490/2013 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2013 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Ремеза В.А., Прозорової М.Л. при секретареві Литвиненко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Дніпропетровської міської ради (третя особа: Інспекція державного будівельного контролю Дніпропетровської області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора) про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Жовтневого райсуду м. Дніпропетровська від 27.06.2013р. задоволено позов ОСОБА_2 та ухвалено визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння №33 по вул.Писарева у м.Дніпропетровськ у порядку спадкування за законом після померлого 12.01.2011р. ОСОБА_4 В апеляційній скарзі Дніпропетровська міська рада просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Відповідно до укладеного та нотаріально посвідченого 29.03.1956р. між Октябрьським райкомунгоспом м.Дніпропетровськ та ОСОБА_4 договору, останньому надано у безстрокове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального будівництва житлового будинку на праві приватної власності. За п.4,9 договору будівництво має бути завершеним до 29.03.1959р., а після закінчення будівництва побудовані на земельній ділянці побудови вступають в експлуатацію та стають особистою власністю забудовника після визнання прийомною комісією місцевої ради їх повної готовності за відповідним актом комісії (а.с.22,23). Згідно акту прийомної комісії виконавчого комітету Жовтневої ради м.Дніпропетровськ від 21.06.1985р. наданий забудовником ОСОБА_4 та закінчений будівництвом у 1956 році житловий будинок з будівлями та спорудами прийнято до експлуатації за адресою вул.Писарева,33 у м.Дніпропетровськ. Порушень, дефектів чи відступу від технічної документації будівництва комісією не встановлено (а.с.17.18). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради від 21.02.1986р. прийнято в експлуатацію та за ОСОБА_4 встановлено право власності на домоволодіння №33 по вул.Писарева у м.Дніпропетровськ (а.с.24).

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3О.) є дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.13,14).

17.10.2010 р. померла ОСОБА_5, а 12.01.2011р. ОСОБА_4 помер (а.с.11, 12).

2.06.2011р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття ними спадщини після померлого батька ОСОБА_4 (а.с.90). Проте постановою державного нотаріуса Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 2.10.2012р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця (а.с.110).

Ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ст.ст. 392, 1216,1218,1261,1268 ЦК України ухвалив рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину домоволодіння №33 по вул.Писарева у м.Дніпропетровськ.

Твердження Дніпропетровської міської ради в апеляційній скарзі на неправильність судового рішення безпідставні та суперечать наявним у матеріалах справи доказам та вимогам закону. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до одного - відсутності державної реєстрації спірного домоволодіння, здійсненого на підставі Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затв. 7.02.2002р. Однак вказані доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вирішення спору про визнання права власності на спадкове майно залежить від часу і підстав виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до того законодавства України, яке було чинним на час виникнення права власності. Відповідно до чинного на час закінчення будівництва право власності на нього у спадкодавця ОСОБА_4 виникло з моменту прийняття будівництва в експлуатацію відповідною комісією місцевої ради. Рішенням виконавчого комітету місцевої ради від 21.02.1986р. затверджено акт прийняття в експлуатацію будівництво та визнано право власності нього за ОСОБА_4 Державна реєстрація права власності на житлові будинки та споруди регулювалася на вказаний час підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966р. та діяла до 13.12.1995р. Згідно п.14. Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до вказаної Інструкції, правовстановлюючими документами вважались нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджені виконкомом місцевої ради акти державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Забудову ОСОБА_4 здійснено саме на підставі відповідного нотаріально посвідченого договору. Будівництво ОСОБА_4 прийнято в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Зазначені обставини свідчать, що ОСОБА_4 за життя набув на нього права власності. Крім того, хоча Інструкція і передбачала державну реєстрацію будівель, споруд та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, виникнення права власності на будинки та споруди фактично не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України 2004р. та Закону України від 01.07.2004р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, його висновки не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому скасуванню воно не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: