Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2013 року Справа №607/16968/13-ц
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючого судді Дзюбича В.Л.

-з участю секретаря судового засідання Франчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно - 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року та на спадкове майно - 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року .

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року відкрилася спадщина на 1/6 частину вказаного житлового будинку. Він як спадкоємець першої черги за законом, звернувшись у встановлений законом строк до нотаріальної контори, за наявності відмови його батька ОСОБА_4 від спадщини після смерті матері, прийняв спадщину після смерті останньої. ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на 1/6 частину даного житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, яку він також своєчасно прийняв. Проте, оформити спадщину у встановленому законом порядку через нотаріальну контору, після смерті батьків він не взмозі через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок АДРЕСА_1, тому просить визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок з належними до нього надвірними будовами та спорудами.

У судове засідання позивач та його представник не з»явилися, проте останній подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності .

Представник відповідача Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з"явився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи - Тернопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з»явився, проте подав заяву про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із довідки Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №396 від 23.08.2013 р. вбачається, що станом на 01.07.1990 р. головою колгоспного двору АДРЕСА_1 був ОСОБА_4, членами колгоспного двору були: дружина - ОСОБА_3, син - ОСОБА_1, невістка - ОСОБА_5, внуки - ОСОБА_6, ОСОБА_7.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 13.03.1997 р. Романівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №4.

Відповідно до довідки Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №397 від 23.08.2013 р., за ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 Тернопільського району Тернопільської області числиться 1/6 частина житлового будинку з господарськими прибудовами. На день смерті ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: чоловік - ОСОБА_4, син - ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 07.10.1977 р., актовий запис № 8.

Із реєстраційного напису на документі про право особистої власності від 26.05.1990р. вбачається, що будинковолодіння АДРЕСА_1 з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з шести членів головою якого є ОСОБА_4.

У примітці Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №218 від 01.08.2013 р. зазначено, що станом на 01.08.2013 р. по обліку бюро, будинковолодіння АДРЕСА_1 за рахується ОСОБА_4 (1/6 частина будинковолодіння), за ОСОБА_3 (1/6 частина будинковолодіння), за ОСОБА_1 (1/6 частина будинковолодіння), за ОСОБА_5 (1/6 частина будинковолодіння), за ОСОБА_6 (1/6 частина будинковолодіння), за ОСОБА_7 (1/6 частина будинковолодіння).

Чоловік покійної ОСОБА_3 - ОСОБА_4, після смерті дружини, у встановлений законом строк, відмовився від прийняття спадщини, що стверджується копією його заяви посвідченої 24.02.2000 р. секретарем виконкому Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Плавуцькою Г.М.

Тому, спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняв лише її син ОСОБА_1, звернувшись у встановлений законом строк, із заявою про прийняття спадщини після смерті останньої, про що йому 25.06.2007 р. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на майновий пай в розмірі 7030 грн. що знаходиться в господарському ТзОВ «Романівське» с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області .

09.12.1999 р. ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Плавуцькою Г.М. за реєстровим №92 відповідно до якого, на випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1 належний йому житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 і все належне йому майно, яке він матиме на момент смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 р. помер ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим 13.12.2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №18.

Відповідно до довідки Романівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 262 від 28.05.2007 р., на момент смерті ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1 Тернопільського району разом із ним були зареєстровані та проживали: син - ОСОБА_1 та внучка - ОСОБА_7

Із повідомлення Тернопільської районної державної нотаріальної контори №3497/01-16 від 25.11.2013 р. вбачається, що після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 р. була заведена спадкова справа за заявою сина померлого ОСОБА_1 на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися.

Спадщину після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 р. прийняв його син ОСОБА_1, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом посвідченим 25.06.2007 р. державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Новак О.В., відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р., а саме майнового паю в розмірі 12748 грн. що знаходиться в сільськогосподарському ТзОВ «Романівське» с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області є ОСОБА_1.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність» майно вказаного колгоспного двору не змінилося.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

Отже, кожен із зареєстрованих осіб до 15.04.1991 р. у житловому будинку АДРЕСА_1 Тернопільського району має право на частку у зазначеному житловому будинку, а саме господар будинку - ОСОБА_4 на 1/6 частину будинку, його дружина ОСОБА_3 - на 1/6 частину будинку, його син ОСОБА_1 - на 1/6 частину будинку, невістка ОСОБА_5 - на 1/6 частину будинку, внучка ОСОБА_6 - на 1/6 частину будинку, внучка ОСОБА_7 - також на 1/6 частину будинку

Тому, з огляду на вказане, суд не бере до уваги технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1, виданий 30.07.2013 р. Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, відповідно до якого власником усього зазначеного будинку є ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини ОСОБА_3, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини ОСОБА_3, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, які визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитись від прийняття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. ( ст.1268 ЦК України)

Отже, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року та спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 р. є їх син ОСОБА_1.

Згідно ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вище наведені обставини, беручи до уваги той факт, що позивач являється спадкоємцем за законом та за заповітом після смерті покійних батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зважаючи на те, що останні за життя не встигли одержати на своє ім'я свідоцтва про право власності на 2/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 Тернопільського району з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, проте фактично зазначені частини житлового будинку їм належали і вони мали право на одержання правовстановлюючого документа на них, враховуючи той факт, що позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті покійних батьків, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати за позивачем право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року та на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 215, 223 Цивільного процесуального кодексу; ч.1 ст.529, ст549 ЦК Української РСР, ст.1218, ст.1223, ст.1268, ст.1273 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, суд ,-

Вирішив :

Позов задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Копію рішення надіслати особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий - суддя Дзюбич В.Л.