АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2013 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.< Головуючий суддя / По-батькові >?.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Бреславського О.Г.

секретар Скрипник С.В.

за участю : позивачки ОСОБА_1 та її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Вижницької міської ради, ОСОБА_4 про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про припинення спільної сумісної власності та визнання часток у праві часткової спільної власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2012 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Вижницької міської ради, ОСОБА_4 про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності.

В позові вказують, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 лютого 1997 року, виданого органом приватизації Вижницької міської ради Чернівецької області згідно розпорядження № 40, ОСОБА_2, її донька ОСОБА_3, онучка ОСОБА_5 та колишній зять ОСОБА_4 приватизували на праві приватної спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 56,4 кв.м., яка знаходиться на четвертому поверсі будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 29,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 12,1 кв.м., 2-а кімната площею 17,1 кв.м., кухні площею 9,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні площею 1,6 кв.м., коридору площею 7,8 кв.м.

________________________________________________________________________________

22ц-1343/ 2013 р. Головуючий у 1 інстанції Кириляк А.Ю.

Категорія 2 доповідач Савчук М.В.

Зазначена квартира зареєстрована за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності без визначення часток кожного співвласника.

Вказують, що на даний час з вини відповідача ОСОБА_4 між ними виникають конфлікти та суперечки з приводу користування спірною квартирою, останній чинить їм перешкоди у користуванні нею, а тому просили визначити частки у спільній сумісній власності на вказану квартиру по ? частини кожному із її співвласників.

В січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд із зустрічним позовом до позивачів про припинення спільної сумісної власності та визнання часток у праві часткової спільної власності на вказану квартиру.

Просив визнати спірну квартиру як таку, що належить йому та відповідачам на праві спільної часткової власності, визначити частки у праві спільної часткової власності, а саме: ОСОБА_4 ? частину майна, а ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/6 частині.

Посилався на те, що позивачі у спірній квартирі не проживають і він за свої кошти провів ремонт у квартирі, у звязку з чим вважає, що його частка повинна бути збільшена.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 серпня 2013 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 до Вижницької міської ради, ОСОБА_4 про визначення розміру часток у приватній спільній сумісній власності задоволено.

Визначено частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 по ? частини кожному із її співвласників, а саме: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що судом не взято до уваги покази свідків та його пояснення, а висновки суду щодо проведення ремонту приватизованої квартири без згоди інших співвласників не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, судом першої інстанції було повно і всебічно зясовані обставини справи, дана вірна оцінка зібраним по справі доказам та правильно застосовані до даних правовідносин норми матеріального права.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності і частки співвласників є рівними, а зустрічні позовні вимоги є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19 лютого 1997 року, виданого органом по приватизації Вижницької міської ради Чернівецької області згідно розпорядження № 40, ОСОБА_2, її донька ОСОБА_3, онучка ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приватизували на праві приватної спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 56,4 кв.м., яка знаходиться на четвертому поверсі будинку та складається з 2 кімнат житловою площею 29,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 12,1 кв.м., 2-а кімната площею 17,1 кв.м., кухні площею 9,3 кв.м., ванної кімнати площею 2,7 кв.м., вбиральні площею 1,6 кв.м., коридору площею 7,8 кв.м.

ОСОБА_6 з реєстру прав власності на нерухоме майно серії СЕ І № 199404, виданого Державним комунальним підприємством Вижницьке районне бюро технічної інвентаризації 12.10.2012 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності без визначення часток кожного співвласника.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 372 ЦК України суд першої інстанції правильно виходив з принципу рівності часток кожного із співвласників та визначив за кожним по ? частки у спільному майні.

Частиною 1 статті 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як вбачається з матеріалів справи, спільна часткова власність на зазначену квартиру не зареєстрована належним чином.

Отже, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про визнання квартири спільної часткової власності та про визначення часток у праві спільної часткової власності.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права є безпідставним, оскільки, як вбачається з матеіалів справи спірним є спільна сумісна власність.

Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд визначивши частки у спільній сумісній власності, не припинив спільну сумісну власність, що є порушенням норм матеріального права, оскільки зазначеної позовної вимоги не заявлялося сторонами по справі. Крім того, згідно вимог закону, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Тобто, констатація факту припинення права спільної сумісної власності в рішенні суду не є обовязковою умовою для юридичного та фактичного припинення права спільної сумісної власності, оскільки вона припиняється в силу закону.

Безпідставними також є посилання апелянта на те, що позивачі не мають наміру проживати в спірній квартирі, що є підставою для задоволення зустрічного позову, оскільки дана обставина не може бути законною підставою для задоволення зустрічного позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Стаття 308 ЦПК України передбачає, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 серпня 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :