Справа № 226/3862/13-ц
№ 2/226/1194/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Пікало К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Димитров Донецької області справу за заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Димитровського міського суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» (далі ДП «Красноармійськвугілля») про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені. В обґрунтування позовних вимог вказав, що з грудня 2004 року по 17 вересня 2011 року знаходилась у трудових відносинах з відповідачем у якості горнорабочого очисного забою.

17.09.2013 року, згідно з наказом № 1866-К від 17.09.2013 р. він був звільнений з підприємства за власним бажанням. При звільнені, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України підприємством вчасно не буди виплачені всі суми, що належали йому при звільнені. Згідно довідки наданої підприємством, остаточний розрахунок був отриманий лише 31.10.2013 р. З моменту звільнення до часу проведення остаточного розрахунку минуло 32 робочі дні. На його думку підприємство вино йому сплатити його середній заробіток за весь час затримки з розрахунку 32 робочих дні Х 368,45 коп. середньоденна заробітна плата, яка складає 11 790 грн. 40 коп.

Крім того, позивач вважає, що несвоєчасною виплатою йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені спричинено моральну шкоду яку він оцінює у сумі 2 800 грн.

До судового засідання позивач не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволені позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засідання з позовними вимогами не погодився та наполягав, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, так як підприємством права позивача не порушувалися.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 звільнився з підприємства 17 вересня 2013 року. У день звільнення за графіком виходів ОСОБА_1 не працював, так як 17.09.2013 р. був вихідний. У цей день ОСОБА_1 не звертався за розрахунком.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України, якщо працівник у день звільнення не працював, то суми, що належать йому при звільненні повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунки.

16.10.2013 року (вх. № С-21-1) адміністрація шахти «ім. Г. Димитрова» одержала від позивача заява, у якій, у відповідності із Законом України «Про звернення громадян», просив надати йому наступну інформацію: довідку про його середньомісячну заробітну плату, довідку про середньоденну заробітну плату, довідку про точну дату повного розрахунків з ним включаючи заробітну плату за вересень 2013 року, компенсацію за невикористані дні відпустки. У заяві не було вимог про розрахунок.

25.10.2013 року (вх. № С-25-2) адміністраціею шахти «ім. Г. Димитрова» була отримана заява позивача, у якій він просив розв'язати питання повного розрахунків.

Згідно ст. 241-1 КЗпП України перед шахтою з 28.10.2013 року виникло зобов'язання за ст.116 КЗпП України - виплатити суми, що належать позивачеві при звільненні.

Cудом встановлено, оскільки заяву від позивача шахтою «ім. Г. Димитрова» отримано 25.10.2013 р. останній день строку виплати розрахункових сум 26.10.2013 р., однак, 26.10.2013 р. і 27.10.2013 р. по календарю вихідні дні робітників та службовців, зайнятих на поверхні шахти. Розрахунки робить бухгалтерія шахти - працівники поверхні. Наступний робочий день 28.10.2013 року

Останнє перерахування розрахункових сум зроблено 31.10.2013 р. перераховані суми за лікарняний в сумі 1 983.74 грн.

Згідно п. п. 1 п. 2 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності й витратами, обумовленими похороном» від 18.01.2001 р. № 2240 11 (з доповненнями й змінами). Страховик зобов'язаний: забезпечувати фінансування матеріального забезпечення й надання соціальних послуг згідно із цим Законом.

Згідно п. 4 ст. 2 зазначеного Закону Страховик - Фонд соціального страхування по тимчасовій втраті працездатності.

Згідно п.1 ст. 34 цього Закону по загальнообовязковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності й витратами, обумовленим похороном, надаються такі види матеріального забезпечення й соціальних послуг: допомога з тимчасової непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Заявка - Розрахунки на здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованих осіб за рахунок засобів Фонду соціального, страхування по тимчасовії втрати працездатності, у яку були включені суми на виплату матеріального забезпечення ОСОБА_1 спрямовано до Фонду 08.10.2013 р.

На підставі ст. 237-1 КЗпП України, де зазначено: відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життевих зв'язків i вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, на думку позивачки, вона має право на відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 47 КЗпП Укпаїни власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, тобто в день звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України у paзi невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, установа, організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Платіжним доручення № 1166 від 17.10.2013 р. позивачу перерахована заробітна платня за вересень 2013 р. в сумі 52.51 грн., платіжним дорученням № 1350 від 31.10.2013 р. перераховані суми за лікарняний в розмірі 1 983 грн. 74 коп.

З урахуванням викладеного суд вважає, що провини підприємства в невиплаті, що належать позивачеві сум при звільненні в строки, передбачені ст. 116 КЗпП України немає.

Що стосується відшкодування заподіяної моральної шкоди, то позивачем не доведено в чому саме полягає завдана йому моральної шкоди.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Красноармійськвугілля» слід відмовити.

Відповідно до ст.ст. 148, 149, 2371 КЗпП України, Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року, ст. 23 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 88, 130, 209, 212, 213, 214, 215, 226, 367, 361 - 365 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені залишити без задоволення.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі і не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Димитровського міського суду

Донецької області ОСОБА_2