Справа № 742/1278/13-ц Провадження № 22-ц/795/1452/2013 Головуючий у I інстанції Ільченко О. І. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2013 року м. Чернігів
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, представника відповідача адвоката ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 квітня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17836,33 грн..

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22.04.2013 року позов задоволений. З ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором б/н від 24.01.2007 р. у розмірі 25432,16 грн. та судові витрати в розмірі 254,32 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_6 не погоджується із рішення суду, оскільки вважає, що воно не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України та підлягає скасуванню у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом не надано належної оцінки доказам і запереченням сторін. Зокрема, частковому визнанню апелянтом позовних вимог в сумі 7595,84 грн., що обґрунтовувались його власним розрахунком. Тоді як, судом першої інстанції необґрунтовано прийнято позицію позивача в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 11932,63 грн. та сумі комісії 1318,5 грн., що не відповідає позовним вимогам. Крім того, апелянт зазначає, що судом залишено без розгляду клопотання про застосування строків давності до вимог позивача в частині стягнення 500,00 грн. та 1187,25 грн. штрафів.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали доводи, що викладені в апеляційній скарзі і просили її задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

У справі встановлено, що 24.01.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згодом, кредитний ліміт було збільшено до 5000,00 грн. та 8000,00 грн. (а.с. 13-21, 60-84).

Згідно із заявою позичальника ОСОБА_6 від 24.01.2007 р., яка разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг (а.с.14), ОСОБА_6 ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

Відповідно до п.п.9.3., 9.12. Умов, картковий рахунок відкритий на невизначений строк і договір дії протягом 12 місяців з моменту його підписання та якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії Договору, він автоматично пролангується на такий же термін (а.с. 19).

Дані про припинення дії договору в матеріалах справи відсутні. Жодна із сторін наполягає, що відповідні заяви про припинення дії договору не подавалися. З огляду на викладене та ст.631 ЦК України, у суду першої інстанції не було підстав для застосування ст.267 ч.3 ЦК України, щодо наслідків спливу позовної давності. Договір між сторонами на даний час є чинним, що спростовує доводи апелянта з цього приводу.

Відповідно до ст.ст. 1048 - 1052, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами договору, а саме п.5.5. та п.5.5.1. Умов та правил надання банківських послуг (Правил користування платіжною карткою), Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленими Тарифами із розрахунку 360 календарних днів, та за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) держатель картки сплачує відсотки по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розміри яких визначені Тарифами (а.с.20). Пункт 8.6. Умов передбачає, що при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 18).

Суд першої інстанції встановив, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2013 року становить 25432,16 грн., та складається із заборгованості за кредитом 7981,41 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 11932,63 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредиту 3830,88 грн. (7981,41*1%/100=78,81 грн.), штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 1187,25 грн. (а.с. 5-12).

Сукупність досліджених матеріалів справи та наявні в ній докази приводять апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм дана вірна юридична оцінка на підставі повно і всебічно досліджених обставин справи.

Доводи апелянта щодо розбіжностей у сумі комісії, яка визначена в розрахунку на а.с.64 (-1318,5 грн.) та сумою позовних вимог (3830,88 грн.) є безпідставними. Сума комісії -1318,5 грн., яка зазначена у банківській виписці руху коштів по картковому рахунку ОСОБА_6 (а.с.64), стосується отримання готівки у банкоматі (касі) банку і проведення відповідної оплати за транзакцію (сплата комісії банку). Розрахунок заборгованості по комісії за користування кредитом міститься на а.с.5-12. Її стягнення передбачено п.5.5.1 Умов та правил надання банківських послуг (Правил користування платіжною карткою). Ця сума дорівнює 3830,88 грн.

На спростування нарахованих позивачем сум відповідач ніяких доказів чи власних детальних розрахунків суду не надав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Клопотання про витребування необхідних відповідачеві документів чи розрахунків, у разі його незгоди з тими, що містяться в матеріалах справи, в суді першої інстанції ОСОБА_6 не заявлялися.

Доводи апелянта, які були висловлені під час розгляду справи в апеляційному суді, щодо того, що кредитний договір, що був укладений між ОСОБА_6 та позивачем є споживчим кредитом, не заслуговують на увагу, оскільки з умов договору не вбачається підстав вважати даний кредит споживчим. Гроші боржником в основному знімалися у банкоматі готівкою і доказів щодо цільового їх використання в матеріалах справи не має.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції вірно задовольнив позовні вимоги позивача.

Висновок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів апеляційного суду з ним погоджується.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: