Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/214/13 Головуючий у 1 інстанції: Турбіна Т.Ф.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2013 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Денисенко Т.С.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про спростування недостовірних відомостей, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про спростування недостовірних відомостей, відшкодування моральної шкоди.

В позові зазначили, що ОСОБА_7, донька позивачки ОСОБА_4 та мати позивача ОСОБА_3, 17 вересня 1999 року уклала шлюб з ОСОБА_6, прізвище ОСОБА_7 змінила після шлюбу на ОСОБА_8.

12 жовтня 2008 році ОСОБА_8 померла. У день її смерті за місцем проживання останньої в присутності сина ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4, родичів (ОСОБА_9Ф.) та близьких знайомих (ОСОБА_10, ОСОБА_11О.), відповідач, розповідаючи обставини її смерті, обзивав померлу «пьяница», «алкоголичка», однак ця інформація не відповідає дійсності, зухвало принижує честь і гідність померлої та її рідних, соромить пам'ять померлої.

У день похорон ОСОБА_12 14 жовтня 2008 року в квартирі ОСОБА_4 відповідач у їх присутності, у присутності родичів та близьких знайомих обзивав померлу «пьяница», «алкоголичка» та розповідав останнім, що: «Ирина по жизни злоупотребляла алкоголем... много пила... пьяная, била склонна к суициду, меньше пить надо ...», ця інформація не відповідає дійсності, зухвало принижує честь і гідність померлої та її рідних, соромить пам'ять померлої.

За своєю ініціативою з проханням провести негайне розслідування стосовно загибелі доньки ОСОБА_12 вона звернулася до правоохоронних органів. Відповідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20 жовтня 2008р., ОСОБА_3 -ОСОБА_13А була знайдена відповідачем мертвою, стоячи на колінах в ванній кімнаті в квартирі АДРЕСА_1. Згідно з актом судово-медичного дослідження №2712 від 13 жовтня 2008р., смерть ОСОБА_12 настала в результаті удавлення органів шиї петлею, що затягнулась під тяжкістю тіла або його частин, при розвитку странгуляційної асфіксії.

На дев'ятий день «поминання», а саме 20 жовтня 2008 р., відповідач, знаходячись в квартирі позивачки ОСОБА_4, знову висловлювався з особистими безпідставними твердженнями щодо померлої ОСОБА_12 та її смерті, у колі позивачів, ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10 та поширював недостовірну інформацію: «она постоянно пила», обзивав її «пьяница», «алкоголичка», що не відповідає дійсності, зухвало принижує честь і гідність померлої та її рідних, соромить пам'ять померлої. Дана інформація є недостовірною та стосується особистих немайнових прав як позивачів, так і доброго імені померлої.

В дійсності ОСОБА_8 спиртне споживала рідко та помірно у сімейному колі, дотримуючись культури пиття, не перебувала на обліку у нарколога. Була прекрасною людиною, прикладом у вихованні сина. Працювала в дитячій поліклініці №6 у дошкільно-шкільному відділенні, з 21 серпня 2000 р. медсестрою школи №22.

Недостовірна інформація, поширена відповідачем, спричинила їм моральні страждання, вони увесь час переживають щодо образи відповідачем пам'яті доньки та мами, висловленої у присутності близьких людей. Кожен раз при спогадах про ОСОБА_14, мимо волі згадуються неправдиві слова відповідача щодо її постійного пияцтва, що вона була п'яницею, алкоголічкою, що продовжує заподіювати їм моральну шкоду, яка полягає у тривалих переживаннях, душевних стражданнях. При зустрічах з родичами та близькими, що були присутні у день смерті, на похоронах та на поминанні, вимушені постійно виправдовуватись за образи відповідача та доводити їх недостовірність. Оскільки ці моральні страждання тривають по сьогоднішній день, вони просили зобов'язати відповідача спростувати інформацію, яка принижує честь та гідність померлої ОСОБА_12, соромить пам'ять останньої.

Моральну шкоду кожен з позивачів оцінює, уточнивши позовні вимоги, в 3000,00 грн. Вона полягає у душевних стражданнях, яких кожен з них зазнав у зв'язку з порушенням стосунків зі знайомими, родичами із-за бажання уникнути переживань через недостовірну інформацію щодо померлої ОСОБА_12, поширену з боку відповідача; тривалих переживань через образу світлої пам'яті доньки та матері ОСОБА_15, відчуття нервозності та занепокоєння, бо принижувалась честь і гідність померлої, а також байдуже ставлення відповідача до почуттів позивачів, що також посилило та поглибило їх страждання.

У зв'язку з викликаними негативними емоціями, переживаннями через поширення недостовірної інформації відносно ОСОБА_12, вони перенесли психоемоційний стрес, що негативно позначилось на їх самопочутті, порушило уклад їх життя і потребувало від них додаткових зусиль в організації їх життя. Як наслідок це викликало у ОСОБА_4Ф головні болі, запаморочення, плаксивість, дратівливість, зниження настрою, загальну слабкість, порушення сну (астеко-невротический синдром), розвинулась гіпертонічна хвороба. Хворобливий стан позивачів триває по сьогоднішній час.

З цих підстав просили визнати інформацію щодо ОСОБА_12, поширену 12 жовтня 2008 року ОСОБА_6 «пьяница», «алкоголічка», такою, що не відповідає дійсності та є недостовірною. Визнати інформацію, поширену 14 жовтня 2008 року щодо ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_16: «пьяница», «алкоголичка», «Ирина по жизни злоупотребляла алкоголем... много пила...пьяная, была склонна к суициду», меньше пить надо ...», такою, що не відповідає дійсності та є недостовірною. Визнати інформацію, поширену 20 жовтня 2008 року щодо ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_16: «она постоянно пила», «пьяница», «алкоголичка» такою, що не відповідає дійсності та є недостовірною.

Зобов'язати ОСОБА_6 спростувати недостовірну інформацію, поширену 12 жовтня 2008р., 14 жовтня 2008 р. та 20 жовтня 2008р., шляхом усного спростування в квартирі АДРЕСА_2 в присутності позивачів та ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10, не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили. Стягнути у відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 3000,00 грн. , на користь ОСОБА_3 3000,00 грн. та судові витрати.

Справа розглядалась судом неодноразово. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2012 року позов було задоволено частково. Проте, ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 липня 2012 року за заявою ОСОБА_6 заочне рішення було скасоване.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2012 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду,ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_4, яка також представляє інтереси апелянта ОСОБА_3, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 19 його постанови № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Як установлено судом, 12 жовтня 2008 році померла ОСОБА_8, яка є дочкою позивачки ОСОБА_4, матірю позивача ОСОБА_5 та дружиною ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб (а.с. 10, 11, 12, 14, 15, 22).

З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.10.2008р., вбачається, що ОСОБА_8 була знайдена відповідачем ОСОБА_6 мертвою, стоячи на колінах в ванній кімнаті в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 23).

Згідно з актом судово-медичного дослідження №2712 від 13.10.2008р., смерть ОСОБА_12 настала в результаті удавлення органів шиї петлею, що затягнулась під тяжкістю тіла або його частин, при розвитку странгуляційної асфіксії (а.с. 24).

У день смерті ОСОБА_12 за місцем її проживання ОСОБА_6, розповідаючи обставини її смерті в присутності сина ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4, родички ОСОБА_9 та близьких знайомих ОСОБА_10, ОСОБА_11, казав про померлу «пьяница», «алкоголичка». У день її похорон 14 жовтня 2008 року в квартирі позивача ОСОБА_4 також у присутності позивачів, родичів та близьких знайомих казав про померлу «пьяница», «алкоголичка» та розповідав, що: «она по жизни злоупотребляла алкоголем... много пила... пьяная, была склонна к суициду, меньше пить надо ...». 20 жовтня 2008 р. - на дев'ятий поминальний день, відповідач, знаходячись в квартирі позивачки ОСОБА_4, знову висловлювався щодо померлої та її смерті, у колі позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 казав, що «она постоянно пила», висловлювався про неї - «пьяница», «алкоголичка».

Апелянти вважають такі висловлювання відповідача розповсюдженням відповідачем недостовірної негативної інформації про померлу.

Між тим, ОСОБА_6 пояснив суду, що він висловлював свою оцінку вживання дружиною алкоголю, що привело до її смерті, виходячи з її поведінки при їх спільному проживанні протягом десяти років та інформації, що містилася у довідці про її смерть, згідно з якою на момент смерті зміст етилового алкоголю в крові становить 2,3 проміле, а в сечі -2,5 проміле.

Зважаючи на конкретні обставини справи при яких обставинах та у звязку з чим відповідач висловлював свою субєктивну думку щодо вживання його дружиною алкоголю, суд дійшов до висновку, що такі висловлювання носять характер оціночної думки відповідача і не можуть бути визнані недостовірними відомостями, що принижують честь і гідність позивачів, та такими, що підлягають спростуванню в зазначеному позивачами порядку.

Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог як про спростування недостовірних відомостей, так і відшкодування моральної шкоди, суд правильно виходив із того, що позивачі не довели те, що вони перенесли психоемоційний стрес і його наслідки саме через вказані у позові висловлювання відповідача, оскільки з пояснень позивачки ОСОБА_4 вбачається, що перенесений позивачами стрес, що негативно позначився на їх самопочутті, порушив уклад їх життя, потребував і надалі потребує від них додаткових зусиль в організації їх життя, пов'язаний з втратою самої рідної людини в житті позивачів, а не висловленої думки відповідача про неї. Зазначені висловлювання відповідача не вплинули на думку позивачів та осіб, в присутності яких він висловлювався, про померлу.

З огляду на зазначене, колегія суддів підстав для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2012 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: