Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1654/12-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В.В.
Категорія 46 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2013 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Забродського М.І.

при секретарі Ходаківській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання квартири обєктом спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину обєкта спільної сумісної власності, поділ в натурі спільної сумісної власності, визнання права власності на майно, усунення перешкод у користуванні спільною власністю та вселення в житло та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 07 жовтня 2013 року ,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання її співзабудовником житлового будинку, визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя і визнання права власності на 1/2 частину цього майна, поділ спільного сумісного майна подружжя в натурі, вселення та зобовязання вчинити дії. В обґрунтування вимог зазначала, що з 26.12.2003 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2 Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після реєстрації шлюбу вона з ОСОБА_2 стали проживати в належній відповідачу на праві власності квартирі АДРЕСА_1. У цей час збудували будинок по провулку 2-му Мануїльського,5 в м. Житомирі на земельній ділянці, подарованій відповідачу його матірю. Будинок було закінчено будівництвом у 2007 році, після чого квартиру, в якій вони проживали, ОСОБА_2 було продано, а її з дитиною виселено та виписано з квартири, щоб вселити в новозбудований будинок та зареєструвати за новою адресою. Однак в подальшому шлюб між ними було розірвано, дитину залишено проживати разом з нею. Уточнивши позовні вимоги, остаточно просила визнати квартиру №1 в житловому будинку №5 по пров. 2-му Мануїльського в м. Житомирі та майно, що знаходиться в приміщенні квартири обєктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири та на ? частину майна, що знаходиться в квартирі, поділити спільне сумісне майно подружжя квартиру в натурі на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи, вселити її з малолітньою дитиною в спірну квартиру, припинити неправомірні дії ОСОБА_2 щодо чинення їй та дитині перешкод у користуванні спірною квартирою, поділити спільне сумісне майно: автомобіль Volkswagen Т4,1999 року випуску, зеленого кольору , № двигуна AKV 216786, № кузова WV1ZZZ70ZYH076709, державний номер НОМЕР_1 - в натурі з виділом їй автомобіля, припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину автомобіля з виплатою йому грошової компенсації згідно висновку авто-товарознавчої експертизи на ? частину автомобіля, визнати за нею в порядку поділу спільного майна, право власності на автомобіль вартістю 20 000 грн., всі судові витрати покласти на ОСОБА_2, стягнувши з нього на її користь суми сплаченого судового збору та допустити рішення в частині вселення її з дитиною в спірний будинок №5 по пров. 2-му Мануїльського в м. Житомирі до негайного виконання.

ОСОБА_2 предявив зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого за час окремого проживання у звязку з фактичним припиненням шлюбних відносин та за особисті кошти.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 7 жовтня 2013 року провадження у справі зупинено до прийняття судового рішення Корольовським районним судом м. Житомира і вступу його в законну силу по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції про визнання права власності на частину житлового будинку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду про зупинення провадження скасувати та направити справу для подальшого розгляду. Вказує, що предмет спору в даній справі є значно більшим, ніж у справі, до вирішення якої зупинено вказану справу, а більшість її вимог взагалі не повязані з вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Також зазначає, що вона з дитиною має реальну потребу і право проживання в новому помешканні, яке будувалося нею з ОСОБА_2 в період шлюбу саме з метою забезпечення новим житлом їх малолітньої дитини, так як дитина потерпає від хвороб. Вважає, що право дитини на проживання в житлі своїх батьків не повязано з позовними вимогами батьків про поділ майна між ними, тим більше позовними вимогами ОСОБА_5 про визнання права власності на частину житлового будинку та не може залежати від судових процесів, які можуть бути численними, в той час як вона з дитиною проживає в гуртожитку без уваги батька.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_5 можуть вплинути на розмір частки ОСОБА_1 у разі задоволення її позову.

Такий висновок суду відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи.

Так, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобов"язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Пленум Верховного Суду України в п.33 постанови від 12 червня 2009 року №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз"яснив, що суд повинен враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п.4 ч. 1 ст.201 ЦПК України застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2013 року ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції про визнання права власності на частину житлового будинку №5 по пров.2-му Мануїльського м. Житомира /а.с.22 том №2/.

Відтак ОСОБА_5І ставить питання про визнання права власності на частину спірного будинку.

Поряд з тим ОСОБА_1, зокрема, ставить вимоги про визнання спірного будинку обєктом спільної сумісної власності подружжя її та ОСОБА_2, визнання за нею право власності на ? частину вказаної квартири, поділу квартири в натурі та вселення.

А тому, рішення суду за позовом ОСОБА_5 безпосередньо вплине на вирішення спору за позовом ОСОБА_1, оскільки обставини, які є підставою її позову є предметом дослідження у іншій справі /за позовом ОСОБА_1В./.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що предмет позову ОСОБА_1 є значно ширшим, ніж у справі, до вирішення якої зупинено вказану справу, не заслуговують на увагу, оскільки вимоги позивачки про поділ будинку в натурі, вселення є похідними від вимог про визнання права власності на певну частину будинку. Продовження розгляду справи в частині вимог про поділ автомобіля не є доцільним, оскільки ці обставини можуть бути зясовані при розгляді справи разом з іншими вимогами і не вимагатимуть додаткового часу на їх вирішення.

З огляду на наведене підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312, 313, 314,315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 07 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді