Справа №295/6133/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2013 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Чайківській Н.М.,

з участю представника заявника ОСОБА_1 (витяг із договору про надання юридичної допомоги від 04.06.2013 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою Кузнецової ОСОБА_2,

заінтересована особа Перша державна нотаріальна контора,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою у порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт, що її чоловіком ОСОБА_3І зроблено заповіт та розпорядження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а не так як вказано у заповіті АДРЕСА_2.

Причиною звернення вказала, що при житті її чоловік, а саме 05.01.1998 р. на випадок своєї смерті залишив заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4, прийнявши спадщину в установлений законом строк Першою державною нотаріальною конторою м. Житомира у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту їй було відмовлено. У зазначеному заповіті з невідомих причин допущено помилку при написанні номеру будинку, а саме, замість правильного, як вказано у копії свідоцтва про право власності на житло «АДРЕСА_3», зазначено «АДРЕСА_4». /а.с. 14/ У якості доказу правильного написання у заповіті будинку, заявник надав такі копії документів: заповіт, свідоцтво про одруження, свідоцтво про смерть, паспорт громадянина України, виписана директором КП «ВЖРЕП № 8» та паспортистом довідки про склад сімї № 393 від 12.03.2013 р. та наданий Житомирським ОДКП БТІ витяг про реєстрацію права власності на кв. № 3, що у будинку № 3-В по вул. Львівська у м. Житомирі.

Статтею 234 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно Постанови Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

§ згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

§ чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

§ заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

§ встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_1 у судовому засіданні, яке відбулося 04.06.2013 р., підтримали дану заяву, просили задовольнити її з підстав викладених у ній. Крім того, позивачка надала суду оригінали документів для огляду свідоцтва про шлюб, свідоцтва про смерть, заповіт, свідоцтво про право власності з якого вбачається, що правильною є адреса АДРЕСА_3.

Представник заінтересованої особи Першої державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився про дату, час і місце розгляду справи завчасно повідомлений у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України та згідно листа розносної книги уповноважена особа отримала повідомлення 07.05.2013 р. /а.с.12,13 / Заперечень на позов до суду не подавав, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши заявника та її представника, дослідивши та оцінивши додані до заяви письмові докази в їх сукупності, приходить до висновку, що дана заява обґрунтована та підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що при написанні ОСОБА_3 та посвідченні приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 заповіту про передачу після його смерті належної йому частину квартири, що розташована АДРЕСА_5 допущено помилку, а саме, замість правильного, як вказано у копії свідоцтва про право власності на житло - «АДРЕСА_3», зазначено «АДРЕСА_4». Із виписаної директором КП «ВЖРЕП № 8» та паспортистом довідки про склад сімї № 393 від 12.03.2013 р. також вбачається що на день смерті ОСОБА_6 був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 7/

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Від встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, що чоловіком заявника ОСОБА_3І зроблено заповіт та розпорядження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а не так як вказано у заповіті АДРЕСА_2, залежить право заявника, як спадкоємця, отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом та на власний розсуд розпоряджатися квартирою.

Той факт, що у власності ОСОБА_7 перебувала квартира по вул. Львівській, 3-В у м. Житомирі, яку він заповів дружині ОСОБА_8 підтверджується дослідженими судом під час судового засідання доказами, зокрема, такими як:

а) паспорт громадянина України, серії ВМ № 1691690 від 29.12.1998 р., що виданий Богунським РВ УМВС України в Житомирській області з відміткою про місце реєстрації заявника /а.с. 9/;

б) свідоцтво про шлюб, серії І-ТП № 005917 від 13.07.2005 року /а.с. 4/;

в) свідоцтва про право власності на житло № 17387, яке розташоване АДРЕСА_6 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9515409 від 06.01.2006р. за вказаною адресою;

г) заповіт від 05.01.1998 р. № 47 про передачу частини квартири , що знаходиться в м. Житомирі по вул. Львівській, 3;

д) довідка виписана директором КП «ВЖРЕП № 8» та паспортистом про склад сімї № 393 від 12.03.2013 р. місце реєстрації та проживання осіб за адресою: АДРЕСА_7

При вищевикладених обставинах, враховуючи, що існування помилки (описки), а саме невірно вказаної адреси у заповіті, обмежує заявника у праві вільного на власний розсуд розпорядження майном та користуванням законним правом, суд проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, вважає за доцільне встановити факт того, що ОСОБА_3І зроблено заповіт та розпорядження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а не так як вказано у заповіті АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 234-235, 256-259 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами та доповненнями), суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_9 задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3 зроблено заповіт та розпорядження на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя В.О. Корицька