АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1109/2013 Головуючий в І інстанції: Шульга К.М.
Категорія 46 Доповідач: Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2013 року березня місяця 28 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Бездрабко В.О.
Суддів:Кузнєцової О.А.
Приходько Л.А.
при секретарі:Романовій Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на ? частину у спільному майні,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1985 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

В період шлюбу за спільні кошти ними було придбано незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки у добровільному порядку між сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати вказаний будинок об'єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за ним та відповідачем право власності на ? частину незавершеного будівництвом житлового будинку.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому цивільно-процесуальним законодавством порядку.

Справа розглядається в порядку ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 15 червня 1985 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

За договором купівлі-продажу від 02 жовтня 1998 року, укладеному на Скадовській товарній біржі Херсонської області ОСОБА_6 придбав незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 600 кв.м., готовність недобудованого житлового будинку склала 12% (а.с.16).

З довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2013 року вбачається, що у державному реєстрі відсутні відомості щодо об'єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55).

Згідно висновку №12/233 експертного будівельно-технічного дослідження про визначення відповідності будівельним нормам і відсотку готовності вказаного будинку, встановлено, що вказаний житловий будинок закінчений будівництвом, має загальну площу 69,7 кв.м, будівельна готовність - 100%, відповідає встановленим будівельним, санітарним і протипожежним нормам (а.с.20-30).

Відповідно до ст. 60 СК України (чинного з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне положення закону було закріплено й у ст. 22 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року та був чинний на час набуття сторонами частини спірного майна.

Виходячи зі змісту частин першої і другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України та п. 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, прав власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, до прийняття об'єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об'єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (ч. 3 ст. 331 ЦК України), відтак статтею 331 ЦК України не передбачена можливість визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз'яснено, що право власності на жилий будинок виникає лише з моменту прийняття його в експлуатацію та державної реєстрації. За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, ураховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, та технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. В іншому випадку за цими особами може бути визнано право власності на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин справи залишити його одній з сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Однак позивач не порушував перед судом питання про визнання за сторонами права на матеріали, обладнання, конструктивні елементи, які були використані в процесі будівництва спірного нерухомого майна, а тому зазначені обставини і висновки з цього приводу знаходяться поза межами предмета заявленого в даній справі позову.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства та відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 20 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :