Справа № 2/263/204/13
14 січня 2013 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Соловйова О. Л., при секретарі Рояновій А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, 3 відсотків річних за договором позики, інфляційної складової та моральної шкоди,-
31.10.2012 року позивачка звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики від 01.06.2011 року у розмірі 116 161 грн. 50 коп., з яких: 115 000 грн. сума основного боргу; 1 161 грн. 50 коп. інфляційна складова. Крім того просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 115 000 грн. та судові витрати.
26.11.2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики від 02.04.2011 року у розмірі 373 896 грн., 3 % річних у розмірі 11 860 грн. 48 коп.; моральну шкоду у розмірі 300 000 грн., судові витрати.
Ухвалою суду від 06.12.2012 року вказані справи об'єднано в одне провадження.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 02.04.2011 року вона надала ОСОБА_2 у борг грошові кошти у розмірі 350 000 грн. Факт отримання відповідачем вказаної грошової суму підтверджується відповідною розпискою від 02.04.2011 року. В подальшому, 23.04.2011 року відповідач взяв у боргу у ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 3 000 доларів США, про що також надав позивачці розписку. Загальна сума отриманих ОСОБА_2 у ОСОБА_1 у квітні 2011 року грошових коштів складає 373 896 грн., відповідно до офіційного курсу НБУ на момент отримання ОСОБА_2 вказаної грошової суми. У наведеній розписці міститься запис, що вказані грошові кошти відповідач отримав у ОСОБА_1 Згідно із договором позики, укладеним між сторонами 20.03.2011 року позику було надано ОСОБА_2 з метою організації діяльності ТОВ «Футбольний європейський інтернет-клуб»строком на 6 місяців. До теперішнього часу відповідач не повернув ОСОБА_1 вказаної грошової суми у добровільному порядку, з огляду на викладене позивачка вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню штрафні санкції, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, а саме 3 % річних, які згідно із розрахунком ОСОБА_1 дорівнюють 11 860 грн. 48 коп. Відповідно до розписки від 01.06.2011 року ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 115 000 грн. у борг, яки зобов'язався повернути в перебігу 150 днів. До теперішнього часу вказана грошова сума, отримана відповідачем 01.06.2011 року, позивачці не повернута , з огляду на що ОСОБА_1 вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню індекс інфляції, який за розрахунками позивачки дорівнює 1 161 грн. 50 коп. Крім того ОСОБА_1 зауважує на необхідності стягненню з відповідача на її користь моральної шкоди за договором позики від 02.04.2011 року у розмірі 300 000 грн., за договором позики від 01.06.2011 року у розмірі 115 000 грн. В обгрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 зауважує, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем його зобов'язань з повернення суми боргу вона зазнала душевних страждань, які були обумовлені порушенням нормальних зв'язків з оточуючими її людьми, неможливістю реалізовувати власні потреби у повному обсязі, необхідністю додавати додаткових зусиль до нормальної організації життя. У зв'язку із викладеним у позивачки, згідно із її посилань, погіршився стян здоров'я, вона вимушена була приймати заспокійливі засоби.
Позивачка в судове засідання не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність та підтримку позовних вимог. Не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення суду.
Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.
Відповідно до вимог ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України), суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивачки на підставі наявних у матеріалах справи доказах.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до норм діючого законодавства за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 Цивільного Кодексу далі за текстом ЦК України)
Відповідно до норм діючого законодавства договір позики укладається як в усній, так і в письмовій формі. Зокрема в письмові формі договір позики укладається, якщо його сума перебільшує не менш як у десять разів встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Згідно із ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання боржнику позикодавцем визначеної грошової суми є борговим документом, що підтверджує укладання договору позики.
Відповідно до розписки від 02.04.2011 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 350 000 грн., в подальшому 23.04.2011 року, відповідач додатково взяв у ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 3 000 доларів США, про що також міститься відповідний запис у розписці. Вказані грошові кошти ОСОБА_2 отримав у позику у ОСОБА_1 на умовах договору позики, укладеного сторонами 20.03.2011 року, який міститься у матеріалах справи. Відповідно до умов вказаного договору позики від 20.03.2011 року, грошові кошти надаються ОСОБА_2 строком на 6 місяців з метою організації діяльності ТОВ «Футбольний європейський інтернет-клуб».
В подальшому, 01.06.2011 року відповідач отримав у борг у ОСОБА_1 115 000 грн., про що надав розписку, яка міститься у матеріалах справи. Вказані грошові кошти відповідач зобов'язався повернути в перебігу 150 днів.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню грошові кошти, які він отримав у позику від ОСОБА_1 у розмірі 373 896 грн. 20 коп. відповідно до розписки від 01.04.2011 року та 23.04.2011 року та грошові кошти у розмірі 115 000 грн.,які ОСОБА_2 отримав 01.05.2011 року в позику від ОСОБА_1, оскільки строк добровільного виконання відповідачем зобов'язання з повернення грошових коштів за вказаними договорами позики минув, до теперішнього часу отримані ОСОБА_2 у борг від ОСОБА_1 грошові кошти їй не повернуті.
На переконання суду підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 інфляційна складова суми боргу. Приходячи до такого висновку суд виходить з наступного.
До заходів цивільно-правової відповідальності за прострочення боржником виконання зобов'язання з повернення грошової суми за договором позики відносяться проценти за користування позикою та інфляційна складова за час прострочення виконання зобов'язання, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Під індексом інфляції розуміється показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, отже норма ЦК України, яка регламентує сплату індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором.
Визначаючи строк за який з відповідача стягується інфляційна складова, суд виходить з того, що відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами позовних вимог. Як було зазначено вище, стягнення індексу інфляції є заходом цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання позичальником зобов'язання з повернення суми боргу. З огляду на викладене з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню інфляційна складова за період з листопада 2011 року по травень 2012 року за розпискою (договором позики) від 01.06.2012 року, згідно із заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами.
Перевіряючи наданий позивачкою розрахунок інфляційної складової за вказані періоди, суд керується роз'ясненнями, наданими Верховним Судом України від 03.04.1997 року № 62-97р, відповідно до якого для визначення індексу інфляції необхідно перемножити між собою щомісячні індекси, які складають відповідний період прострочки; помножити заборгованість за договором позики на індекс інфляції за період прострочки виконання зобов'язання та поділити на сто, враховуючи той факт, що індекс інфляції визначається у відсотках. Розмір інфляційних збитків буде дорівнювати різниці між сумою боргу з урахуванням індексів інфляції та сумою боргу без урахуванням такової. При застосуванні індексу інфляції, індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, отже умовно потрібно вважати, що сума, яку було внесено за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період цього місяця, а з 16 по 31 число з наступного місяця. Щомісячний розмір індексу інфляції є загальновідомою інформацією, яка публікується у офіційних виданнях, зокрема у газеті «Урядовий кур'єр».
З огляду на викладені роз'яснення у даному конкретному випадку сума інфляційної складової за розпискою від 01.06.2011 року за період з листопада 2011 року по травень 2012 року буде дорівнювати 1 161 грн. 50 коп., з розрахунку 115 000 грн. 00 коп. (сума боргу) помножити 1,0101 (розмір індексу інфляції за період листопада 2011 року по травень 2012 року, який розраховано шляхом помноження індексів інфляції за наведений період, які є більшими ніж 100 % на місяць та поділеними на 100) мінус 115 000 (сума боргу).
Крім того підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою, наданою відповідачу відповідно до розписки від 23.04.2011 року у розмірі 373 896 грн. 20 коп., відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 3 відсотків річних, оскільки відповідачем було прострочено виконання зобов'язання за договором позики, а розмір відсотків за прострочення виконання зобов'язання договором позики, укладеним між сторонами не встановлено.
Перевіряючи наданий ОСОБА_1 розрахунок 3 % річних, що підлягають стягненню з ОСОБА_2, суд виходить з наступного розрахунку: 373 896 грн. 20 коп. (сума боргу) помножити на 3 % поділити на 366 (кількість календарних днів у році) помножити на 387 (кількість днів прострочення заборгованості з 23.10.2011 року по 13.10.2012 року). З огляду на вищенаведене у даному конкретному випадку з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 11 860 грн. 48 коп.
Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
При цьому слід зазначити, що наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. ст. 625 та 1050 ЦК України. Вказані норми діючого законодавства не передбачають відшкодування моральної шкоди, не передбачає таких наслідків порушення договору позичальником і укладений між сторонами договір позики, відтак, відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 у частині стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди у розмірі 300 000 грн. за договором позики (розпискою) від 23.04.2011 року та у розмірі 115 000 грн. за договором позики (розпискою) від 01.06.2011 року.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, понесені позивачкою при зверненні до суду пропорційно задоволених позовних вимог ОСОБА_1: судовий збір у розмірі 2 972 грн. 39 коп. (з розрахунку 1 810 грн. 77 коп. (державне мито пропорційно до задоволених позовних вимог за розпискою від 23.04.2011 року) + 1 161 грн. 62 коп. (державне мито пропорційно до задоволених позовних вимог за розпискою від 01.06.2011 року).
Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 224-226 ЦПК, ст. 509, ст. 625, ст. 1048, ст. 1050 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договорами позики відсотків за договором позики, інфляційної складової та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ВН № 799424, виданий Жовтневим РВ ММУ УМВС України 17.05.2011 року, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, суму боргу за договором позики (розпискою) від 23 квітня 2011 року у розмірі 373 896 грн. 20 коп., 3 % річних у розмірі 11 860 грн. 48 коп.; суму боргу за договором позики (розпискою) від 01 червня 2011 року у розмірі 115 000 грн., інфляційну складову у розмірі 1 161 грн. 50 коп., судовий збір у розмірі 2 972 грн. 39 коп., а всього стягнути 504 890 (п'ятсот чотири тисячі вісімсот дев'яносто) грн. 57 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Жовтневого районного суду в перебігу десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення суду може бути оскаржено особами, які брали участь у розгляді справи в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. Л. Соловйов