Справа №784/3351/13 18.09.2013 18.09.2013 18.09.2013
Провадження №22-ц/784/2725/13 Провадження № 22ц/784/2725/13 Головуючий у 1-й інстанції: Коновець М.С.
Категорія 52 Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

18 вересня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Буренкової К.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Локтіонової О.В.,

при секретарі судового засідання: Руднік Є.М.,

за участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2013 року, ухвалене за його позовом до ТОВ «Мономакс» про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Мономакс» про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2012 року його поновлено на посаді водія-експедитора ТОВ «Мономакс» та стягнуто на його користь 2654 грн. 08 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу і 200 грн. у відшкодування моральної шкоди. Рішення набрало законної сили.

Проте позивач не виконав рішення суду, оскільки не забезпечив його роботою як водія, видав незаконний наказ про те, що він знаходиться в простої у звязку з відсутністю транспортного засобу, на якому він працював, не сплачує йому заробітну плату з 01 січня 2013 року.

Позивач також зазначав, що вказаними порушеннями його трудових прав, йому спричинена моральна шкода, компенсацію якої він оцінив 10000 грн.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд зобовязати відповідача виплатити йому середню заробітну плату за вимушеного прогулу з 01 січня 2013 року із врахуванням індексації мінімальної заробітної плати та стягнути моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2013 року у позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги позивач посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та на неналежну оцінку доказів, які він надав на підтвердження своїх позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 з 22 жовтня 2012 року звільнений з посади водія-експедитора ТОВ «Мономакс» у звязку із втратою довіри (ч.2 ст. 41 КЗпП).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2012 року звільнення ОСОБА_2 з посади водія-експедитора визнано незаконним і його з 23 жовтня 2010 року поновлено на посаді водія-експедитора у ТОВ «Мономакс»; на відповідача покладено обовязок внести зміни до трудової книжки ОСОБА_2 шляхом анулювання запису №2 про його звільнення у звязку із втратою довіри та стягнуто на користь позивача із ТОВ «Мономакс» 2654 грн. 08 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу і 200 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 лютого 2013 року зазначене рішення районного суду залишено без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом ТОВ «Мономакс» №12-к від 22 жовтня 2012 року ОСОБА_2 поновлено на посаді водія експедитора з 23 жовтня 2012 року і він ознайомлений з цим наказом 24 грудня 2012 року. Вказана обставина підтверджується відомостями його трудової книжки, внесеними відповідачем 24 грудня 2012 року щодо визнання недійсним запису про звільнення позивача у звязку із втратою довіри і поновленням його на посаді водія - експедитора згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2012 року. Згідно наказу відповідача №14-к від 25 грудня 2012 року ОСОБА_2 з 26 грудня 2012 року знаходиться в простої, оскільки в звязку із зменшенням обсягів продаж відповідач відмовився від оренди автомобіля НОМЕР_1, який був закріплений за позивачем.

Згідно наявних у справі копій наказів від 09 січня 2013 року №3-к, від 10 січня 2013 року №4-к, від 14 січня 2013 року № 6-к, від 14 січня 2013 року №8-к, від 21 січня 2013 року №9-к, від 23 січня 2013 року №11-к, від 22 лютого 2013 року №12-к, копій доповідних записок бухгалтера, копій актів перевірок використання робочого часу, копій табелів робочого часу за січень лютий 2013 року та копії обліку робочого часу у ТОВ «Мономакс» ОСОБА_2 у січні 2013 року відпрацював два робочих дні. В період з 14 січня 2013 року по 18 січня 2013 року був тимчасово непрацездатним, що підтверджується копією лікарняного листка, а решту робочих днів січня і лютого 2013 року відповідачем визнано прогулами. Доказів про те, що вказані накази відповідача втратили юридичну силу позивач не надав. Згідно наявних у справі копій видаткових касових ордерів позивач отримав грошові виплати, нараховані йому відповідачем за фактично відпрацьований час та перебування на лікарняному листку. В довідці від 18 березня 2013 року, складеної спеціалістами Управління праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, та в листі Територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області від 22 лютого 2013 року при проведенні перевірок з приводу порушення трудових прав ОСОБА_2 відсутні відомості щодо невиконання відповідачем вказаного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2012 року та наявність у відповідача перед позивачем заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши наведені обставини, суд прийшов до правильного висновку про недоведеність ОСОБА_2 позовних вимог. А тому обґрунтовано відмовив йому в позові.

Апеляційна скарга не містить посилання на докази, які спростовували б висновки суду першої інстанції.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але із цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: