Справа № 1306/2044/2012 Головуючий у 1 інстанції: Гайдук А.М.
Провадження № 22-ц/783/2416/13 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М., Тропак О.В.,

секретаря Дідуся О.Р.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до газети «Гомін Галичини» про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову ОСОБА_2 до газети «Гомін Галичини» про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній ОСОБА_2 скарзі стверджує, що рішення незаконне та підлягає скасуванню, оскільки судом грубо порушено вимоги матеріального і процесуального права, що полягає у неповному та необ'єктивному дослідженні доказів, ненадання їм належної оцінки. Також порушено вимогу про своєчасність розгляду, оскільки відповідно до ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, однак судом зазначена справа розглядалась значно довше, не викладено в рішенні додаткових його пояснень, даних в судовому засіданні і не оцінено висновок спеціалістів.

Просить рішення міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, та встановлювати у рішенні обставини справи (в тому числі пропущення позовної давності), характер правовідносин сторін, правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин, навести мотиви прийнятого рішення: встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Усупереч зазначеним вимогам суд першої інстанції не вжив передбачених законом заходів для попередження сторін про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій та з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін.

За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України, ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожному, в тому числі юридичній особі, гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно ч.ч. 4, 6 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про інформацію» та ст. ст. 37, 41 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», у випадку, якщо редакція засобу масової інформації не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона несе відповідальність згідно з чинним законодавством і зобов'язана спростувати поширену інформацію.

Статтею 2 ЦК України визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

По справі встановлено, що 19 січня 2012 року у № 1-2 (418-419) рекламно-інформаційної пізнавальної газети «Гомін Галичини», головним редактором якої є ОСОБА_3, засновником якої на час розгляду справи є Приватне підприємство «Інфо-Промінь» (а.с. 21, 22, 30), поміщено інформацію «ІНФОРМАЦІЯ_1

Відмовляючи в позові ОСОБА_2 до газети «Гомін Галичини» про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що у змісті оскаржуваної позивачем статті вбачаються наявні оціночні судження, викладені стороною відповідача.

З такими висновками суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в абзацах 9, 10 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділдової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У випадку коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Якщо позивач заявляє вимоги до одного з належних відповідачів, які спільно поширили недостовірну інформацію, суд вправі залучити до участі у справі іншого співвідповідача лише у разі неможливості розгляду справи без його участі (статті 32, 33 ЦПК України).

Таким чином, вирішуючи спір про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації, суд повинен встановити суб'єктний склад сторін спору, з'ясувати, яка фізична або юридична особа поширила недостовірну інформацію, а також автора цієї інформації.

Проте, на порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд першої інстанції не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не уточнив вимог позову, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема, щодо залучення до участі у справі автора статті, редакції газети чи її засновника Приватного підприємства «Інфо-Промінь» (а.с. 21, 22, 30), що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення даної справи.

За таких обставин, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене з порушенням норм процесуального права (п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України), з ухваленням нового рішення - про відмову в позові, що не перешкоджає позивачу визначитися з колом осіб, яких необхідно залучити до участі у справі та звернутися до суду з аналогічним позовом.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 3 ст. 307, ч. 1 п. 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

В позові ОСОБА_2 до газети «Гомін Галичини» про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Мацей М.М.

Тропак О.В.