Справа № 227/4223/12
Провадження №2/149/121/13
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17.01.2013 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Тарнавського М.В.

при секретарі Зоріній О.Г.

з участю адвокатів ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмільника цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області, Хмільницького відділення ТВБВ № 10001/0120 Ощадного банку України та ОСОБА_5 про визннаня права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області про визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на 1/2 спадкового майна (житлового будинку) та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області та просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті її чоловіка - ОСОБА_7, а саме на: житловий будинок № 12 по вул. Гагаріна в с. Жданівка, Хмільницького району, Вінницької області; земельну ділянку площею 0,1529 га, що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; грошовий вклад в Хмільницькому відділенні ТВБВ № 10001/0120 Ощадного банку України, на рахунку № /079-235, 91557/8909 в розмірі 1072,80 грн.

05 травня 2009 року ОСОБА_7 був складенний заповіт, відповідно до якого все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, він заповів позивачу, ОСОБА_3

Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7, позивач позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку в зв'язку із претензіями на спадкове майно ОСОБА_5, яка є дочкою колишньої дружини спадкодавця - ОСОБА_8, яка померла 04 березня 1999 року.

29 травня 2012 року до Хмільницького міськрайонного суду надійшла зустрічна позовна заява (зі змінами та уточненнями позовних вимог), посилаючись на те, що ОСОБА_3 свідомо ввела суд в оману щодо обставин, які мають істотне значення по справі.

В свому зустрічному позові увагу суду звертає на те, що в шлюбі з вітчимом гр. ОСОБА_3 перебувала лише на протязі трьох останніх років його життя з 2007р. по 15.11.2010р. Попередньо, ОСОБА_7 з 6 березня 1979 р. перебував у шлюбі з покійною матір'ю ОСОБА_9 - ОСОБА_9 до самої її смерті, тобто до 04.03.1999 року, з якою вони 31 липня 1987р. спільно придбали дане домоволодіння та вели господарство. В даному домоволодінні з 1989р. по 1998р., тобто біля десяти років проживала зі своєю сім'єю. Вони спільно вели господарство. У зв'язку з тим, що ОСОБА_5. зі своєю сім'єю мала намір постійно проживати в даному домоволодінні, тому за свої власні кошти, своїми та найманими силами вони з чоловіком реконструювали та відремонтували будинок та прибудинкові приміщення, а також обладнали його необхідними меблями, коврами, холодильником та іншою різного роду домашніми речами. Крім того аналогічним чином вони встановили новий металевий паркан, ворота, побудували баню та гараж, а також здійснювали інші роботи по благоустрою як будівель так і самої території садибної ділянки. Після смерті матері гр. ОСОБА_9, яка померла 04.03.1999р., донька зробивши похорони, сорок днів та рік, ще тривалий час зі своєю сім'єю проживали в даному домогосподарстві та вели з вітчимом спільне господарство, тобто ОСОБА_5 як визначено п. 1 ст. 549 ЦК України /в редакції 1963р./ фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що належало її матері. І незважаючи на те, що через деякий час вона зі своєю сім'єю вимушені були переїхати в домогосподарство теперішнього нашого проживання, вони і в подальшому з вітчимом вели спільно господарство, так як самому йому це важко вдавалось та й несприйнятно це було для нього з його характером, а все придбане нею майно вона залишила в будинку для їхнього спільного з вітчимом користування, так як він виховував її з 12 років вона його вважала за свого батька, а він її за дочку. ОСОБА_5 була впевнена в тім, що всерівно буде в подальшому проживати в даному домоволодіння та користуватись залишеним своїм власним майном, так як вітчим її постійно запевнював в тім, що все це домоволодіння її, так як воно було придбане ним спільно з її матір'ю, тому без усяких на те пересторог вона тимчасово залишила як сам будинок так і все своє майно, що знаходилось в ньому.

На протязі усього часу до того як відчим одружився з гр. ОСОБА_3, відповідачкою по справі, вони всією своєю сім'єю допомагали йому по господарству, а ОСОБА_5 старалась кожен раз щось приготовити йому поїсти та попрати його речі. Вона в той час працювала в магазині, а тому кожен раз мала можливість купити для нього щось свіже з продуктів, а також усе необхідне в чому у нього виникала потреба. Але з 2007 року як тільки він одружився з гр. ОСОБА_3, остання в першу чергу створила таку нестерпну ситуацію аби посварити її з вітчимом між собою, щоб таким чином не допустити її в домоволодіння аби вона не мала можливості в подальшому допомагати вітчиму по господарству, що і вдалось їй на деякий час зробити. Вона усіма своїми діями створювала такі умови аби тільки досягти своєї мети та здійснити свої задуми з метою в подальшому заволодіти усім їхнім майном. Через два роки їх спільного проживання, остання таємно від родичів таки здійснила свої задуми, обманним шляхом, коли вітчим не усвідомлював значення своїх дій та не міг керуватись ними, так як знаходився в такому стані під дією ліків посилюючих його потенцію які гр. ОСОБА_3 підсипала йому в харчі, примусила вітчима, аби той зробив на неї заповіт. Внаслідок чого такий заповіт був складений п'ятого травня 2009р. в ОСОБА_4 сільській раді, але вітчим про нього ні ОСОБА_5, а ні кому-небудь із рідних про нього до кінця своїх днів не говорив, остерігаючись таким чином самої ОСОБА_3, яка його невідомо мені чим тримала у своїх руках.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_3 повністю підтримала заявленні позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області проти заявлених позовних вимог як ОСОБА_3 так і ОСОБА_5 не заперечують.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про смерть 1-АМ № 186734 від 17 листопада 2010 року підтверджується, що 17 листопада 2010 року помер ОСОБА_7, який проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме:

- житловий будинок № 12 по вул. Гагаріна в с. Жданівка, Хмільницького району, Вінницької області, що підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданим Хмільницьким відділенням ВООБТІ 17 травня 2011 року;

- земельна ділянка площею 0,1529 га, що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 155277, виданним ОСОБА_4 сільською радою 10 червня 2004 року;

- грошовий вклад в Хмільницькому відділенні ТВБВ № 10001/0120 Ощадного банку України, на рахунку № /079-235, 91557/8909 в розмірі 1072,80 грн., що підтверджується ощадною книжкою.

Відповідно до зазначеного обєктивно встановлено, що ОСОБА_3Г перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 з 11 травня 2007 року до дня смерті його, тобто до 15 листопада 2010 року.

5 травня 2009 року ОСОБА_7 в ОСОБА_4 сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області уклав заповіт на ім'я ОСОБА_3, однак спадщину вона не може оформити належним чином оскільки дочка ОСОБА_5 померлої першої дружини ОСОБА_7, ОСОБА_9 теж претендує на свою частку в спадковому майні.

Задовольняючи частково заявленні позовні вимоги ОСОБА_5 суд виходить з наступного:

В судовому засіданні було обєктивно встановлено, що ОСОБА_7 з 6 березня 1979 року перебував у зареєстрованому шлюбі з її матірю ОСОБА_9 до її смерті 1999 році.

Під час шлюбу вони спільно придбали будинок в 1987 році та вели спільне господарство та проживали однією сім'єю.

Після смерті ОСОБА_9 спадкоємцями першої черги являлись ОСОБА_5 та ОСОБА_7.

Згідно довідки ОСОБА_4 сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області від 12.04.2011 року за № 468, перебуваючи у шлюбі спільно придбали житловий будинок, що по вулиці Гагаріна 12. Крім того відповідно до заяви ОСОБА_5 від 23.08.1999 року після смерті своєї матері ОСОБА_9 вона звернулася до районної нотаріальної контори про прийняття спадщини. ОСОБА_7 з відповідною заявою не звертався.

Крім того позивач-відповідач ОСОБА_5 та свідки допитані в судовому засідання пояснили, що дійсно вона за час спільного проживання з батьками та після смерті своєї матері ОСОБА_9 значно поліпшили та змінили стан житлового будинку, а саме: здійснили внутрішнє переобладнання, будинок обложили цеглою, переклила дах, будувала гараж та баню, здійснили ремонт підсобних приміщень, побудували огорожу. Однак вимушена була залишити проживання в даному будинку оскільки ОСОБА_9 вкотре одружився, в зв'язку з чим виникали сварки та скандали.

Вирішуючи даний спір суд зауважує на наступне, що позивач-відповідач по справі ОСОБА_3 звертаючись до суду про визнання права власності на спадкове майно до вирішення спірного питання в судовому порядку зверталася до відповідних установ про виконання експертно-грошової оцінки та визначення ринкової вартості зазначеної земельної ділянки та житлового будинку, з поданням, оголошенням в ЗМІ "Інтернет", щодо реалізації спірного жилого будинку, що по вулиці Гагаріна 12, с. Жданівка Хмільницького району, Вінницької області не маючи на це законних підстав, що свідчить про те, що ОСОБА_3 заявляє вимоги на жилий будинок без мети проживання в ньому а з метою реалізації.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом строку він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах незаборонених законом.

За таких обставин, суд вважає можливим частково задовольнити позовні вимоги.

Керуючись, ст.ст.1220, 1222-1223, 1225, 1268 ЦК України, ст. ст. 174, 213 215, 223, 259, 294 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області, Хмільницького відділення ТВБВ № 10001/0120 Ощадного банку України та ОСОБА_5 про визннаня права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на:

- на 1/2 житлового будинку за № 12 по вул. Гагаріна, Хмільницького району, Вінницької області;

- на 1/2 земельної ділянки площею 0,1529 га, що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель;

- на грошовий вклад в Хмільницькому відділенні ТВБВ № 10001//0120 Ощадного банку України, на рахунку /079-235, 91557/8909 в розмірі 1072,80 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області про визнання заповіту частково недійсним, визнання права власності на 1/2 спадкового майна (житлового будинку) та визначення порядку користування земельною ділянкою - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на:

- на 1/2 житлового будинку за № 12 по вул. Гагаріна, Хмільницького району, Вінницької області;

- на 1/2 земельної ділянки площею 0,1529 га, що знаходиться на території ОСОБА_4 сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

В решті позовних вимог відмовити.

Витрати по справі покласти на сторони.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення можна оскаржити до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М.В. Тарнавський