АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1203/13 Справа № 2-2032/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Деревянка О.Г.

суддів Черненкової Л.А., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21 червня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»про визнання недійсним наказу про звільнення, зміну дати звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

В червні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача, та згідно уточнених позовних вимог зазначила, що з 01.12.2005 року працювала в ПАТ «УкрСиббанк»на посаді фахівця 1 категорії з операційно-касового обслуговування відділення № 952.

Наказом № 210-ВК від 27.05.20011 року вона була звільнена з роботи з 30.05.2011 року на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України. Оскільки відповідачем не було дотримано вимог ч.3 ст.40 КЗпП України, позивачка не наполягаючи на поновленні на роботі, визнавши наявність підстав у відповідача для її звільнення, просила суд визнати наказ про її звільнення по ч. 2 ст. 41 КЗпП України недійсним, змінити дату звільнення з 30.05.2011 року на дату ухвалення рішення, стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 38781,60 грн.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21 червня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано наказ ПАТ «УкрСиббанк»№ 210-ВК від 27.05.20011 року в частині звільнення ОСОБА_2 з посади фахівця 1 категорії з операційно-касового обслуговування відділення № 952 з 30.05.2011 року з винних дій працівника, що дають підстави до втрати довіря, п. 2 ст. 41 КЗпП України в частині звільнення ОСОБА_2 30.05.2011 року - незаконним, змінивши дату звільнення ОСОБА_2 з 30.05.2011 року на 01.06.2011 року. В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 липня 2012 року з ПАТ «УкрСиббанк»на користь держави стягнуто судовий у розмірі 107,30 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на незаконність та не обґрунтованість рішення, ставить питання про часткове скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржується в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача заробітку за час вимушеного прогулу.

Тому, перевіряючи законність оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів не перевіряє справу, із-за відсутності апеляційної скарги, в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для її вирішення; невідповідність висновків суду обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 01.12.2005 року перебувала у трудових відносинах з ПАТ «УкрСиббанк». Наказом № 210-ВК від 27.05.2011 року ОСОБА_2 звільнена з посади на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України з 30.05.2011 року. (а.с.7,8)

Відповідно до наданих суду документів, а саме витягу з наказу про перенесення основної відпустки, у звязку з перебуванням ОСОБА_2 з 13.05.2011 року по 20.05.2011 року на лікарняному, у період щорічної відпустки з 10.05.2011 року по 23.05.2011 року, за заявою позивачки, перенесено частину відпустки 8 календарних днів на інший період. (а.с.77,78,79,80).

Судом встановлено, що фактично відповідачем надано позивачці 7 днів, з виплатою одного дня 31.05.2011 року компенсації, із звільненням 30.05.2011 року.

Судом першої інстанції правильно в рішення зазначено, що у звязку з перебуванням позивачці на лікарняному у період відпуски, їй повинна була бути продовжена відпустка по 31.05.2011 року включно, тому суд обґрунтовано визнав наказ № 210-ВК від 27.05.2011 року в частині звільнення позивачки з 30.05.2011 року незаконним, та змінив дату звільнення на 01.06.2011 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачкою заявлено взаємовиключні вимоги, а саме щодо визнання наказу про її звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України недійсним та зміну дати звільнення з 30.05.2011 року на дату ухвалення рішення суду.

Колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_2 в частині визнання наказу № 210-ВК від 27.05.2011 року недійсним по п. 2 ст. 41 КЗпП України задовольнити не можна, оскільки виходячи з фактичних обставин справи, позивачка просить змінити дату її звільнення, що фактично судом і зроблено, та позивачкою і відповідачем не оскаржується.

Крім того, враховуючи те, що позивачці при звільненні виплачено заробіток за 31.05.2011 року , колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись,ст.ст. 209,218,303,307,308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 21 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді