Справа № 2-125/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2013 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В. з участю сторін: представника ОСОБА_1 -ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3 її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Овідіопольського районного суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6

про зобов'язання усунення перешкод у користуванні земельної ділянки відшкодування збитків та судових витрат

позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, Малого приватного підприємства "Гілея", Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональній земельно-кадастровий аналітичний центр" Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор"

про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними, про визнання державних актів на право на земельні ділянки не дійсними, про визнання право власності та зобов'язання виконати певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2009 року до Овідіопольського районного суду Одеської області позивач ОСОБА_7 звернулась з вищевказаним позовом в якому зазначила, що вона є власником земельної ділянку площею 0,0437 га, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, але користуватися в повному обсязі цією земельною ділянкою вона не може, так як подружжя ОСОБА_4 побудували між своїм та її домогосподарствами паркан і при цьому захопили частину належної їй земельної ділянки площею 0,0028 га., в подальшому позивачка в порядку ст. 31 ЦПК України вточнила свої позовні вимоги просить суд зобов'язати відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною шляхом перенесення паркану, відшкодувати збитки в розмірі 750,00 грн та судові витрати.

В грудні 2010 року до Овідіопольського районного суду Одеської області позивач ОСОБА_3 звернулась з вищевказаним позовом, який в подальшому позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку ст. 31 ЦПК України вточнили в своїх позовних вимогах ,та вони зазначили, що вони 04 липня 2008 року придбали у ОСОБА_6 шляхом купівлі-продажу житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який складається в цілому з одного житлового будинку : під літ. "А,а-а(1),а(2)", загальною площею - 225,4 кв.м., житловою площею 82,5 кв.м., та літ. "Б" - візд в гараж , № 1-3,1 споруди відповідно до плану визначеному у технічному паспорті та земельну ділянку площею 0,056 га., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Суміжними землекористувачем є ОСОБА_7, земельні ділянки між ними розділяє паркан, який існував під час укладання договору купівлі-продажу. Під час виготовлення технічної документації за земельні ділянки, які були предметом відчуження, землевпорядними організаціями неналежним чином виконані роботи по встановленню конфігурацій земельних ділянок, їх розмірів та того, що координати ділянок не відповідають фактичному їх розташуванню. В зв'язку з цим позивачі просять визнати договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені між ними та ОСОБА_8, між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 недійсними; державні акти про право власності на земельні ділянки видані ОСОБА_9 та ОСОБА_1 недійсними, а землевпорядні організації, що готували технічну документацію для отримання державних актів, зобов'язати виготовити технічну документацію з конфігурацією ділянок за існуючими межами та фактичного розташування цих ділянок.

В ході судового засіданні представник сторони по справі ОСОБА_1 на позовних вимогах наполягає , в задоволені позовних вимог ОСОБА_4 просить відмовити .

Представник сторони по справі ОСОБА_4, ОСОБА_3 наполягає на своїх позовних вимогах, в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити.

Сторона по справі ОСОБА_6 до суду не з'явилась, але представник сторони направила письмову заяву в якої зазначила відношення до позовних вимог сторін, просить справу розглянути в її відсутність.

Відповідач ТОВ "Регіональній земельно-кадастровий аналітичний центр" - позовні вимоги не визнав, в подальшому до суду не з'явився.

Відповідач ТОВ "Вектор" до судового засіданні не з'явився.

Відповідач МПП "Гілея" позовні вимоги фактично не визнав, в подальшому до суду не з'явився.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, свідка ОСОБА_10, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п"ятою та шостою 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.132 ч.2 п. в ЗК України предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо.)

Відповідно до ст. 210 ЗК України угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі - продажу, ренти, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду.

Так судом встановлено, що ОСОБА_6 була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складається в цілому з двох житлових будинків: під літ. "А,а-а3", житловою площею 82,5 кв.м., загальною площею 225,4 кв.м., та літ. "В,в" житловою площею 82.5 кв.м., загальною площею 202, 7 кв.м. з надвірними спорудами: літ. "Б" - в'їзд в гараж, № 1-6,1 споруди відповідно до плану визначеному у технічному паспорті, та земельної ділянки площею, 0100 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1. Житловий будинок належав ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.12.2005 року, земельна ділянка належала на підставі договору дарування від 25.12.2003 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку від 02.06.2005 року.

14 грудня 2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,04374 га розташованої по АДРЕСА_1, посвідчений Приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Мірошніченко Н.М. та зареєстрованого у реєстрі за №3961.(далії по тексту спірна земельна ділянка) На підставі даного договору ОСОБА_1 був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 03.06.2006 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та постійного користування землею за НОМЕР_3. Окремо між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу 43/100 частині домоволодіння, яке розташоване за вищевказаною адресою, ОСОБА_1 перейшло у власність приміщення: літ. "В,в" житловою площею 82.5 кв.м. , загальною площею 202, 7 кв.м., № 4 паркан , №5-хвіртка, №6-ворота.

04 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,056 га розташованої по АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Рекою А.А. та зареєстрованого у реєстрі за №1447(далії по тексту спірна земельна ділянка) та житловий будинок під літ "А,а,а(1)а(2), житловою площею 82,5 кв.м.,загальною площею 225,4 кв.м. з надвірними спорудами : літ. "Б" - в'їзд в гараж, № 1-3,1. На підставі даного договору ОСОБА_4 був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та постійного користування землею за НОМЕР_4.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_14 просять визнати не дійсними вищевказані договори купівлі продажу спірних земельних ділянок. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 132 ч.2 ЗК України угоди повинні містіть предмет угоди ( земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі… тощо). Під час судового розгляду справи було встановлено, що фактичне місце розташування земельних ділянок не співпадає з даними земельного кадастру, межа земельних ділянок, що вказана у Державних актах на право власності на земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проходить по будинку власником якого є ОСОБА_4, дані обставини підтверджуються технічним звітом Кооперативу "ГЕО-СЕРВІС" Концерн "Камелот", висновком судової будівельно-технічної експертизи №10-11 від 19.09.2011р. (та письмових пояснень судового експерту), з якої видно, що фактичне місце розташування ділянок не співпадає з даними кадастру, межа цих ділянок проходить по будинку ОСОБА_4, розділ ділянок був виконаний землевпорядними організаціями не компетентно без виїзду на місце їх розташування, а тому були порушені вимоги містобудівні норми, а саме п.3.25 ДБН 360-92** "Планування та забудова міських та сільських поселень". В ході судового розгляду справи представник МПП "Гілея" пояснив, що дійсно працівники їх підприємства виготовляли технічну документацію для отримання фізичною особою ОСОБА_6 Державного акту на право власності на земельну ділянку, однак при виготовлені технічної документації, що до встановлення меж земельної ділянки в натурі за адресою: АДРЕСА_1., була розроблена з технічною помилкою , без виїзду на місце розташування земельних ділянок .

За наявності паркану, який існував з 2003р., пояснень свідка ОСОБА_10 та представника відповідачки ОСОБА_6 - ОСОБА_15 суд вважає, що ОСОБА_1 фактично купила у ОСОБА_6 0,0406 га (замість 0,04374 га), а ОСОБА_4 0,0628га (замість 0,056 га) і саме на купівлю таких ділянок з такими площами та конфігураціями , які існують у теперішній час були направлені волевиявлення сторін при укладанні договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що при виготовлені технічної документації що до встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до ст. 55 Закону України "Про землеустрій" фактично не були встановлені межи земельних ділянок, договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок між сторонами не відповідають вимогам діючого цивільного законодавства, що місце розташування земельних ділянок та їх площі не відповідають дійсності ,що є істотними умовами договору відчуження земельної ділянки, а тому вищевказані договори, відповідно до ст. 217 ЦК України, в частині розмиру земельних ділянок є не дійсними.

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 просять визнати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 розташованої по АДРЕСА_1 з кадастровими координатами НОМЕР_6 площею 0,04374 га виданого на ім'я ОСОБА_1 від 03.06.2006 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та постійного користування землею за НОМЕР_3 не дійсним та визнати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 розташованої по АДРЕСА_1 площею 0,0563 виданого 15 січня 2009р. на ім'я ОСОБА_4 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та постійного користування землею за НОМЕР_4 недійсним.

Купівля-продажу спірних земельних ділянок та видача Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, відповідно до ст. 202 ЦК України є однією із формою правочину. Судом встановлено, що під час виготовлення технічної документаціє що до встановлення меж на спірних земельних ділянок в натурі (на місцевості) була розроблена з порушенням вимог ст. 55 ЗК України "Про землеустрій", а тому суд приходить до висновку, до вищевказана державні акти є недійсними в частині розміру та конфігурації земельних ділянок та підлягають скасуванню.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 просять визнати право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо право оспорюється або не визнається іншою особою. Позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачі по справі фактично оспорюють та не визнають дане право. Площа земельної ділянки розміром 0,0628 га її конфігурація без порушення прав та інтересів ОСОБА_6 та ОСОБА_1 позивачем ОСОБА_4 встановлена, що знайшло своє підтвердження в технічної документації. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги з боку ОСОБА_4 про визнання право власності на спірну земельну ділянку в межах які зазначені у кадастровому плані земельної ділянки і каталогу координат кутів зовнішніх меж землекористування є обґрунтованими. Позивач ОСОБА_3 просить визнати право власності на спірну земельну ділянку, посилаючись на норми сімейного законодавства, однак предметом позову не були правовідносини, які виникають від сімейних право стосунків, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 просять зобов'язати відповідачів ТОВ "Регіональній земельно-кадастровий аналітичний центр", ТОВ "Вектор", МПП "Гілея" виконувати роботи, щодо визначення дійсного місце розташування спірних земельних ділянок, посилаючись на те, що з боку відповідачів не були виконані умови що встановлення меж, однак з даними позовними вимогами суд погодитися не може, так як між позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та відповідачам не виникли правовідносини щодо надання послуг в частині виконання робіт що до встановлення меж, а тому дані позовні вимоги є безпідставними.

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовними вимогами про зобов'язання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,04374 га. шляхом перенесенні паркану відповідно до 2-го варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №10-11 від 19.09.2011р.; відшкодувати збитки в розмірі 750,00 грн та судові витрати, обґрунтовуючи свої доводи позивач посилається на те, що вона належним чином придбала спірну земельну ділянку, отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, під час користування земельною ділянкою вона встановила, що площа земельної ділянки, якає її власності не відповідає, площею, яка зазначена у правоустановчих документів.

Позивач просить усунути перешкоди у користуванні земельної ділянки шляхом зобов'язання відповідачів ОСОБА_4 ОСОБА_3 перенесення паркану.

З технічного паспорту, складеного КП "Овідіопольське РБТІ" було визначено, що у 03 жовтня 2003р. між будівлями, які були розташовані на земельної ділянці, що належала ОСОБА_6 площею 0,100 га будинку, між будинками існував паркан. З письмових пояснень представник ОСОБА_6 її мати ОСОБА_15 видно, що земельна ділянка була поділена на дві частини парканом і на неї будувалося два житлових будинку, земельні ділянки продавалися в тих межах і тієї конфігурації, що були визначені існуючою огорожею. Свідок ОСОБА_16, колишній начальник КП "Овідіопольське РБТІ", пояснив що у технічному паспорті, який виготовлявся у 2003 році були вказані всі споруди та будівлі, в тому числі і паркан у тієї конфігурації у якої він існував у той і теперішній час.

За таких обставин суд доходить до висновку, що спірний паркан (огорожа) існував на земельній ділянки до 14 грудня 2005 року, коли ОСОБА_1 придбала спірну земельну ділянку у ОСОБА_8 Позивач ОСОБА_1 відповідно до ст. 58,59 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів вину відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у встановленні паркану, або його перенесення. Крім того під час судового розгляду було встановлено, що при виготовлені технічної документації що до встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), фактично не були встановлені межи земельних ділянок.

Виходячи з вищевказаного суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 про зобов'язання відповідачів про усунення перешкод шляхом перенесення паркану є необґрунтованими.

При подані позову позивач ОСОБА_1 сплатила судовій збір, під час судового розгляду позивач сплати судові витрати пов'язані з проведенням дослідження, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають.

Позивачі ОСОБА_3 ОСОБА_4 при подані позову сплатили судовий збір, під час розгляду справи питання про поділ судових витрат не ставили, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати розподілу не підлягають .

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,88 209,212,214 ЦПК України, ст. 203, 215 ЦК України, ст. 19, 132,210 ЗК України , ст. 55 Закону України "Про землеустрій" суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_17, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6 про зобов'язання усунення перешкод у користуванні земельної ділянки відшкодування збитків та судових витрат відмовити.

ОСОБА_18 Володимирівни ,ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, Малого приватного підприємства "Гілея", Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіональній земельно-кадастровий аналітичний центр" Товариство з обмеженою відповідальністю "Вектор"про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними, про визнання державних актів на право на земельні ділянки не дійсними, про визнання право власності та зобов'язання виконати певні дії задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,04374 га розташованого по АДРЕСА_1 укладений 14 грудня 2005р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_1, посвідчений Приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Мірошніченко Н.М. та зареєстрованого у реєстрі за №3961, в частині розміру земельної ділянки - недійсним.

Визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,056 га розташованої по АДРЕСА_1, укладений 04 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_12, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського нотаріального округу Одеської області Рекою А.А. та зареєстрованого у реєстрі за №1447 в частині розміру земельної ділянки - недійсним.

Визнати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 розташованої по АДРЕСА_1 площею 0,0563 виданого 15 січня 2009р. на ім'я ОСОБА_4 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та постійного користування землею за НОМЕР_4 в частині розміру та конфігурації земельної ділянки недійсним.

Визнати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 розташованої по АДРЕСА_1 з кадастровими координатами НОМЕР_6 площею 0,044 виданого. на ім'я ОСОБА_1 від 03.06.2006 року та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та постійного користування землею за НОМЕР_3 в частині розміру та конфігурації земельної ділянки недійсним.

Визнати право приватної власності за ОСОБА_4( код НОМЕР_1) на земельну ділянку площею 0,0628 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншої частині позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги до Овідіопольського райсуду Одеської області протягом 10 днів з оголошення рішення.

Суддя: П. Л. Кириченко