КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3143/13-ц
Провадження № 2/488/128/2013 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.06.2013 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої А.І.,

при секретарі - Варакута Є.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

та відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину, встановив:

В серпні 2012 року позивач звернулась до суду із даним позовом, в оґрунтування якого вказала, вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2008 по 2012 роки. І в цьому шлюбі у них народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання ллюбу між сторонами проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

В свою чергу відповідач не надає коштів на утримання свого сина, хоча інших утриманців він не має, працює, але неофіційно, має нормальний дохід та спроможний утримувати дитину.

Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 2 503 гри. щомісячно, починаючи з моменту подання позову і до повноліття дитини.

В ході розгляду справи позивач зменшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 гри. з підстав, викладених у її зовній заяві.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.09.2012 року позов ОСОБА_4 був задоволений, і з відповідача ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на користь позивачки, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , 2009 р.н. у розмірі 1 000 гри. щомісячно, починаючи з 01.08.2012 р. і до повноліття дитини.

Не погодившись із вказаним заочним рішенням суду, відповідач подав заяву про його перегляд, і ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.2013 р. заочне рішення було скасоване, а цивільна справа була призначена до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні по справі позивачка збільшила позовні вимоги шляхом подання відповідної позовної заяви, та просила стягнути з відповідача на її користь:

аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , 2009 р.н., у розмірі 1519 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини;

додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_6 у розмірі 1000 грн. починаючи з дня подання до суду позову і до повноліття дитини.

В обґрунтування збільшених позовних вимог позивач вказала, що їх з відповідачем спільна дитина часто хворіє, в зв`язку із чим потребує витрат на лікування, посилене харчування та санаторно-курортного лікування. Позивач працює бухгалтером і має отримує в середньому 1166 грн. заробітної плати щомісячно, і її доходів не вистачає для утримання дитини. Натомість відповідач працює хоча і неофіційно, але при цьому має нормальний дохід та не має інших утриманців, тому він спроможний сплачувати аліменти на утримання свого сина.

Крім аліментів, позивач просила стягнути додаткові витрати на дитину, які обґрунтувала тим, що дитина має здібності та регулярно відвідує танцювальний клуб «Профі», оплата якого становить 400 грн. щомісячно. Також позивач вказала, що дитина часто хворіє, а через це потребує посиленого харчування, витрат на лікування та санаторно-курортне оздоровлення.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі - 500-600 грн. та не заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат на дитину у розмірі - 200 грн. в якості оплати половини від вартості занять дитини в танцювальному клубі.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень суду пояснив, що він працює неофіційно і отримує дохід в середньому 1 500-2 000 грн. в місяць, однак цей заробіток не має постійного та стабільного характеру. При цьому він має нормальний стан здоров`я та не має інших утриманців.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2008 по 2012 роки. І в цьому шлюбі у них народився спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між сторонами проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Судом встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання своєї дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.І ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я дитини та платника аліментів, матеріальний та сімейний стан відповідача, зокрема, враховує те, що відповідач має нормальний стан здоров`я, він є працездатним та працює, однак неофіційно, без укладення трудового договору. При цьому він не має інших утриманців та має зобов`язань цивільно-правового характеру. А тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі - 700 грн.

Доказів, які б спростовували вищевикладені висновки суду, сторонами не надано. Вимоги позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат суд знаходить такими, що не підлягають задоволенню виходячи із такого.

Відповідно до ст. 185 СК України той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Однак при розгляді даної справи, суд прийшов до висновку, що свої позовні вимоги в цій частині позову позивачка не довела. Зокрема, вона нічим не підтвердила свої доводи стосовно необхідності для дитини санаторно-курортного лікування та оздоровлення, та не надала суду відповідних медичних висновків та рекомендацій та доказів вартості такого оздоровлення. Крім цього, надаючи суду копії чеків на придбання ліків для дитини, позивачка не надала суду доказів того, що ці ліки були рекомендовані саме для її дитини, а тому суд не може прийняти їх до уваги.

Також суд не приймає до уваги надану позивачкою довідку про відвідування дитиною танцювального клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » через те, що в ній відсутні дані про те - з якого часу дитина його відвідує, і до якого часу планується їх відвідування. При цьому сама позивачка наполягає на тому, щоб стягувати додаткові витрати з моменту подачі позову до суду і до повноліття дитини.

Відповідно до ч.З ст. 88 ЦПК України з відповідача в прибуток держави належить стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. З, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Миколаєва, проживаючого в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Миколаєва, проживаючої в АДРЕСА_1 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з 01.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави 229 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л.І.Селіщева