Справа №403/9049/12
Провадження № 2/403/3758/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «СІМОР» про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позові посилалася на те, що наказом № 110-ок від 18.10.2006 року вона оформлена та прийнята на роботу до ПП «СІМОР» на посаду оброблювача риби (нанизка риби) до рибоконсервного цеху з почасовою формою оплати. 18.07.2011 року вона була звільнена з роботи наказом №099-ок за ст. 38 КЗпП України, проте відповідачем їй не була їй виплачена в день звільнення заробітна плата за травень 2010 року в сумі 500 грн., за листопад 2010 року - в сумі 2500 грн., за грудень 2010 року - в сумі 2000 грн., а всього в сумі 5000 грн. Її неодноразові звернення з проханням виплати заборгованість по заробітній платі залишилися без реагування. З січня 2011 року їй та іншим працівникам повідомили про відсутність матеріалу для роботи, тобто про простой, який тривав до липня 2011 року. Згідно нарахування заробітної плати по квитанціям щомісячно вона заробляла 2500 грн., таким чином, за шість з половиною місяців простою виробництва відповідач зобов"язаний оплатити їй 10400 грн., які їй так виплачені не були. Позивач також посилається на те, що діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 3000 грн.

Посилаючись на зазначене позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 5000 грн., оплату за час вимушеного прогулу в сумі 10400 грн. та моральну шкоду в сумі 3000 грн.

В судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, підтримала заявлені вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необгрунтованість.

В дане судове засідання сторони, їх представники не з"явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, надали заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка відповідно до наказу №110-ок (розпорядження) від 18.10.2016 року працювала в ПП «СІМОР» на посаді оброблювача риби (нанизка риби) в рибоконсервному цеху з почасовою формою оплати.

18.07.2011 року позивачка була звільнена з роботи наказом №099-ок (розпорядження) за ст. 38 КЗпП України, проте відповідачем їй не була їй виплачена в день звільнення заробітна плата у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗоТ України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, проводиться в день звільнення.

Відповідно до довідок Приватного підприємства "СІМОР" заборгованість підприємства по виплаті заробітної плати позивачу складає 3117 грн. 13 коп. і ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 34 КЗоТ України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Відповідно до ст. 113 КЗоТ України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 10400 грн. за час вимушеного простою, оскільки позивачем не надано доказів такого простою у розумінні ст. 34 КЗоТ України на підприємстві у зазначений позивачем період.

Позивач зазначає у позові про те, що в січні 2011 року її повідомили про простій на підприємстві, який тримався до липня 2012 року. Доводи позивача підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Натомість матеріалами справи підтверджено, що в зв"язку зі скороченням фінансування на підприємстві та зниженням об"ємів робіт наказами № 034/1-ОД від 29.10.2010 року та № 002-ОД від 31.01.2011 року робітникам було запропоновано працювати неповний робочий тиждень за їх власною заявою. В наслідок зазначеного позивачем власноруч було написано заяви від 20.12.2010 та 01.03.2011 року про її бажання працювати неповний робочий тиждень. Відповідно до відпрацьованого часу позивачці була нарахована заробітна плата, яка в сумі склала 1479 грн. 17 коп., що підтверджується відповідною довідкою, заявами позивачки.

Суд також вважає такими, що не підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як встановлено в судовому засіданні, тривалою невиплатою заробітної плати позивачу була дійсно заподіяна моральна шкода, яка виразилася у тому, що вона перебувала у складному матеріальному стані, весь час переживала з приводу матеріального забезпечення своєї сім`ї, що завдавало їй моральних страждань, призвело до втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагало від додаткових зусиль для організації свого життя та життя своєї сім"ї. Заподіяну моральну шкоду позивачем оцінено в 3000,00 грн.

Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалості та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду у розмірі 1500,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідачем будь-яких достатніх та допустимих доказів в спростування даних вимог позивача суду не надано.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 3117 грн. 13 коп., заподіяна моральна шкода у розмірі 1500 грн. 00 коп., а всього 4 617 грн. 13 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК УКраїни з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий з бір в сумі 461 грн. 13 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «СІМОР», код за , на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 3117 грн. 13 коп., заподіяну моральну шкоду у розмірі 1500 грн. 00 коп., а всього 4 617 грн. 13 коп.

Стягнути з Приватного підприємства «СІМОР», код за , на користь держави судовий збір у сумі 461 грн. 13 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти деів з дня отримання копії цього рішення.

ОСОБА_4 Т.О. Кудрявцева