Справа № 200/1102/13-ц
Провадження № 2/200/1394/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2013 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 17.09.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 014/3181/152919/82, згідно п.1.1.-1.2. якого позивач зобов"язався надати позичальнику кредит у розмірі 44000 доларів США строком на 120 місяців з 17.09.2008 по 17.09.2018 року, а відповідач прийняв на себе зобов"язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,85% річних відповідно до графіку погашення кредиту.

В забезпечення виконання зобов»язань по поверненню кредитних коштів між позивачем та ОСОБА_3, ОСОБА_4 17.09.2008 року було укладено договір іпотеки № 16425/3181/305653 про передачу в іпотеку нерухомого майна: квартири №14, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., що складається з: 1 - коридору, 2-ванни, 3-туалету, 4-кухні, 5,6 - житлових, 7-кладової, І, ІІ - лоджій, і розташована за адресою АДРЕСА_1, та належить відповідачам по 1/3 частці на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.07.1998 року, виданого ВАТ "Дніпрошина".

Позивач зазначає, що виконав свої зобов"язання за кредитним договором, кошти в розмірі 44 000 доларів США 00 центів були отримані ОСОБА_2 готівкою, що підтверджується заявою на видачу готівки від 17.09.2008 року. На сьогоднішній день позичальник не виконує свої зобов"язання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту. В зв»язку з зазначеним станом на 12.11.2012 року позичальник має заборгованість за кредитним договором у розмірі 255 974 долара США 87 центів, де: 41 830 доларів США 69 центів - непогашена сума кредиту, 22 623 долари США 04 центи - несплачені проценти, 191 520 доларів США 87 центів - нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, що по курсу НБУ станом на 12.11.2012 року (1 дол.США=7,9930 грн.) становить 2 046 004 грн. 97 коп.

Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором в сумі 2 046 004 грн. 97 коп. звернути стягнення шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження на предмет іпотеки за договором іпотеки № 16425/3181/305653 від 17.09.2008 року, а саме: нерухоме майно - квартиру № 14, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., що складається з: 1 - коридору, 2-ванни, 3-туалету, 4-кухні, 5,6 - житлових, 7-кладової, І, ІІ - лоджій, що розташована за адресою АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4; виселити із вказаної квартири ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх необгрунтованість, просили зменшити розмір неустойки, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є безробітним, ОСОБА_2 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 є пенсіонеркою, а розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Також зазначили, що звернення стягнення на нерухоме майно порушить права малолітніх дітей ОСОБА_2, які проживають у квартирі, яка є предметом іпотеки, та просили застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, у наданій суду заяві просив розглянути справу у його відсутність та зменшити розмір неустойки, посилаючись на те, що є безробітним, та на те, що ОСОБА_2 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 є пенсіонеркою, а розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Також просив застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності.

Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, 17.09.2008 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є позивач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (надалі - банк), та ОСОБА_2 (надалі - позичальник) був укладений кредитний договір № 014/3181/152919/82 (надалі - кредитний договір).

Відповідно до п.1.1.-1.2. даного кредитного договору позивач зобов"язався надати позичальнику кредит у розмірі 44 000 доларів США строком на 120 місяців з 17.09.2008 по 17.09.2018 року, а позичальник прийняв на себе зобов"язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14,85% річних відповідно до графіку погашення кредиту.

Згідно до п.1.1.2.1. кредитного договору кошти надаються на споживчі цілі та на оплату комісії за надання кредиту у розмірі 880,00 доларів США.

Відповідно до п.1.1.3.1. кредитного договору виконання зобов"язань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою об"єкту нерухомості, яким є квартира № 14, загальною площею 49,6 кв.м., за адресою АДРЕСА_1.

Пунктом 1.3.3. кредитного договору передбачена дата погашення щомісячних ануїтетних платежів, - до 17 числа кожного календарного місяця протягом строку кредиту. Відповідно до п.1.4. кредитного договору, щомісячний ануїтетний платіж - це грошові кошти, які мають бути сплачені позичальником кредитору щомісячно рівними частинами, в сумі, яка включає в себе погашення частини суми кредиту та процентів за користування цим кредитом та яка розраховується в порядку, передбаченому п.7.1. цього договору. Сума щомісячного ануїтетного платежу підлягає сплаті щомісячно у строк, визначений п.1.3.3. цього договору. Загальною сукупною вартістю кредиту є - витрати позичальника, необхідні для погашення суми кредиту, сплати процентів, сплати комісій кредитору, передбачених додатками до цього договору, інші витрати, пов"язані з укладанням цього договору, а також витрати позичальника на користь третіх осіб, пов"язані з укладанням договорів забезпечення/іпотеки та страхування, у тому числі з внесенням будь-яких змін та доповнень до них, та інші супутні витрати відповідно до цього договору.

Відповідно до п.2.1. кредитного договору - кредитор відповідно до умов цього договору надає позичальнику кредит, а позичальник зобов"язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов договору та Тарифів кредитора, а також виконати інші обов"язки, визначені цим договором.

Відповідно до п.2.2. кредитного договору - грошові зобов"язання позичальника за цим договором є безумовними та безвідкличними (безвідзивними), їх виконання має пріоритет над будь-якими поточними та майбутніми грошовими зобов"язаннями позичальника, якщо інше не встановлено чинним законодавством України.

Пунктом 3.1. кредитного договору передбачений обов"язок позичальника сплачувати кредитору проценти за користування кредитом, розмір яких розраховується на основі процентної ставки в розмірі, визначеному у п.1.2.1. договору. Додатково позичальник сплачує на користь кредитора комісії, передбачені цим договором.

Відповідно до п.3.3. кредитного договору проценти нараховуються щомісяця на суму кредиту за весь строк користування кредитом, включаючи день надання та день повного погашення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт). Проценти підлягають сплаті позичальником у складі ануїтетних платежів.

Згідно до п.3.5. кредитного договору графік повернення кредиту та інших платежів за цим договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту міститься в додатках № 1,2 до цього договору, які є його невід"ємною частиною.

Відповідно до п.5.1. кредитного договору виконання всіх та окремих зобов"язань позичальника за цим договором забезпечується іпотекою нерухомості, визначеної в п.1.1.3. цього договору.

Згідно до п.7.1. кредитного договору позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі згідно з Графіком погашення кредиту та інших платежів (додаток 1 до цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.

Відповідно до п.7.2. кредитного договору позичальник зобов"язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену п.1.3.3. цього договору.

Пунктом 9.1. кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов"язань за цим договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред"явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до цього договору.

Згідно до п.9.2. кредитного договору, зокрема, кредитор вправі пред"явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту у випадку прострочення позичальником більш ніж на 30 календарних днів строків погашення кредиту або порушення цих строків менш ніж на 30 календарних днів, але не більше трьох раз протягом останніх двадцяти місяців. Кредитор також має право пред"явити позичальнику вимогу щодо дострокового погашення кредиту у таких випадках, зокрема,: п.9.2.5. - порушення позичальником обов"язків, встановлених пунктами 3.1., 7.2., 11.2, 11.3, 11.6. цього договору.

Згідно до п.9.3. кредитного договору позичальник зобов"язаний виконати вимогу кредитора про дострокове погашення грошових зобов"язань за цим договором протягом не більш ніж 30 календарних днів з моменту її пред"явлення. У разі невиконання позичальником цієї вимоги кредитор має право звернути стягнення за будь-яким з договорів з забезпечення (або пред"явити вимогу поручителю) або вжити інші заходи для стягнення заборгованості позичальника за цим договором, які не суперечать чинному законодавству України.

Згідно до п.16.3. кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов"язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 1% від простроченої до оплати суми на кожний календарний день прострочення.

В забезпечення виконання зобов»язань по поверненню кредитних коштів між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є позивач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (надалі - іпотекодержатель), та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 (надалі - іпотекодавці) 17.09.2008 року було укладено іпотечний договір № 16425/3181/305653, відповідно до п.1.1. якого іпотекодавці передали іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно: квартиру №14, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., що складається з: 1 - коридору, 2-ванни, 3-туалету, 4-кухні, 5,6 - житлових, 7-кладової, І, ІІ - лоджій, і розташована за адресою АДРЕСА_1, та належить відповідачам по 1/3 частці на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.07.1998 року, виданого ВАТ "Дніпрошина".

Відповідно до п.1.2. іпотечного договору вартість предмета іпотеки на момент укладення цього договору визначена за згодою сторін, відповідає ринковій вартості та становить 326463,00 грн., що складає еквівалент 67302,24 доларів США по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору. Вартість іпотеки підтверджується актом оцінки № 39 від 28.08.2008 року.

Як зазначено в п.2.1. іпотечного договору, іпотека відповідно до цього договору забезпечує повне виконання грошових зобов"язань ОСОБА_2, що випливають та/або виникнуть у майбутньому з кредитного договору №014/3181/152919/82 від 17.09.2008 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником, а також з будь-яких змін до нього. Відповідно до кредитного договору позичальник отримує від іпотекодержателя кредит у розмірі 44000,00 доларів США і зобов"язується його повернути у строк не пізніше 17.09.2018 року, зі сплатою 14,35% або в іншому розмірі, передбаченому у змінах до кредитного договору. Строки та порядок погашення позичальником кредиту, сплати процентів, комісій, неустойок та інших платежів визначаються кредитним договором.

Пунктом 2.2. іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель також має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги щодо, зокрема,: сплати неустойки відповідно до кредитного договору, сплати процентів за кредитом відповідно до умов кредитного договору, повернення суми кредиту відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п.7.1. іпотечного договору, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання забезпечених іпотекою зобов"язань, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, зокрема, у разі повного або часткового невиконання або неналежного виконання всіх або окремих зобов"язань, що забезпечені іпотекою згідно зі статтею 2 договору, та в інших випадках, передбачених кредитним договором.

Згідно до п.7.2. іпотечного договору, у випадках, передбачених п.7.1. цієї статті договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцям (та позичальнику за кредитним договором, якщо він є відмінним від іпотекодавців) письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом 30 днів з моменту отримання іпотекодавцями (та позичальником за кредитним договором, якщо він є відмінним від іпотекодавців) цієї вимоги. Якщо протягом встановленого 30-денного строку вимога іпотекодержателя залишається невиконанною, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно до п.7.3. договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором позивача із наведених нижче способів: п.7.3.1. - за рішенням суду у встановленому законодавством порядку, п.7.3.2. у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; п. 7.3.3. - згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, викладеним у п.п. 7.4. та 7.5. цієї статті договору; п. 7.3.4. - інші способи, передбачені законодавством України на момент здійснення стягнення.

Встановлено, що позивач виконав свої зобов"язання за кредитним договором належним чином - кошти в розмірі 44 000 доларів США 00 центів були отримані ОСОБА_2 готівкою, що підтверджується заявою на видачу готівки від 17.09.2008 року. Проте, позичальник з жовтня 2009 року не виконує свої зобов"язання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом, не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту.

В зв»язку з зазначеним станом на 12.11.2012 року позичальник має заборгованість за кредитним договором у розмірі 255 974 долара США 87 центів, де: 41 830 доларів США 69 центів - непогашена сума кредиту, 22 623 долари США 04 центи - несплачені проценти, 191 520 доларів США 87 центів - нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, що по курсу НБУ станом на 12.11.2012 року (1 дол.США=7,9930 грн.) становить 2 046 004 грн. 97 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 334 352 грн. 71 коп., заборгованість за відсотками в сумі 180 825 грн. 96 коп., пеня за прострочку сплати кредиту та відсотків в сумі 1 530 826 грн. 31 коп.

З огляду на це, на адресу відповідачів позивачем були направлені письмові вимоги (претензії) за вих. №СО4-114-1-3/10718 від 16.11.2012 року про дострокове виконання грошових зобов"язань позичальника, вих. № СО4-114-1-3/10719-10720 від 16.11.2012 року про усунення порушення за кредитним договором у 30-ти денний термін, де вимагалося у разі невиконання дострокового повернення коштів звільнити приміщення, яке перебуває в іпотеці, які залишилися без виконання.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання.

Згідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 цього Кодексу при порушенні зобов»язань за договором настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов»язань, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов»язків, встановленим іпотечним договором, іпотекодержатель має право дострокового виконання основного зобов»язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

У відповідності до ст.33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Згідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" та п.7.2. договору іпотеки, у разі порушення основного зобов"язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов"язань, вимога про виконання порушеного зобов"язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 572 ЦК України кредитор (іпотекодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно до ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У відповідності до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Згідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст.41 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Таким чином, право вибору способу задоволення вимог іпотекодержателя, право вибору способу реалізації предмета іпотеки наведеними положеннями договорів та чинного законодавства надано саме у даних правовідносинах позивачу. Питання щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки врегульовано сторонами договору у договірному порядку, згідно якого банк має право звернути стягнення на заставлене майно на підставі рішення суду. Тобто, при укладенні вказаного договору іпотеки відповідачі погодилися з тим, що у разі порушення позичальником зобов»язання за кредитним договором, забезпеченого іпотекою, можливо бути звернено стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду і, підписуючи цей договір, вони виявили своє волевиявлення на виконання обов»язків за цим договором та погодилися з його умовами, що відповідало положенням ч.1 ст.590 ЦК України.

Як вбачається із вказаних кредитного договору та іпотечного договору, вони були підписані їх сторонами і на час їх підписання ними було досягнуто згоди з усіх істотних їх умов, на час укладання договорів сторони володіли необхідним обсягом цивільної дієздатності, волевиявлення учасників договорів було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, отримавши кредит, позичальник певний час погашав його. Вказані договори в судовому порядку недійсними не визнавалися і тому звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку не суперечить умовам договорів.

Крім того, як зазначено у п.15.1. кредитного договору, позичальник засвідчує та гарантує, що він має необхідний обсяг дієздатності та правоздатності для укладення та виконання цього договору. Також, підписавши кредитний договір із викладеними у його п. 15.4. умовами, позичальник зазначив, що усвідомлює і гарантує, що умови цього договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам (інтересам його сім"ї), є розумними та справедливими.

Як зазначено у п.3.3. іпотечного договору, іпотекодавці - відповідачі у даній справі, засвідчують і гарантують, що вони мають необхідний обсяг дієздатності та правоздатності для укладання та виконання цього договору. Відповідно до змісту п.3.5. іпотечного договору, іпотекодавці належним чином і в повному обсязі ознайомлені з положеннями кредитного договору і будь-яке посилання в тексті цього договору на кредитний договір чи окремі його положення є достатньою підставою вважати, що ці положення застосовуються рівною мірою до виконання прав і обов"язків сторін за цим договором.

З огляду на наведене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., що складається з: прим. 1 - коридору, прим. 2 - ванни, прим.3 - туалету, прим.4 - кухні, прим. 5, 6 - житлових, прим.7 - кладової, І,ІІ - лоджій, яка належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/3181/152919/82 від 17.09.2008 року, зазначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з продажу вказаного нерухомого майна у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, не нижчою вартості предмета іпотеки в розмірі 326 463,00 грн., визначеної актом оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких належних доказів в спростування позовних вимог позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачами суду не надано, як не надано доказів існування у позичальника заборгованості за кредитним договором у іншому розмірі, ніж вказано позивачем.

В наданих суду заявах відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 з представником, просили зменшити розмір неустойки, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є безробітним, ОСОБА_2 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 є пенсіонеркою, а розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зважаючи на те, що розмір штрафних санкцій - пеня за прострочку сплати кредиту та відсотків у сумі 1 530 826,31 грн. значно перевищує загальний розмір заборгованості позивача по сплаті основного боргу та сплаті відсотків за договором, що становить 515 178,67 грн., з урахуванням наявності обставин, які мають істотне значення, а саме - відсутність доходу у ОСОБА_4, наявність на утриманні ОСОБА_2 трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та того, що ОСОБА_3 є пенсіонеркою, суд вважає можливим зменшити розмір пені до 400 000,00 грн.

Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки - вказану квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., підлягає в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/3181/152919/82 від 17.09.2008 року в розмірі 915 178 грн. 67 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 334 352 грн. 71 коп., заборгованості за відсотками в сумі 180 825 грн. 96 коп., пені за прострочку сплати кредиту та відсотків в сумі - 400 000 грн. 00 коп.

В заявах та в судовому засіданні відповідачі з представником, посилаючись на положення ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, просили застосувати до позовних вимог позивача відповідний строк позовної давності.

Суд вважає, що клопотання відповідачів про застосування до вимог позивача про стягнення основної суми боргу та процентів строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки заявлена до стягнення позивачем сума заборгованості за кредитом та процентами розрахована з 17.10.2009 року, а з даним позовом позивач звернувся до суду 25.01.2013 року, тобто в межах строку, передбаченого ст. 257 ЦК України. Крім того, відповідно до п.1.1.5. кредитного договору датою остаточного погашення кредиту, до яких входить сума кредиту та процентів за користування ним, є 17.09.2018 року.

В судовому засіданні в обгрунтування заперечень проти позову ОСОБА_2 з представником відповідача посилалися на те, що звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_2 порушить права дітей ОСОБА_2 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зареєстровані та проживають у вказаній квартирі. Разом з цим, суд вважає ці твердження необгрунтованими та такими, що не є підставою для відмови у задоволенні позову, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 3.6. іпотечного договору № 16425/3181/305653 від 17.09.2008 року, укладеного між сторонами у даній справі та підписаного ними, іпотекодавці засвідчують і гарантують, що на момент укладення цього договору в жилому приміщенні, яке є предметом іпотеки - вказаній квартирі, проживають такі особи: ОСОБА_3, 1957 року народження (мати ОСОБА_2 та ОСОБА_4.), ОСОБА_2, 1979 року народження (син ОСОБА_3 та брат ОСОБА_4.), ОСОБА_4, 1977 року народження (син ОСОБА_3 та брат ОСОБА_2.). Іпотекодавці - ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до моменту укладення цього договору надали іпотекодержателю нотаріально посвідчені згоди всіх повнолітніх осіб, які проживають у жилому приміщенні, що є предметом іпотеки, на їх добровільне виселення у разі звернення стягнення іпотекодержателем на предмет іпотеки, а також згоду відповідного органу опіки і піклування на передачу нерухомого майна в іпотеку та на виселення у цьому випадку неповнолітніх дітей, які проживають у цьому приміщенні. Іпотекодавці гарантували, що протягом строку дії цього договору вони зобов"язаються не надавати права користування, не вселяти (не реєструвати) в жиле приміщення, що є предметом іпотеки будь-яких осіб без попереднього надання іпотекодержателю аналогічної згоди на їх виселення.

Також, суд вважає, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів того, що на момент укладення іпотечного договору донька ОСОБА_2 - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, мала право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки, що з"ясувано при розгляді справи відповідно до роз"яснень, викладених у п.44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», не мають таких прав і інші діти відповідача.

Крім того, як вбачається з довідки про склад сім"ї та місце реєстрації, наданої відповідачами, діти ОСОБА_2, а також їх мати ОСОБА_8 були зареєстровані у квартирі за вищезазначеною адресою, яка є предметом іпотеки, вже після укладання вищевказаних кредитного договору та іпотечного договору, що не відповідає умовам іпотечного договору.

Є необгрунтованими і доводи ОСОБА_4 про те, що за весь час йому жодного разу не було повідомлено про невиконання з боку ОСОБА_2 умов договору кредиту та наявності заборгованості по ньому, а також не було надано банком йому можливості виконати свої зобов"язання перед кредитором у межах вартості предмета іпотеки відповідно до належної йому частки у праві власності на предмет іпотеки - вищевказану квартиру. Як вже зазначалося вище, в зв"язку з невиконанням позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору, на його адресу, а також на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є між собою родичами, банком 16.11.2012 та 20.11.2012 року направлялися письмові вимоги про дострокове виконання грошових зобов"язань за кредитним договором, в яких зазначалося про наявність заборгованості по сплаті кредитних коштів, та які були ними отримані, чому є підтвердження, що не спростовано в судовому засіданні.

Доводи відповідачів про те, що всесвітня криза та різкий підйом курсу долару США призвели до збільшення зобов"язань перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" майже у двічі, а отримувані ними доходи в гривні значно зменшилися, в зв"язку з чим вони перебувають у тяжкому фінансовому стані, також не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки відповідно до п. 15.5. вказаного кредитного договору № 014/3181/152919/82 від 17.09.2008 року, з умовами якого погодилися відповідачі, уклавши на забезпечення його виконання іпотечний договір, у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник, яким є у даному випадку ОСОБА_2 Підписанням цього договору позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника.

Також, як зазначено у п.15.6. кредитного договору, з яким погодилися відповідачі, підписуючи вказані договори, позичальник свідчить, що всі ризики, пов"язані з істотною зміною обставин, з яких він виходив при укладанні цього договору, інших договорів забезпечення, позичальник приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання цього договору, договорів забезпечення, а також невиконання ним зобов"язань за вищевказаними договорами.

Разом з цим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про виселення відповідачів із вказаної квартири.

П. 7.9. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення іпотекодавця та/або всіх інших осіб, що зареєстровані та/або проживають в жилому приміщенні, яке є предметом іпотеки. Зазначені особи зобов"язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника предмета іпотеки добровільно звільнити жиле приміщення, що є предметом іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання такої вимоги.

Як зазначено в роз"ясненнях, викладених в п.43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.3012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно з ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

Проте, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Разом з цим, суду не надано підтвердження направлення банком на адресу відповідачів вимоги про звільнення квартири та не надано доказів відмови відповідачів від добровільного звільнення квартири, тобто вказані позовні вимоги про виселення є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати - сплачений судовий збір в сумі 3441,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., що складається з: прим. 1 - коридору, прим. 2 - ванни, прим.3 - туалету, прим.4 - кухні, прим. 5, 6 - житлових, прим.7 - кладової, І,ІІ -лоджій, яка належить на праві власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/3181/152919/82 від 17.09.2008 року в розмірі 915 178 грн. 67 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 334 352 грн. 71 коп., заборгованості за відсотками в сумі 180 825 грн. 96 коп., пені за прострочку сплати кредиту та відсотків в сумі - 400 000 грн. 00 коп., зазначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з продажу вказаного нерухомого майна у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, не нижчою вартості предмета іпотеки в розмірі 326 463,00 грн., визначеної актом оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 3441,00 грн.

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя Т.О. Кудрявцева