Номер провадження № 22-ц/785/6221/13
Головуючий у 1 інстанції Мельничук Н.І.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2013 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Кварталової А.М.,

суддів Гірняк Л.А., Плавич Н.Д.,

при секретарі Булгак Х.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про вселення та зобовязання не перешкоджати в користуванні житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2013 року, -

встановила:

16.11.2012р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про вселення та зобовязання не перешкоджати в користуванні житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивував тим, що він перебував з відповідачкою по справі ОСОБА_4 з 14.12.1995р. в зареєстрованому шлюбі, який 09.07.2008р. був розірваний.

За період шлюбу вони побудували житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Леніна, 189-а.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.04.2012р. було скасоване заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та поновлено його право користування житловим приміщенням, поновлено реєстрацію, але відповідачка ОСОБА_4 перешкоджає його праву користуватися та вселятися до вищезазначеного житлового будинку, а тому позивач просив вселити його в житлове приміщення за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Леніна, 189-а та зобов'язати відповідачку ОСОБА_4 не чинити перешкод в користуванні житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що позивач ніколи не звертався до відповідачки ОСОБА_4 з проханням поновити його право користування житловим будинком та вона жодним чином не чинить йому перешкод у цьому, але зазначів що їх спільне життя з позивачем в спірному будинку неможливе, у зв'язку з тим, що вона мешкає з другим чоловіком.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2013р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд вселив ОСОБА_1 в житлове приміщення за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Леніна, 189-а.

Зобов'язав відповідачку ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні житловим приміщенням №189-а за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Леніна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 просить рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2013р. скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_3, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_4 просив задовольнити апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. При цьому позивач зазначив, що немає іншого житла для проживання, а тому просив вселити його в житловий будинок , який побудований ним з відповідачкою в період шлюбу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції посилався на те, що право позивача ОСОБА_1 на проживання та розпорядження житловим будинком порушено відповідачкою ОСОБА_4, яка перешкоджає вселенню позивача , а тому право позивача підлягає судовому захисту шляхом його вселення.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Так, частиною 4 статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 47 Конституції України закріплений принцип непорушності конституційного права на житло, зокрема, ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом встановлено, що з 14.12.1995р. по 09.07.2008р. позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі ОСОБА_4 Від шлюбу сторони мають дитину 11 вересня 2005року народження. Під час шлюбу сторони мешкали і зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1.

14 травня 2007р. ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право власності на вищевказаний будинок.

За період шлюбу був побудований житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Леніна, 189-а.

На теперішній час в Біляївському районному суді Одеської області розглядається справа сторін щодо розподілу вищевказаного житлового будинку.

В суді апеляційної інстанції позивач посилався на те, що в період шлюбу був побудований житловий будинок з надвірними спорудами за вищевказаною адресою.

11.04.2012р. рішенням апеляційного суду Одеської області було скасоване заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та поновлено його право користування житловим приміщенням, а також поновлено реєстрацію. Тобто, право позивача підлягало захисту судом за судовим рішенням.

Згідно ч. 1 ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Частиною третьої цієї статті передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

З постанови Біляївського PB ГУМВС України в Одеській області від 27.09.2012 р. вбачається, що ОСОБА_1 звертався з заявою про вжиття заходів до його вселення в житловий будинок, оскільки відповідачка не допускає його до будинку.

Таким чином, між позивачем та відповідачкою на теперішній час виник конфлікт та неприязні стосунки, що унеможливлюють вільний доступ позивача до користування та вселення в спірний будинок.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 156 Житлового Кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Отже, спірний житловий будинок придбаний сторонами у період шлюбу, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності.

Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували вищевказані факти. Розірвання шлюбу само по собі не може бути підставою для виселення з будинку, який є спільним майном подружжя. До суду першої та апеляційної інстанції не надано відповідачем доказів, що спірний будинок є її особистою власністю.

Відповідно до ст.3 ЦПК України це рішення не перешкоджає позивачеві звернутися до суду з іншими позовними вимогами за захистом порушених, невизнаних або оспорюваним прав чи інтересів в разі постановлення судового рішення про визнання за неї права на спірний будинок.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін. Підстав для ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,307 ч.1п.1, 308,312,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 11 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7