АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3848/2013р. Головуючий в І інстанції Заболотний В.М.
Категорія: 27 Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2013 року грудня місяця 24 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

ОСОБА_1

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 жовтня 2013 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 28.11.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15348,00 доларів США на споживчі цілі за умови сплати ним 12,5% річних за користування грошовими коштами та кінцевим строком повернення коштів до 28.11.2014 року. В забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобовязань 28.11.2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

Посилаючись на порушення відповідачами своїх зобовязань щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати передбачених договором відсотків, внаслідок чого станом на 26.09.2012 року за позичальником рахується заборгованість в загальному розмірі 28346,65 доларів США, що еквівалентно 226574,81 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 4401,74 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 1243,19 доларів США, пені в сумі 22585,72 доларів США та трьох відсотків річних в сумі 116,00 доларів США, позивач просив суд стягнути зазначену заборгованість солідарно з боржника та поручителя.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 жовтня 2013 року позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнено солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №62/АА-006.07.2 від 28.11.2007 року в сумі 18100,20 доларів США, що станом на 26.09.2012 року еквівалентно 144674,90 грн.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Родовід Банк» судові витрати у розмірі 1132,88 грн. та з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Родовід Банк» - у розмірі 1132,87 грн.

В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діюча на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення пені та штрафних санкцій та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні зазначених позовних вимог відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник порушив взяті на себе зобов»язання за кредитним договором щодо повної та своєчасної сплати передбачених договором платежів, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка у добровільному порядку позичальником та поручителем сплачена не була, у зв»язку із чим підлягає солідарному стягненню з відповідачів в межах строку позовної давності, про застосування якого заявлено в ході розгляду справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на досліджених судом доказах та нормах матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідні положення щодо наслідків порушення зобовязання позичальником містить кредитний договір між його сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Судом вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28.11.2007 року між ВАТ «Родовід Банк» (правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №62/АА-006.07.2, за умовами якого позивач надав ОСОБА_3 кредитні кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії на суму 15348,00 доларів США, за умови сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних на суму залишку заборгованості та кінцевим строком повернення коштів до 28.11.2014 року (а.с.7-14).

28.11.2007 року в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 по кредитному договору між позивачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки №62/АА-006.07.2, відповідно до якого ОСОБА_4 виступив поручителем ОСОБА_3 за зобовязаннями, що випливають із кредитного договору, а також усіх додаткових угод в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і боржник (а.с.15-16).

Крім того, 28.11.2007 року в забезпечення виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором між ним та Банком укладено договір застави автомобіля марки «KIA Cerato», 2007 року випуску (а.с.127-129).

З матеріалів справи та пояснень сторін в судах першої та апеляційної інстанції також вбачається, що у зв»язку із простроченням здійснення платежів за кредитним договором, 15.03.2010 року позичальником видана генеральна довіреність на ім»я фізичної особи ОСОБА_5 на право відчуження автомобіля марки «KIA Cerato», 2007 року випуску (а.с.202).

З витягу з особового рахунку позичальника ОСОБА_3 (а.с.22-45) вбачається, що 07.10.2010 року в рахунок погашення заборгованості позичальника за кредитним договором зараховано 9537,66 доларів США (а.с.42), з яких:

- 5139,98 доларів США сплата кредиту за договором (а.с.23);

- 2632,05 доларів США сплата простроченого кредиту за договором (а.с.26);

- 1620,55 доларів США сплата прострочених процентів за договором (а.с.33);

- 145,08 доларів США сплата процентів за договором (а.с.42);

Оскільки після продажу довіреною особою позичальника заставного майна заборгованість за кредитним договором не була погашена у повному обсязі і позичальник з 07.10.2010 року жодних платежів не здійснював, 23.02.2012 року на адресу відповідачів надсилалися вимоги щодо сплати простроченої заборгованості за кредитним договором, які залишені останніми без уваги (а.с.17-19).

За наведених обставин, висновок суду про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів простроченої заборгованості ґрунтується на досліджених судом доказах та є правильним.

Зважаючи на те, що всі здійснені позичальником платежі, в підтвердження яких були надані платіжні квитанції за період з січня 2008 року по жовтень 2009 року (а.с.130 -147) враховані при обрахуванні розміру виниклої заборгованості за кредитним договором, з огляду на те, що продаж транспортного засобу був здійснений не Банком, а обраною позичальником довіреною особою в межах ринкових цін, які коливалися від 8999 до 11500 доларів США за автомобіль аналогічної марки та року випуску (згідно наданих апелянтом роздруківок з Інтернет-сайтів з продажу транспортних засобів (а.с.125-126)), доводи апеляційної скарги, як безпідставні, необґрунтовані та такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін та дослідив надані сторонами докази, яким дав правильну оцінку, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді