АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22 - ц/2090/7524/2012
Справа № 2-2012/1076/2012 Головуючий 1 - інстанції -Срокіна І.І.
Категорія -кредитні Доповідач - Кругова С.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

- ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скарга Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»на рішення Жовтневого районного суду від 25 вересня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року позивач звернувся з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 28520,076 грн. за кредитним договором № НАХRRX14670523 від 11 червня 2007 року та судові витрати в сумі 285,20 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 25 вересня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права, судом не доведені обставини, що мають значення, висновки його не відповідають цим обставинам.

Так, суд помилково застосував встановлену Законом позовну давність до правовідносин, що склалися між сторонами, між тим вважає, що Банк звернувся до суду з вимогою про захист цивільного права у межах позовної давності.

При укладенні кредитного договору відповідач надав письмову згоду, погодившись з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, а саме з п. п. 5.5. про те, що термін позовної давності встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Таким чином сторони домовились у письмовій формі про збільшення строку позовної давності по кредитному договору до 5 років, що не заборонено ст. 259 ЦК України.

Крім того, суд першої інстанції застосував закон, який не підлягав застосуванню, а саме ст. ст. 257, 258, 267 ЦК України; не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Судом не з'ясовано, що відповідач по сьогоднішній день користується грошима Банку, відповідно термін дії договору не припиняється і тим самим Банк продовжує правовідносини з відповідачем.

Також судом першої інстанції порушено вимоги ст. ст. 1, 5, 10, 11 60 ЦПК України,

Зазначає, що суд не прийняв до уваги докази, що надавались позивачем та свідчили про наявність в кредитному договорі п. п. 5.5, де міститься домовленість сторін про збільшену позовну давність.

Згідно ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що цивільне право ПАТ КБ «Приватбанк»порушено, але право на звернення до суду у позивача виникло 11.06.2009 року, а звернення відбулося лише 1.02.2012 року, тому в позові слід відмовити у зв'язку із спливом строку позовної давності. Пат КБ «Приватбанк»про поважність причин пропуску строку позовної давності не зазначив.

З таким висновком суду, судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпним, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Частиною 1 ст. 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Як вбачається з п. 5.5. укладеного між сторонами у справі кредитного договору від 11 червня 2007 року терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки -пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Ці умови кредитного договору залишились поза увагою суду першої інстанції і він дійшов помилкового висновку , щодо спливу строку позовної давності, тому що він триває до 11 червня 2014 року (11.06.2009 +5=11.06.2014).

Суд, вирішуючи спір , вказані обставини та положення закону залишив поза увагою, належним чином не визначився з характером спірних правовідносин та у достатній мірі не перевірив доводи, які мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів, враховуючи вищевикладене, дійшла до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що згідно кредитного договору від 11 червня 2007 року відповідач отримала кредит в розмірі 7344 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення 11 червня 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частиною 3 ст. 510 ЦК України кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має вимагати від неї.

Положення статті 526 ЦК України передбачають, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Відповідач не виконувала вимоги договору , у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором станом на 25 листопада 2011 року яка складається з заборгованості за кредитом - 2 821 грн. 43 коп.; заборгованості по процентах за користування кредитом - 13 336 грн. 51 коп.; пені за несвоєчасне виконання зобов?язань - 10 527 грн. 84 коп.; штрафу (процентна складова) - 1 334 грн. 29 коп. і штрафу (фіксована складова) -500 грн., всього заборгованість складає у розмірі 28 520 (двадцять вісім тисяч двадцять) грн. 07 коп.

Стягненню підлягає сума заборгованості без врахування штрафу 500 грн. , оскільки відповідно до ч.2 ст.549 ЦК штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання, розмір штрафу у твердій сумі нормами ЦК не передбачено.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві -пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Матеріали справи свідчать, що позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 285 грн. 20 коп. і при зверненні з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції - 142 грн. 60 коп.

Судом задоволено позовні вимоги в розмірі 28 020 грн. 07 коп. і один відсоток складає 280 грн. 20 коп. (при подачі до суду першої інстанції) і 50 % від 280, 20 грн. складає -140 грн. 10 коп. ( до суду апеляційної інстанції), всього 280,20 +140,10= 420 грн. 30 коп.

Таким чином , стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 420 грн. 30 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 510, 526, 549, 1054 ЦК України, ст. ст. 79,88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»-задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду від 25 вересня 2012 року -скасувати і ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий № НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»заборгованість за кредитним договором № HAXRRX14670523 від 11 червня 2007 року, а саме: заборгованість за кредитом - 2 821 грн. 43 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитом- 13 336 грн. 51 коп.; пеню за несвоєчасне виконання зобов?язань -10 527 грн. 84 коп.; штраф- 1 334 грн. 29 коп., всього заборгованість у розмірі 28 020 (двадцять вісім тисяч двадцять) грн. 07 коп. і судові витрати- 427 (чотириста двадцять сім) грн. 80 коп.

В частині стягнення штрафу в розмірі 500 грн. в задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії - підписи