Провадження № 2/522/1447/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2013 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

за секретаря Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Одеська залізниця» в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці (№ЛВЧДК-3 05/1797) від 18.09.2012 р. про припинення трудового договору; поновлення на роботі; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він був призначений на посаду провідником пасажирського вагона за контрактом №11/2009 по 27.01.2012 року Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця». Відповідно до наказу №ЛВЧДК-3-05/1797 від 18.09.2012 р. про припинення трудового договору його було звільнено з займаної посади на підстави передбаченій контрактом п. 8 ст. 36 КЗпП України. Підставою для звільнення було порушення умови контракту від 28.01.2009 р. № 11, п.8 ст.36 КЗпП України. В Наказі не зазначена суть порушення, що допущено ОСОБА_1

В контракті, що укладений між ОСОБА_1 та відповідачем зазначено декілька умов для його розірвання, але жодна з цих підстав не наведена в Наказі про звільнення.

Однак, не зважаючи на те, що в Наказі не зазначена суть порушення він вважає, що підставою для звільнення була ситуація, яка склалась 23.08.2012 року під час відправлення поїзда Одеса-Христинівка №610/609 від станції Одеса-Головна, провідником пасажирського вагону № 2, якого він був, коли в вагон до нього почали посадку окрім пасажирів з квитками, пасажири, які квитків не мали. Останніх було дуже багато, оскільки 23.08.2012 року був день перед святом "День незалежності України", а перед святами кількість пасажирів зазвичай різко зростає.

ОСОБА_2 знав що відповідності до п.7.3 Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року N 1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України» пасажири без проїзних документів чи з недійсними проїзними документами, з ручною поклажею більше встановлених норм та з перевищенням розмірів, установлених для ручної поклажі, у вагон не допускаються.

Однак, враховуючи велику кількість пасажирів без квитків, які поводились дуже агресивно, оскільки не мали можливості виїхати іншім шляхом (додаткових поїздів не було), поїзна бригада самостійно запобігти посадці не змогла. Оскільки ситуація склалась за декілька хвилин до відправлення поїзду та він бачив, що в інших вагонах аналогічно здійснювали посадку пасажири без квитків, це було зрозуміло виходячи з того, що одночасно всі пасажири заходили до вагону, не пред'являючи квитків, поводились агресивно, у нього не було можливості повідомити начальника поїзда про ситуацію та наявність у вагоні пасажирів без квитків до відправлення.

Після відправлення йому стало відомо, що до поїзду прибула контрольно-ревізійна група, яка також бачила посадку великої кількості пасажирів без квитків, та приймає плату за проїзд.

Однією із підстав для припинення контракту визначено перевезення безквиткових пасажирів. За результатами перевірки позивач склав пояснення, що порушення з його боку не було, оскільки він не здійснив ніяких винних дій, оскільки не мав можливості зупинити посадку таких пасажирів до вагону.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 надав додаткові пояснення, у яких зазначив, що після ознайомлення з документами, що стали підставами для його звільнення, він вважає, що їх було складено з порушенням діючого законодавства виходячи з наступного.

29.08.2012 р. відбулося засідання профспілкового комітету профспілкової організації пасажирського вагонного депо Одеса-Головна щодо випадку перевезення безквиткових пасажирів у вагоні №2 поїзда №610, на якій встановлено, що в ході перевірки поїзду 23-24 серпня 2012 року виявлено факт перевезення безквиткових пасажирів, складено відповідні акті за формою ЛУ-4, отримані пояснення від поїзної бригади, зроблено запис у рейсовому журналі, вирішено підготувати подання до профспілкової організації щодо узгодження звільнення позивача згідно ч.2 ст.41 КЗпП України по втраті довіри. Однак, профспілковій комітет не надав згоду на звільнення ОСОБА_1 у відповідності до обставин, викладених у поданні, та вказав, що ОСОБА_1 підлягає тільки притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи у ходи перевірки поїзду ОСОБА_1 допомагав та сприяв перевірці. Контрольна група почала перевіряти поїзд та приймати плату за проїзд. Після перевірки групою було складено 9 актів за формою ЛУ-4, які не відповідали встановленій формі та інформації, що у них міститься, не відповідала дійсності. Після виявлення безквиткових пасажирів у поїзді контрольно-ревізійна група повинна була або стягнути з пасажирів штраф, про що скласти відповідні квитанції на підстави затвердженого Порядку, або видалити цих пасажирів з поїзда на найближчій зупинці поїзда на підставі Правил. Але будь-якого зазначення у актах, що пасажирів притягнуто до адміністративної відповідальності не було.

ОСОБА_1 просить визнати протиправним та скасувати наказ №ЛВЧДК-3-05/1797 від 18.09.2012 р. та припинення трудового договору, відповідно до якого ОСОБА_1 було звільнено з посади провідника пасажирського вагона на підставі п.8 ст.36 КЗпП України, на підставі, передбаченої контрактом; поновити на посаді провідника пасажирського вагона Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці; стягнути з Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.09.2012р., у сумі 41779 грн. 98 коп.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили суд позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки у разі виникнення такої ситуації, про яку ОСОБА_1 зазначав у позовній заяві про велику кількість пасажирів, які поводилися дуже агресивно та посадці яких він не міг запобігти, позивач повинен був діяти у відповідності до Інструкції провідника. Відповідач посилається на п.7.3. Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року N 1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України», який передбачає, що пасажири без проїзних документів чи з недійсними документами у вагон не допускаються.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді провідником пасажирського вагона за контрактом №11/2009 з 28.01.2009 року по 27.01.2012 року Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця». Згідно пункту 24, розділу 4, постанови КМ України від 19 березня 1994 р. N 170 Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору «За два місяці до закінчення строку чинності контракту за угодою сторін його може бути продовжено або укладено на новий строк».

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в порушення даної постанови підписав додаткову угоду про продовження контракту до 27.01.2014 р. менш ніж за два місяці (л.д.41). Тому суд приходить до висновку про те, що дана додаткова трудова угода є нікчемною та противоправною, ОСОБА_1 після закінчення дії контракту з 28.01.2012 року був фактично допущений і продовжував працювати на посаді провідника пасажирського вагона на загальних підставах, а не за контрактом, тому на нього поширюються норми трудового законодавства як з працівником, з яким укладено договір на невизначений термін.

Відповідно до наказу №ЛВЧДК-3-05/1797 від 18.09.2012 р. про припинення трудового договору його було звільнено з займаної посади на підставі передбаченій контрактом п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Позивачем до суду були надані документі: наказ начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці (№ЛВЧДК-3 05/1797) від 18.09.2012 р. про припинення трудового договору; витяг з протоколу профспілкового комітету пасажирського вагонного депо Одеса-Головна, протокол №62 від 29.08.2012 р. про незгоду на звільнення(л.д.91), розрахунок заробітної плати в уточненій позовній заяви.

Відповідачем до суду були надані заперечення на позов, пояснення та документи, а саме: наказ начальника пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці (№ЛВЧДК-3 05/1797) від 18.09.2012 р. про припинення трудового договору; матеріали контракту з позивачем; довідку про середній заробіток провідника пасажирського вагона.(л.д.68)

Як вбачається з матеріалів справи та пояснення сторін, 23.08.2012 року під час відправлення поїзда Одеса-Христинівка №610/609 від станції Одеса-Головна, провідником пасажирського вагону № 2, який був ОСОБА_2, коли в вагон до нього почали посадку окрім пасажирів з квітками, пасажири, які квитків не мали. Останніх було дуже багато, оскільки 23.08.2012 року був день перед святом "День незалежності України", кількість пасажирів різко зросла.

ОСОБА_2 знав, що відповідності до п.7.3 Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року N 1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України» пасажири без проїзних документів чи з недійсними проїзними документами, з ручною поклажею більше встановлених норм та з перевищенням розмірів, установлених для ручної поклажі, у вагон не допускаються.

Однак, враховуючи велику кількість пасажирів без квитків, які не мали можливості виїхати іншім шляхом (додаткових поїздів не було), ні тільки ОСОБА_1, а уся поїзна бригада самостійно запобігти посадці не могла. Оскільки, ситуація склалась за декілька хвилин до відправлення поїзду та ОСОБА_1 бачив, що в інших вагонах аналогічно здійснювали посадку пасажири без квитків, це було зрозуміло виходячи з того, що одночасно всі пасажирі заходили до вагону, не пред'являючи квитків, поводились агресивно, у нього не було можливості повідомити начальника поїзда про ситуацію та наявність у вагоні пасажирів без квитків до відправлення.

Позивач оцінив ситуацію та прийняв рішення, керуючись положеннями Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року N 1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України» доповісти начальнику поїзда про правопорушення з сторони пасажирів. Одночасно до поїзду прибула контрольно-ревізійна група працівників ЦІК УЗ, які після відправлення поїзду залишилась в ньому та почали перевіряти вагони поїзду, про це ОСОБА_1 відразу дізнався. Між посадкою безквіткових пасажирів, прибуттям контрольної групи, відправленням поїзду та початком перевірки пройшло декілька хвилин. Контрольно-ревізійна група, яка також бачила посадку великої кількості пасажирів без квитків, стала приймати плату за проїзд.

За результатами перевірки позивач склав пояснення, що порушення з його боку не було, оскільки він не здійснив ніяких винних дій, оскільки не мав можливості зупинити посадку таких пасажирів до вагону.

Оцінюючи надані документі суд дійшов висновку про недоведеність факту порушення з боку позивача будь-яких положень Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року N 1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України» (надалі - Правила), Інструкції начальника поїзду або вимог КЗпП України, виходячи з наступного.

П.18.6 Правил передбачено, що якщо під час здійснення контролю поїзда виявлено пасажира без проїзного документа або з безплатним проїзним документом, але за відсутності у пасажира документа, що підтверджує право на таку пільгу, то він уважається безквитковим і повинен сплатити штраф та оплатити проїзд від станції посадки до місця призначення.

Згідно до ст.135 КУпАП України безквитковий проїзд відноситься до адміністративного правопорушення.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення на залізничному транспорті затверджено наказом Міністерства транспорту та звязку України від 12 квітня 2006 року № 337 (надалі - Порядок), до якого також додано форми документів, які повинні складатися під час притягнення осіб до відповідальності.

У відповідності до п. 2.1. Порядку про вчинення адміністративного правопорушення на залізничному транспорті посадовими особами оформляється протокол на бланку встановленого зразка. Але п. 2.3. Порядку передбачає, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, зокрема у разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 109 КУпАП, статтею 110 КУпАП (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 134, 135 КУпАП, якщо особа не оспорює допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається. Якщо порушник оспорює стягнення, що на нього накладається за вчинення правопорушення, то відповідно до статті 258 КУпАП складається протокол про адміністративне правопорушення.

П. 2.18. Порядку передбачає, що начальниками пасажирських поїздів (механіками- бригадирами пасажирських поїздів), контролерами-ревізорами пасажирських поїздів, ревізорами- інструкторами пасажирських поїздів (за квитанцією форми ЛУ-9) оформляється штраф за такі правопорушення:

- безквитковий проїзд пасажира, а так само провезення без квитка дитини віком від семи до шістнадцяти років у поїздах приміського, місцевого або дальнього сполучення (частина перша статті 135 КУпАП).

Квитанція форми ЛУ-9 складається з двох аркушів: квитанції та корінця квитанції. Бланк корінця квитанції виготовляється із самокопіювального паперу. На лицьовий бік квитанції наноситься захисна сітка. Реквізити друкуються українською мовою (п.2.20. Порядку).

Виходячи з наведених норм, безсуперечливими доказами, що підтверджують факт перевезення безквиткових пасажирів, є квитанції форми ЛУ-9, або корінці таких квитанції.

Згідно ст. ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд встановив, що складений акт форми ЛУ-4 № 006776 не можуть бути прийнятий у якості доказів, які підтверджують перевезення безквиткових пасажирів, оскільки у відповідності до п. 36.12. Правил акт за формою ЛУ-4 складається у разі виявлення дефектних квитків, а не у разі виявлення безквиткових пасажирів, а тому зазначення в акті інформації щодо наявності у вагоні безквиткових пасажирів, прийняття плати на підстави квитанції не відповідає формі цього акту.

Оцінюючи пояснення позивача, суд вважає, що вони співвідносяться з іншими матеріалами справи та підтверджують їх. Представником відповідача не заперечувалося у судовому засіданні, що контрольна група почала перевірку відразу після відправлення поїзду, однак була надана інша оцінка діям позивача.

Виходячи з пояснень сторін, та усіх матеріалів справи суд вважає, що з боку позивача не було будь-яких порушень Правил або інших норм діючого законодавства, оскільки під час відправлення він діяв у відповідності до їх положень.

Крім того відповідач звільнив ОСОБА_1 без згоди профспілковій організації.

У зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що наказ є протиправним та підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на посаді.

Згідно п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.11.1992 року №9 вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторо нами в контракті для його розірвання.

Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому догово ру, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбаче них законодавством (статті 36, 39, 40, 41 КЗпП).

Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

Згідно 3 4. 1,2 ст. 235 КЗпП України у разі незаконного звільнення з роботи, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно з цим повинно бути вирішено питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач у зв'язку з незаконним звільненням перебуває у вимушеному прогулі з 18.09.2012 року по 18.09.2013 року. Виходячи із розрахунку заробітної плати станом на вересень 2012 р. її сума для розрахунку середнього заробітку складала 3481 грн.65 коп. Стягненню підлягає сума середнього заробітку за 12 місяців (3481,65 х 12 ) у розмірі 41779,98 гривень.

Керуючись п. 13,15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», п. 8 ст. 36, ст.ст. 233, 235, 237-1 КЗпП України, п. 18.6 Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 27 грудня 2006 року № 1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та по залізничним транспортом України», ст. 235 КУпАП, ст. 27 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. З, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 79, 88, ч. 4 ст. 174, 208-209, 212-215, 218, ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника №ЛВЧДК-3-05/1797 від 18.09.2012 р. про припинення трудового договору (контракту), відповідно до якого ОСОБА_1 було звільнено з посади провідника пасажирського вагона, Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці.

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідника пасажирського вагона Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці.

Стягнути з Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18.09.2012р по 18.09.2013 р., у розмірі 41 779 грн. 98 коп. (сорок одну тисячу сімсот сімдесят дев'ять грн. 98 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді провідника пасажирського вагона, Пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу у протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

29.10.2013