Справа № 2-3252/11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2013 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, до Миколаївської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2012 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 звернулися до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Позивачі вказували на те, що 24 грудня 1997 року помер ОСОБА_7. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_8 у вигляді ? частини квартири та його онуки: ОСОБА_9 і ОСОБА_1 по 1/4 частині кожний.

15.04.2011 року ОСОБА_1 на ? частку квартири. 7 червня 2004 року помер ОСОБА_9. Спадщину після його смерті прийняли його неповнолітня донька ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_2. 15 квітня 2011 року останні отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину спірної квартири кожна.

28 травня 2002 року ОСОБА_8 склала заповіт, яким належну їй на праві власності ? частину квартири заповіла ОСОБА_5 28 травня 2008 року ОСОБА_8 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири, яку ніхто не прийняв.

Посилаючись на те, що починаючи з 24.12.1997 року, а саме близько 15 років вони фактично користувалися всією квартирою, проводили її ремонт, просили суд визнати за ними право власності на квартиру АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 21.02.2013 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ОСОБА_5

В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримала позов. Вказували на те, що фактично вони просять визнати за ними право власності на ? частину спірної квартири, яка належала на праві власності ОСОБА_10, оскільки вони вже є співвласниками її ? частки.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на його безпідставність.

Третя особа вказувала на те, що позов є необґрунтованим.

Заслухавши пояснення позивачів, їх представника,представника відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 1997 року помер ОСОБА_7 Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_8 у вигляді ? частини квартири та його онуки: ОСОБА_9 і ОСОБА_1 п о 1/4 частині кожний.

15.04.2011 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на ? частку квартири. 7 червня 2004 року помер ОСОБА_9. Спадщину після його смерті прийняли його неповнолітня донька ОСОБА_6 та його мати ОСОБА_2. 15 квітня 2011 року останні отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину спірної квартири кожна.

28 травня 2002 року ОСОБА_8 склала заповіт, яким належну їй на праві власності ? частину квартири заповіла ОСОБА_5 28 травня 2008 року ОСОБА_8 померла. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.06.2010 року ОСОБА_5 був визначений додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, який остання пропустила.

1 листопаді 2011 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на ? частину спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10 Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2012 року, яке набрало законної сили 22.09.2012 року, в позові ОСОБА_11 відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Володіння за цією статтею має бути добросовісним, тобто володілець не знав в не міг знати про те, що володіє чужою річчю.

Як вбачається з матеріалів справи власником ? частини спірної квартири до 28 травня 2008 року була і значиться на теперішній час ОСОБА_8, яка була зареєстрована і проживала в спірній квартирі до своєї смерті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підстави для визнання за позивачами права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, визначені ст.. 344 ЦК України, відсутні, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, до Миколаївської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.А. Спінчевська