Справа №2-5607/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2012 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угоди недійсною в частині покупця, визнання права спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач з урахуванням уточнень посилається на те, що з 28.03.1992 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 31.10.1994 року вони придбали квартиру за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, корп.2АДРЕСА_1, договір купівлі-продажу цієї квартири був оформлений на ОСОБА_3 В 1995 року у них народився син ОСОБА_5 В 1997 році в результаті стихійного лиха будинок, де була розташована їх квартира №11, був зруйнований, і вони як і інші сімї залишилися без житла. В наслідок підтримки держави постраждалим в наслідок вказаної аварії були виділені грошові кошти на відшкодування вартості втраченого житла. 27.06.1997 року вони з ОСОБА_3 звернулися з заявою до голови комісії, затвердженої рішенням виконкому міської ради народних депутатів від 09.06.1997 року №820, ОСОБА_6 з проханням відшкодувати вартість втраченого житла в наслідок стихійного лиха за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1АДРЕСА_2 та видати грошову компенсацію в розмірі 21 853,00 грн. для придбання житла. Після отримання грошової компенсації за втрачене житло вони придбали нову квартиру за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2АДРЕСА_3, де жили сімєю, оформленням документів займалася його дружина ОСОБА_3

В звязку з погіршенням відносин з дружиною вона в 2011 році подала в суд позов про розірвання шлюбу та вказала йому на необхідність виписатися з квартири та звільнити її. Як він зясував, ця квартира була оформлена не на його дружину ОСОБА_3, а на її мати ОСОБА_2, тобто на протязі тривалого часу від нього приховували той факт, що за гроші, які вони отримали в рахунок компенсації за втрачене житло, квартира була оформлена на мати дружини. Документи на квартиру йому не показували, він цим не цікавився, комунальні послуги дружина завжди сплачувала з сімейного бюджету. Таким чином, отримавши по загальній заяві гроші в рахунок компенсації втраченого житла, яке було їх сумісною власністю, його дружина передала свою та його частину грошей своїй матері для того, щоб вона оформила житло на себе, чим він був незаконно позбавлений права на свою частину в спільній сумісній власності , а саме в квартирі, яка була придбана за їх сумісні гроші. Про зазначені обставини позивач дізнався лише після подачі ОСОБА_3 в суд позову про розірвання шлюбу та після її вимоги звільнити спірну квартиру.

Позивач просить поновити строк позовної давності для його звернення до суду з даним позовом, визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна від 07.07.1997 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 недійсним в частині покупця, визнати право спільної сумісної власності на квартиру за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 та ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач з представником, посилаючись на обставини, викладені в позові та уточненнях до нього, позовні вимоги підтримали. В дане судове засідання позивач з представником не зявилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на їх необґрунтованість та просили застосувати строк позовної давності до вимог позивача. Пояснили, що спірна квартира була куплена ОСОБА_2 на її особисті гроші, отримані нею від продажу в цей період іншої квартири. Також зазначили, що гроші, які отримали ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в якості компенсації за втрачене житло, вони витратили на потреби сімї, оскільки ОСОБА_1 в той час не працював і у них було скрутний матеріальний стан.

В дане судове засідання відповідачі з представником не зявилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся.

Вислухавши осіб, які зявилися, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач з ОСОБА_3 з 28.03.1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІУ-КИ № 400143.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 31.10.1994 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_7 квартиру №11 за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, корп.2, б.20, житловою площею 33,3 кв.м., загальною площею 53,3 кв.м. Відповідно до вказаного договору купівлі-продажу право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3 і ця квартира була спільним майном подружжя ОСОБА_3.

В результаті стихійного лиха, яке сталося в 1997 році, будинок №20, що знаходився на ж/м Тополя-1, корп.2, в якому була розташована належна подружжю вказана квартира, був зруйнований.

В наслідок зазначеного постраждалим від вказаного стихійного лиха державою виділялися грошові кошти на відшкодування вартості втраченого житла, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін в судовому засіданні.

27.06.1997 року позивач та ОСОБА_3 звернулися з заявою до голови комісії, затвердженої рішенням виконкому міської ОСОБА_5 народних депутатів від 09.06.1997 року № 820, ОСОБА_6, з проханням відшкодувати вартість втраченого житла в наслідок стихійного лиха за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1АДРЕСА_2 та видати грошову компенсацію в розмірі 21 853,00 грн. для придбання житла для сімї.

Відповідно до листа Фінансово-економічний департамент Дніпропетровської міської ради від 29.06.2011 року № 11/15-66 ОСОБА_3 перераховані кошти на виплату матеріальної допомоги та компенсацію за житло постраждалим в результаті зсуву на ж/м Тополя-1 буд.20 корп. 2 у сумі 22 353 000 грн. у тому числі компенсація за втрачене житло 21 853 000 грн.

У відповідності до листа Філії-правобережне відділення №6719 ПАТ Державний ощадний банк України від 05.12.2011 року за № 233/24 на ім я ОСОБА_3 в ТВБВ № 6719/0245 (Центральне відділення Бабушкінського району №6718) безготівковим шляхом 04.07.1997 року було відкрито поточний рахунок №289973 на суму 22353,00 грн. 04.07.1997 року рахунок було закрито вкладником ОСОБА_3

07.07.1997 року між ОСОБА_4 та матірю ОСОБА_3 - ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 87-НД/87-Н, відповідно до якого ОСОБА_2 купила квартиру, загальною площею 60,4 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., яка складається з трьох кімнат та знаходиться за адресою м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2АДРЕСА_3, продаж квартири було здійснено за 15000,00 грн. Вказаний договір був 07.07.1997 року зареєстрований на Придніпровській товарній біржі та не підлягав нотаріальному посвідченню, що підтверджується листом Придніпровської товарної біржі від 04.04.2012 року.

Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу № 249 у вказаній квартирі з 21.07.1997 по 27.05.2011 року були зареєстровані та проживали ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, на теперішній час в квартирі зареєстрований та проживає ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на положення ст.ст.41, 48, 58 ЦК УРСР в ред. 1963 року, які діяли на час виникнення даних правовідносин.

Відповідно до ст.41 ЦК України в ред. 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори).

У відповідності до ст.48 цього Кодексу недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Згідно до ст.58 ЦК цього Кодексу недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Відповідно до ст. 71 ЦК України (в ред. 1963.), який діяв на час виникнення правовідносин, Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

У відповідності до ст.75 цього Кодексу позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Згідно до ст.80 ЦК України закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що договір купівлі-продажу від 07.07.1997 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, є недійсним та не відповідає вимогам закону, або є удаваною угодою. В судовому засіданні встановлено, що сторони цього договору при його укладенні мали на меті укласти саме договір купівлі-продажу квартири №191 в буд. №16 на ж/м Тополя-2 в м.Дніпропетровську з переходом права власності від продавця до покупця ОСОБА_2, при цьому вони домовилися щодо всіх істотних умов договору. Після укладання договору право власності на вказану квартиру у встановленому законом порядку було зареєстроване за ОСОБА_2

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира за вказаним договором від 07.07.1997 року була придбана матірю ОСОБА_3 ОСОБА_2 для проживання сімї ОСОБА_3 за її грошові кошти, отримані від продажу нею 12.03.1996 році квартири АДРЕСА_4. Грошові кошти, виплачені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рахунок компенсації за втрачене ними житло в наслідок зсуву будинку №20 на ж/м Тополя-1 в м.Дніпропетровську в сумі 21 853 000,00 грн. були витрачені подружжям ОСОБА_1 для потреб їх сімї та придбання меблів для нової спірної квартири, оскільки на той час вони виховували малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 не мав стабільного заробітку, тривалий час хворів, в наслідок чого вони перебували в скрутному матеріальному стані.

Вказане підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 12.03.1996 року, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_8, листом КП ДМБТІ від 25.11.2011р. за № 15033.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що грошову компенсацію за житло, отримано подружжям ОСОБА_1, було витрачено саме на придбання спірної квартири та того, що відповідачки приховували від позивача те, що право власності на цю квартиру зареєстроване за ОСОБА_2, позивачем суду не надано.

Крім того, суд в ході розгляду справи по суті дійшов до висновку про те, що ОСОБА_1 з 2000 року було відомо про те, що право власності на спірну квартиру зареєстровано за матірю ОСОБА_3 ОСОБА_2, що, зокрема, підтверджується квитанціями про сплату ним комунальних послуг за проживання у цій квартирі від 24.05.2000 та 01.08.2001 року, в яких ОСОБА_2 вписана як абонент, листом голови ЖБК №249 від 13.06.2012 року, відповідно до якого Правлінням ЖБК №249 ОСОБА_1 неодноразово видавалися довідки про склад сімї, а саме - 19.08.1998 р. № 716, 21.09.2005 р. № 2025.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивач пропустив встановлені законом строки для звернення до суду із даним позовом, доказів поважності пропуску цього строку він суду не надав, підстав для поновлення строку суд не вбачає, в звязку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

В звязку з тим, що суд дійшов до висновку про необхідність відмови позивачу у задоволенні позовних вимог, не підлягають відшкодуванню йому понесені ним витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання угоди недійсною в частині покупця, визнання права спільної сумісної власності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Кудрявцева