Справа № 1301/2-719/11 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/241/13 Доповідач в 2-й інстанції: Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Гірник Т.А., Мацея М.М.,

секретаря Дідуся О.Р.,

з участю адвоката Кандура Р.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 19 березня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - Бориславської міської ради, Управління Держкомзему у м. Бориславі Львівської області та Управління державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Львівській області, про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Бориславська міська рада Львівської області, посилаючись на ст. 212 Земельного кодексу України, просила зобов'язати відповідачку повернути їй самовільно зайняту нею земельну ділянку розміром 210 кв.м., яка знаходиться з півдня від проїзду за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до Акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 05.04.1990 року, та стягнути з відповідачки судові витрати.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору -Бориславської міської ради, управління Держкомзему у м. Бориславі Львівської області та управління державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держкомзему у Львівській області, про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Ухвалою цього ж суду від 13 квітня 2012 року виправлено описку, допущену в описовій та резолютивній частинах рішення від 19 березня 2012 року, зазначивши вірно прізвище відповідачки ОСОБА_4.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3 Зазначає, що таке є безпідставним та незаконним у зв'язку з неправильним встановленням обставин справи та застосуванням норм матеріального і процесуального права. Суд не вжив заходів щодо встановлення місця розташування спірної земельної ділянки і прийняв до уваги показання свідків - сусідів відповідачки, які перебувають з останньою в добрих стосунках, не звернув увагу на протизаконні дії Бориславської міської ради, яка поновила відповідачці договір оренди землі.

Просить рішення міського суду скасувати та ухвалити нове - про задоволення її позову.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ адвоката Кандура Р.Я., перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконно користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої в влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Отже, самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки: з об'єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки; відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена нормативно-правовим актом України; з суб'єктивної сторони - такі дії є винними.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0600 га, яка розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель. Дану ділянку позивачка придбала у відповідачки за договором купівлі-продажу 07 червня 2006 року та отримала на неї Державний акт на право власності від 26.10.2006 року. Крім цього, позивачці на праві власності належить за цією ж адресою земельна ділянка площею 0,0415 га, надана їй Бориславською міською радою у 2009 році для ведення садівництва (а.с. 8, 9).

Відповідачка ОСОБА_4 користується земельною ділянкою площею 0,0637 га по вулиці Б.Хмельницького в м. Бориславі, яка надана їй в оренду для городництва строком на п'ять років рішенням Бориславської міської ради № 192 від 23 лютого 2007 року, а 26 січня 2012 року своїм рішенням № 503 Бориславська міська рада поновила цей договір ще на п'ять років (а.с. 51-52, 54, 94).

Як встановлено в суді, між сторонами виникли неприязні стосунки з приводу користування належними їм земельними ділянками, проте будь-яких доказів самовільного зайняття відповідачкою земельної ділянки позивачки, остання суду не надала, навпаки, допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ствердили протилежне, та що такі відносини між ними виникли з часу купівлі-продажу спірної ділянки.

Зважаючи на відсутність доказів підставності позовних вимог, позивачка та її представник у суді першої та апеляційної інстанцій не заявляли клопотань про проведення будівельно-технічної експертизи на предмет встановлення самовільного захоплення.

Разом з тим, в суді апеляційної інстанції адвокат Кандур Р.Я. - зі сторони та від імені ОСОБА_3 заявив клопотання про проведення будівельно-технічної експертизи для встановлення: 1) які державні акти на землю маються у сторін по справі; 2) конкретно, хто якою земельною ділянкою користується на правах особистої власності, - що не входить в компетенцію дослідження експертів, крім того такі письмові докази маються в матеріалах справи і були предметом дослідження в суді.

Оскільки доказів самовільного захоплення відповідачкою земельної ділянки матеріали справи не містять, під час розгляду даної справи такого не встановлено, вимоги ОСОБА_3 про застосування у спірних правовідносинах ст. 212 ЗК України є передчасними.

Беручи до уваги вищенаведене, міський суд підставно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтом та її адвокатом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, ч. 1 п. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 19 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Гірник Т.А.

Мацей М.М.