Справа № 1326/6084/12 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/7041/13 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Копняк С.М.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

секретар - Олексів О.А.

з участю представників позивача - Акименко І.З., Семенової З.Т.

відповідача - ОСОБА_4

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Голови правління ЖБК №126 - Акименко Ірини Зенонівни на рішення Франківського районного суду м.Львова від 06 вересня 2013 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу №126 до ОСОБА_4 про зобов»язання за власні кошти привести до попереднього стану самочинно розширену квартиру та нежитлове приміщення технічного поверху будинку над квартирою АДРЕСА_1, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу №126 про визнання права постійного володіння та користування приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

Житлово-будівельний кооператив №126 звернувся до Франківського районного суду м.Львова з позовом до ОСОБА_4 з вимогою зобов»язати відповідача за власні кошти привести до попереднього стану самочинно розширену квартиру та нежитлове приміщення технічного поверху будинку над квартирою АДРЕСА_1, а саме: демонтувати самочинно влаштований сходовий марш, зробити отвір в перекритті між квартирою АДРЕСА_1 та приміщенням технічного поверху, закласти самочинно влаштоване вікно в приміщенні технічного поверху, демонтувати самочинно влаштовані перегородки, привести до нормативно-технічного стану загальнобудинковий подавальний магістральний трубопровід системи опалення будинку (відновити теплоізоляцію вказаного трубопроводу) та надати вільний доступ до самочинно приєднаних до квартири АДРЕСА_1 приміщень технічного поверху членам ЖБК №126.

19 березня 2013 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до Житлово-будівельного кооперативу №126 з врахуванням уточнень про визнання за власником квартири права постійного володіння та користування горищем.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 06 вересня 2013 року в задоволенні первісного позову ЖБК №126 - відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4- задоволено.

Рішення суду оскаржила Голова правління ЖБК №126 - Акименко Ірина Зенонівна.

В апеляційній скарзі Акименко І.З. посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм процесуального і матеріального права. Зокрема, вказує на процесуальні порушення, а саме, що представник позивача не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, призначеної на 06 вересня 2013 року, чим порушено вимоги ч.5 ст.74 ЦПК України; зустрічний позов судом прийнято до розгляду після початку розгляду справи по суті, що суперечить вимогам ЦПК України; чинним ЦПК не передбачено право відповідача під час розгляду справи по суті збільшувати або зменшувати розмір вимог зустрічного позову, однак, відповідач в процесі розгляду справи змінив предмет позову, а саме, просив визнати за власниками квартири право постійного користування та володіння приміщенням, тобто визнати таке право не за конкретною фізичною особою, а за власником, який може змінюватись і який не обов»язково може бути членом ЖБК -126, що впливає на його права та обов»язки у володіння і користуванні майном кооперативу, і при цьому, уточнені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 позивачу вручені не були; позивач участі в судових дебатах по справі не приймав, так як не знав про розгляд справи взагалі; відповідач в судових дебатах проти первісного позову заперечив, а про зустрічний позов взагалі нічого не просив.

Окрім того, суд першої інстанції, відмовляючи в первісному позові посилається на те, що позивач не подав належних доказів та обґрунтувань, що спростовується матеріалами справи.

Частинами 9,10 ст.19 ЗУ «Про кооперацію» передбачено, що кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу, відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу. Проте, у своєму рішенні суд першої інстанції всупереч ЗУ «Про кооперацію» та ст.60 Статут ЖБК №126, затвердженого 27.03.1986 року виконкомом Львівської міської ради народних депутатів, позбавив органи управління ЖБК №126 права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Зазначає, що умови і порядок переобладнання перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, а також «Положенням про прядок підготовки, погодження документів для оформлення дозволів на проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудови у житлових будинках з метою ремонту дахів та збільшення житлової площі будинків на території м.Львова», затвердженим рішенням Львівської міської ради №442 від 06.07.2007 року. Відповідач будь-яких дозволів чи документів, передбачених вище вказаними нормативними актами не отримував. При цьому судом першої інстанції взагалі не з»ясовано, чи ОСОБА_4 звертався до позивача, як власника майна, про вирішення даного питання і чи вирішувалось таке в добровільному порядку.

Окрім того, вважають, що жодних прав ОСОБА_4 ЖБК-126 не порушувало, відтак, у нього не було підстав на звернення з позовом до суду. А висновок суду про те, що діями ОСОБА_4 жодним чином не порушено право інших мешканців будинку є помилковим, оскільки самовільне захоплення ОСОБА_4 частини горища, його переобладнання та перепланування позбавило інших мешканців будинку можливості користуватись таким.

Просить рішення Франківського районного суду м.Львова від 06 вересня 2013 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задоволити, а у задовленні зустрічного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, законність рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам не відповідає.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що комісією житлово-будівельного кооперативу №126 в результаті обстеження нежитлового приміщення технічного поверху будинку над квартирою АДРЕСА_1, яка належить відповідачу ОСОБА_4, було виявлено, що відповідач самочинно зробив вихід з квартири АДРЕСА_1 до нежитлового приміщення технічного поверху будинку, пошкодив при цьому залізобетонне перекриття між дванадцятим і технічним поверхами (в межах квартири АДРЕСА_1) та послабив його міцність, самочинно облаштував і приєднав до квартири АДРЕСА_1 п'ять підсобних приміщень за рахунок переобладнання нежитлового приміщення технічного поверху будинку, та самочинно влаштував вікно у зовнішній стіні технічного поверху будинку в одному з вказаних переобладнаних підсобних приміщень.

Франківською районною держвною адміністрацією по даному факту прийнято розпорядження №48 від 03.02.2012 р. «Про приведення до попереднього стану самочинно розширеної, за рахунок приміщень технічного поверху, квартири АДРЕСА_1», яким зобов'язано ОСОБА_4, власника квартири АДРЕСА_1, у місячний термін за власні кошти привести до попереднього стану самочинно розширену квартиру, демонтувати самочинно влаштований сходовий марш, заробити отвір в перекритті між квартирою та приміщеннями технічного поверху, закласти самочинно влаштоване вікно в приміщенні технічного поверху.

Відповідно до ст.144 Конституції України, ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів місцевого самоврядування, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

На підставі наведеного голова правління ЖБК-126 Акименко І.3. направила відповідачу рекомендованого листа з повідомленням про вручення (вих.№13 від 23.02.2012) та один екземпляр зазначеного розпорядження, про отримання якого відповідач розписався 29.02.2012р. Проте, станом на час розгляду справи в суді, відповідач дозвільних документів на самочинно проведені перепланування та переобладнаня не пред'явив, рішення Франківської районної держадміністрації не виконав та на попередження не реагує.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відповідач ОСОБА_4 здійснив реконструкцію квартири АДРЕСА_1 за рахунок приєднання частини технічного поверху (площею 39,1 м2) шляхом влаштування прорізу в перекритті та встановлення сходів для виходу на технічний поверх без затвердження проектної документації, розробленої у встановленому порядку, чим порушив вимоги ст.ст.7,9,27 Закону України «Про архітектурну діяльність» та без документу на право виконання будівельних робіт, чим порушив вимоги ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності», та ст.150 Кодексу України про адміністративні правопорушення». У зв'язку з чим Адміністративною комісією при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради на ОСОБА_4 було накладено стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому у використання як єдиного цілого за умови що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Однак, за приписами ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, проводиться лише з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під'їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1.4.1. Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.4.4. Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно п.1.4.6. Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову і задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд вимогами вище перелічених нормативних актів не керувався, а своє рішення мотивував тим, що реконструкція не призвела до порушень прав власників інших квартир будинку, так як не заважає іншим мешканцям без перешкод користуватися загальним входом на горище та коридорами (проходами) до окремих приміщень, якими вони користуються.

Приміщення горища, яким користуюся, розташоване над квартирою, відокремлено від іншої частини горища будинку; постачання комунальних послуг через інженерні комунікації, що проходять через горище вказаного будинку, не припинено; несучі конструкції в межах приміщення квартири і приміщення горища пошкоджень і деформацій не мають і знаходяться у задовільному стані.

Згідно з технічним висновком: "В результаті проведених обстежень квартири АДРЕСА_1 після реконструкції, був визначений технічний стан основних несучих конструкцій, як нормальний (стан І). При обстеженні окремого приміщення горища в ньому немає автоматично регулюючих систем опалення до яких потрібний доступ сервісного обслуговування. Квартира АДРЕСА_1 придатна до подальшої експлуатації і відповідає будівельним нормам по просторовій жорсткості, стійкості та міцності будинку в цілому.

Проект реконструкції квартири за рахунок приєднання технічного поверху було подано до Франківського районного відділу ТУ Держтехногенбезпеки у Львівській області, 20 січня 2012 року.

У рішенні суду по зустрічном позову про визнання за власником квартири АДРЕСА_1 права постійного користування та володіння приміщеннями горища, мотиви та правові підстави такого висновку взагалі відсутні.

Судова колегія з такими висновком не погоджується, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції не врахував, що відповідач, ні до позивача ЖБК-126, ні до Франківської районної адміністрації Львівської міської ради не звертався про оформлення будь-яких документів на переобладнання та перепланування квартири та приєднання до своєї квартири приміщення горища.

Дозволу на перепланування квартири шляхом влаштування за рахунок площі горища житлових приміщень над існуючою квартирою ОСОБА_4 не отримував, дії по проведенню такої перебудови не відповідають вимогам чинного законодавства і порушують права ЖБК-126, як власника допоміжних приміщень, так і інших мешканців будинку, зокрема щодо користування приєднаними приміщеннями горища, відсутністю вільного доступу до частини системи опалення. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_4 дотримано вимоги закону і встановлений порядок проведення переобладнання. А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом є підставними і підлягають до задоволення.

Задовільняючи зустрічні позовні вимоги, судом першої інстанції проігноровано вимоги Закону України «Про кооперацію», за приписами частин 9,10 ст.19 якого кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу, відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу. Статті 19, 60 Статут ЖБК №126, затвердженого 27.03.1986 року виконкомом Львівської міської ради народних депутатів передбачають, що органом управління ЖБК є загальні збори членів кооперативу і правління кооперативу. Житловий будинок та надвірні прибудови, що належать ЖБК на правах кооперативної власності не можуть бути у нього вилучені, продані. або передані як в цілому такі частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за виключенням передачі, що здійснюється при ліквідації кооперативу. Постановлюючи рішення про визнання за власниками квартири права пост його користування та володіння приміщеннями горища, суд першої інстанції фактично позбавив органи управління ЖБК №126 права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Судом першої інстанції не враховано, що переобладнане приміщення горища фактично є новоствореним майно і правовстановлюючі документ на нього ніким не оформлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Органи державної реєстрації прав визначені в Розділі II цього Закону. При розгляді справи суд першої інстанції не зверну уваги на те, що до Франківської районної державної адміністрації Львівської міської ради ЖБК-126, чи ОСОБА_4 не звертались про оформлення правовстановлюючих документів на переобладнане приміщення горища з підстав відповідності перебудови технічним нормам. За таких обставин, відсутні підстави вважати, що дотримано вимоги закону і встановлений порядок оформлення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. А відтак розпорядитись останнім у будь-який спосіб на даний час правових підстав немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, висновки суду першої інстанції, викладені у оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Таким чином, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313,314 ч.2,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Голови правління ЖБК №126 - Акименко Ірини Зенонівни задоволити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 06 вересня 2013 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов Житлово-будівельного кооперативу №126 до ОСОБА_4 задоволити. Зобов»язання ОСОБА_4 за власні кошти привести до попереднього стану самочинно розширену квартиру та нежитлове приміщення технічного поверху будинку над квартирою АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Житлово-будівельного кооперативу №126 про визнання права постійного володіння та користування приміщенням - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 07 грн. 40 коп. недоплаченого судового збору і в користь Житлово-будівельного кооперативу №126 - 107 грн. 30 коп. судового збору за подання позовної заяви до суду та 57 грн. 35 коп. судового збору з подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бермес І.В.

Савуляк Р.В.