Справа №№ 1804/3748/2012,
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.13 місто Глухів

Глухівський міськрайсуд Сумської області в особі судді Демченка О.С., при секретарі Бірюк О.І., з участю позивачки ОСОБА_1, її представника - адвоката Дутки К.Ю. та представника відповідача Матвієнка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глухівської районної санітарно - епідеміологічної станції про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в.

За поданим до Глухівського міськрайсуду 29 грудня 2012 року підтриманим в суді позовом позивачка і її представник просять суд ухвалити судове рішення про поновлення позивачки на роботі у відповідача на посаді помічника лікаря - гігієніста з гігієни харчування з 29 листопада 2012 року та стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку у розмірі 6979 грн. 70 коп. за час вимушеного прогулу (91 робочий день) за період з 29 листопада 2012 року по 08 квітня 2013 року та моральної шкоди у розмірі 1000 грн., пов'язаної з порушенням відповідачем трудових прав позивачки. При цьому на обгрунтування позову сторона позивачки посилається на те, що позивачка в порушення її трудових прав Наказом керівника відповідача № 205-о від 28 листопада 2012 року була звільнена з займаної посади помічника лікаря-гігієніста з гігієни харчування у зв'язку із скороченням штату працівників незаконно, оскільки на день її (позивачки) звільнення скорочення штату працівників у відповідача не мало місця; що позивачка на день звільнення мала тривалий безперервний стаж роботи у відповідача і необхідну кваліфікацію відповідно займаній посаді та статус «Дитини війни», є інвалідом третьої групи по загальному захворюванню, мешкає одна і в її сім'ї немає інших працівників з самостійним заробітком, а відтак - мала перевагу в залишенні на роботі; і що, звільняючи позивачку, адміністрація відповідача не запропонувала їй іншу можливу роботу, в тому числі - й на умовах неповного робочого дня або неповного робочого тижня.

При розгляді справи судом представник відповідача Матвієнко Андрій Віталійович (станом на 28 листопада 2012 року - головний лікар Глухівської районної санітарно-епідеміологічної станції, а у даний час - начальник Глухівського міськрайонного управління Головного управління Держсанепідслужби у Сумській області Державної санітарно-епідеміологічної служби України та головний державний санітарний лікар м. Глухів, Глухівського, Путивльського та Кролевецького районів), не визнаючи позовних вимог позивачки, посилався на те, що звільнення позивачки з підстав, передбачених пункту 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів України про працю (далі - КЗУпроП), було проведено відповідно до діючого трудового законодавства України з урахуванням директивних нормативних актів щодо обмеження граничної чисельності працівників територіальних органів виконавчої влади та ліквідації бюджетних закладів, установ і організацій, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України, і що за обставинами виконання таких директивних нормативних актів була відсутня можливість залишити на роботі позивачку, яка на час звільнення не мала необхідної кваліфікаційної категорії, яка (категорія) надавала їй перевагу в залишенні на роботі.

З'ясувавши обставини справи, події і факти, що передували зверненню позивачки до суду з даним позовом, вислухавши доводи сторін та дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За змістом положень пункту 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 40 КЗУпроП, яка (стаття) передбачає умови розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органом, трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників якщо не можливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За змістом положень ст. 42 КЗУпроП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому перевага в залишенні на роботі визначеним частинами 2 і 3 цієї ж статті категоріям працівників надається при рівних умовах їх продуктивності праці і кваліфікації по відношенню до інших працівників.

За результатами розгляду справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 01 липня 1964 року закінчила Сумське медичне училище за спеціальністю санітарного фельдшера; з 01 серпня 1964 року по 06 червня 1969 року працювала у Червоній райлікарні на посадах санфельдшера і помсанепідеміолога, з 06 червня 1969 року по 27 лютого 1970 року - на посаді медстатиста Глухівської райсанепідемстанції, а з 27 лютого 1970 року по 28 листопада 2012 року - там же на посаді помічника санітарного лікаря і була звільнена Наказом головного лікаря Глухівської районної санітарно-епідеміологічної станції від 28 листопада 2012 року № 205-о з посади помічника лікаря - гігієніста з гігієни харчування 28 листопада 2012 року за п. 1 ст. 40 КЗУпроП - у зв'язку із скороченням штату працівників, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати та компенсації за 14 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 06 червня по 28 листопада (включно) 2012 року. На день звільнення ОСОБА_1 кваліфікаційної категорії не мал. ОСОБА_1 мешкає у АДРЕСА_1, має статус «Дитина війни» і «Ветеран праці», з 24 червня 1998 року має третю довічну групу інвалідності по загальному захворюванні і отримує пенсію за віком. При звільненні ОСОБА_1, була ознайомлена з наказом про її звільнення, отримала у відповідача трудову книжку, вихідну грошову допомогу та грошову компенсацію за невикористану відпустку. Про звільненні ОСОБА_1 за відповідною формою повідомлений Глухівський міськрайонний центр зайнятості населення.

Станом на 28 листопада 2012 року Глухівська районна державна санітарно-епідеміологічна станція мала статус державної комунальної установи Сумської державної адміністрації і входила в загальну систему державної санітарно-епідеміологічної служби МОЗ України.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2011 року № 1184 «Про затвердження граничної чисельності працівників територіальних органів центральних органів виконавчої влади» (далі - Постанова № 1184) була встановлена гранична чисельність працівників територіальних органів Державної санітарно-епідеміологічної служби України у 2012 році, а пунктом 4 - Міністерство охорони здоров'я України зобов'язане здійснити заходи щодо ліквідації бюджетних установ та підприємств, працівники, яких здійснюють функції, передбачені положеннями про центральні органи виконавчої влади. Пунктом 5 цієї ж Постанови Міністерство охорони здоров'я України і Державна санітарно-епідеміологічна служба України зобов'язані забезпечити скорочення у 2012 році щокварталу не менше ніж 6 тисяч працівників установ і закладів державної санітарно-епідеміологічної служби, які функціонують у системі Міністерства охорони здоров'я України, до досягнення затвердженої цією постановою граничної чисельності працівників територіальних органів Державної санітарно-епідеміологічної служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1382 «Про утворення територіальних органів Державної санітарно-епідеміологічної служби» було передбачено утворення як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної санітарно-епідеміологічної служби, в тому числі - Головного управління Держсанепідемслужби у Сумській області.

На виконання Постанови № 1184 Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21 вересня 2012 року № 176-о «Про ліквідацію бюджетних закладів, установ і організацій, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України» (далі - Наказ № 176-о) була передбачена ліквідація зазначених у назві наказу юридичних осіб з покладенням на відповідні (щодо таких осіб) ліквідаційні комісії обов'язків здійснити у встановленому законодавством України порядку необхідні заходи щодо ліквідації юридичних осіб.

Наказом Сумської обласної санітарно-епідеміологічної станції від 31 серпня 2012 року № 82-с «Про скорочення чисельності працівників та внесення змін до штатних розписів санепідустанов області відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2011 року № 1184 та роботу про створення відокремлених відділів центру гігієни та епідеміології держсанепідемслужби у Сумській області» головним лікарям міськрайСЕС було наказано створити безстроково комісії (дії яких припиняються після повного виконання вказаної постанови), на які покласти обов'язок щодо процедури скорочення штату працівників санепідемустанов області та приведення граничної чисельності посад згідно доданій таблиці: по Глухівській районній СЕС - з штатної чисельності 44,5 на 03 листопада 2012 року до штатної чисельності 38,0 на 31 грудня 2012 року. Наказом по Глухівській районній санітарно-епідеміологічній станції від 03 вересня 2012 року № 133-с така (безстрокова) комісія була утворена у складі 9 чоловік.

Наказом по Глухівській районній санітарно-епідеміологічній станції від 07 вересня 2012 року № 135-с «Про скорочення штату працівників» (з викладенням підстав майбутнього скорочення відповідно до директивних нормативних актів) головному бухгалтеру станції наказувалось з 10 вересня 2012 року внести зміни в штатний розпис згідно типової структури центру гігієни та епідеміології Глухівського міськрайонного сектору Головного управління Держсанепідемслужби у Сумській області, а медичному статисту - ознайомити працівників станції під підпис з даним наказом з попередженням їх про наступне звільнення з роботи з 08 листопада 2012 року у зв'язку із скороченням штату працівників. 07 вересня 2012 року даний наказ був доведений до відома працівників Глухівської райСЕС на зборах трудового колективу в присутності ОСОБА_1, але остання відмовилась поставити свій підпис про ознайомлення з наказом, про що 13 вересня 2012 року шістьма членами безстрокової комісії був складений відповідний акт.

В подальшому пов'язані із скороченням працівників Глухівської райСЕС питання розглядались на засіданнях комітету первинної профспілкової організації станції (у членах якої ОСОБА_1, не перебуває), членів ліквідаційної і безстрокової комісій, на яких (засіданнях) обговорювались кандидатури конкретних працівників, які підлягають звільненню у зв'язку із скороченням штату працівників станції. Зокрема ці питання обговорювались (вирішувались) на засіданнях профспілкового комітету та засіданні адміністрації трудового колективу станції 25 жовтня 2012 року, а 20 листопада 2012 року - на засіданні ліквідаційної комісії станції. При цьому ОСОБА_1 увійшла в перелік тих працівників, які підлягали звільненню у зв'язку із скороченням штату працівників станції. Всього після 25 жовтня 2012 року протягом періоду з 09 по 29 листопада 2012 року було звільнено дванадцять працівників станції з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗУпП, в тому числі й ОСОБА_1. Звільнення працівників проводилось поетапно, оскільки деякі з них на час запланованого їх звільнення перебували на лікарняному та у відпустках.

Ці встановлені судом обставини підтверджуються наявними у справі документами, сторонами у справі не оспорюються, а судом визнаються такими, що визначають зміст існувавших між відповідачем і позивачкою на день її звільнення правовідносин, виходячи з яких суд і має вирішувати даний трудовий спір.

Вирішуючи позов, суд враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року (з подальшими змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - Пленум) щодо предмету даного трудового спору. Так, за змістом роз'яснень, які викладені в абзацах першому і шостому пункту 19 Пленума «Розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, у станови, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення

працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те,

що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що

власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести

працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в

установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник

переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він

за 2 місяці про наступне вивільнення» і «В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою ІІІ-А КЗпП.

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що у даному випадку на день звільнення ОСОБА_1 у Глухівській районній санітарно-епідіміологічній станції похідно від державних (обов'язкових для адміністрації станції) нормативних актів мало місце скорочення чисельності і штату працівників; що при звільненні ОСОБА_1 з цих підстав були дотримані положення діючого законодавства України; і що при цьому будь-які трудові права позивачки відповідачем порушені не були. Про це свідчать як надані стороною відповідача документи щодо процедури проведення скорочення чисельності штату працівників станції, так і показання допитаних судом в якості свідків голови профспілкового комітету станції ОСОБА_4 та заступника начальника станції ОСОБА_5 (вони ж і члени ліквідаційної комісії) про процедуру проведення скорочення та обставини (переваги), які враховувались при вирішенні питань щодо звільнення працівників станції (в тому числі - й ОСОБА_1.) за скороченням чисельності і штату її працівників. За змістом показань ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ОСОБА_1, з урахуванням відсутності у неї кваліфікаційної категорії на мала переваги в залишенні на роботі перед тими працівниками, які були залишені на роботі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1-5-1, 36, 40, 42 та 49-2 КЗУпроП, ст.ст. 1-5, 9, 11-13, 15 і 16 Цивільного кодексу України, а також ст.ст. 1-11, 15, 57-61, 79, 84, 88, 212-214 та 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в.

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області шляхом подання до Глухівського міськрайсуду апеляції на рішення суду.

Апеляція на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набере законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження рішення.

Суддя: