Справа № 658/3296/13-ц
(провадження № 2/658/1252/2013)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2013 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області у складі :

головуючого - судді Подіновської Г.В.,

при секретарі Павловській Ю.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Каховка, Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та усунення перешкод у користуванні квартирою та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності на квартиру та зняття з реєстраційного обліку в квартирі,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що під час шлюбу з відповідачкою ОСОБА_3, який розірвано 14.06.2014 року, за спільні кошти було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка документально зареєстрована на відповідачку.

Згоди про добровільний поділ квартири між сторонами не досягнуто, відповідачка проживає у спірній квартирі та перешкоджає позивачеві у користуванні нею, тому вимушений звернутись до суду.

Просив розділити майно, що є спільною власністю - визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, а також зобов'язати відповідачку не перешкоджати не перешкоджати йому у користуванні квартирою АДРЕСА_1, зобов'язавши її передати йому ключі від вхідних дверей даної квартири.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності на квартиру та зняття відповідача з реєстраційного обліку в квартирі, посилаючись на те, що спірна квартира придбана на кошти матері відповідача ОСОБА_5, які остання надала відповідачці у борг. Просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та винести рішення про зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку у вказаній квартирі.

Ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28.10.2013 року вказані позови об'єднані в одне провадження.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник вимоги первісного позову підтримали у повному обсязі за обставинами, викладеними у позові, проти задоволення зустрічного позову заперечували, посилаючись на його безпідставність.

Відповідачка за первісним позовом та її представник вимоги первісного позову не визнали, надали письмові заперечення на позовну заяву, які підтримали у судовому засіданні, у задоволенні первісного позову просили відмовити. Зустрічний позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Постановою від 21 грудня 2007 року № 11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зокрема пунктами 22, 23 роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з нормами ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Частиною 1 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У судовому засіданні з'ясовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 від 08.06.2001 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 52 (а.с.5). Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 04.06.2013 року шлюб розірвано (а.с.7-8).

20.02.2004 року було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 придбала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Продаж здійснено за 7018 гривень (а.с.9-10,80-81).

У вказаній квартирі зареєстровані сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.13,16).

З'ясовуючи джерело придбання квартири, суд встановив, що 10 грудня 2003 року мати відповідачки (позивачки) ОСОБА_3 - ОСОБА_5 передала останній у борг 2500 доларів США для придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором безпроцентної позики (грошової) від 10.12.2003 року та розпискою (а.с.75-76,78).

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що у грудні 2003 року при свідках дала ОСОБА_3 у борг 2500 доларів США на придбання квартири. Повернення боргу не вимагала, вважаючи, що фактично подарувала гроші дочці.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснили, що у грудні 2003 року у їх присутності ОСОБА_5 дала ОСОБА_3 у борг 2500 доларів США на придбання квартири, про що будо складено розписку, яку вони засвідчили своїми підписами.

Свідок ОСОБА_9, батько позивача (відповідача), підтвердив, що спірна квартира придбана за гроші, які дала мати відповідачки за первісним позовом - ОСОБА_5

За офіційним курсом НБУ станом на 20.02.2004 року 2500 доларів США дорівнювало 13325,25 грн.

У судовому засіданні сторони не заперечували, що до придбання квартири постійної роботи та власних доходів не мали.

Таким чином, спірна квартира, хоча й придбана під час перебування у шлюбі, не може бути визнана спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана ОСОБА_3 на гроші, отримані від ОСОБА_5, тому у задоволенні вимог первісного позову ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину вказаної квартири слід відмовити, а вимогу зустрічного позову про визнання за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 - задовольнити.

Вирішуючи вимоги первісного позову щодо усунення перешкод у користуванні спірною квартирою та зустрічного позову про зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку у вказаній квартирі суд зазначає наступне.

Ст. 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений або обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах та порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст 156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не може потрапити до спірної квартири та користуватися нею, так як ОСОБА_3 змінила замок та його туди не допускає.

Аналогічні пояснення дав свідок ОСОБА_9

Згідно ч.2 статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки ОСОБА_3 чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні спірною квартирою, внаслідок чого останній не проживає у квартирі з поважних причин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи, запиту реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісти відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, в даному випадку питання зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», пов'язано з вирішенням питання про позбавлення відповідача за зустрічним позовом права користування житловим приміщенням.

Належних та допустимих доказів суду на підтвердження того, що ОСОБА_1 втратив право користування спірною квартирою, де він зареєстрований, позивачкою за зустрічним позовом не надано. Позовних вимог з цього приводу остання не заявляла.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні зустрічного позову в частині зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку слід відмовити за необгрунтованістю позовних вимог.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 9, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та усунення перешкод у користуванні квартирою - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 в іншій частині позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права приватної власності на квартиру та зняття з реєстраційного обліку в квартирі - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 в іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати - 114грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати - 764 грн. 25 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Г. В. Подіновська