Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-ц/778/5180/13р. Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

30 жовтня 2013 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну смправу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, утраченої вигоди та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначав, що між ОСОБА_5, правонаступником якої є ОСОБА_3, та відповідачкою ОСОБА_4 було укладено договір оренди земельної ділянки. При цьому відповідачка, яка була орендарем спірної земельної ділянки, користувалася нею з 2006 по 2012 pp., у т.ч. й після визнання договору оренди недійсним. Позивач вказав, що договором була передбачена сплата орендної плати щорічно натуроплатою, а саме - 2 тони зерна, 100 кг соняшника, 50 кг муки, 20 кг різної крупи, 1 причеп соломи та оранка 15 соток присадибної ділянки; проте відповідачка весь цей час орендну плату не сплачувала. Застосувавши дані про середні ціни реалізації сільськогосподарської продукції, позивач обрахував, що вартість несплаченої орендної плати натуроплатою за період 2006-2012 pp. становить 32119 гривень 36 копійок; у зв'язку із несплатою натуроплати позивач був позбавлений можливості отримати доходи з неї, шляхом використання зерна на вигодовування худоби, через що позивачем не був отриманий дохід, розмір якого, за його розрахунками, становить 69084 гривні 19 копійок. Крім того, позивач зазначив, що внаслідок порушення його прав з боку відповідачки він зазнав моральної шкоди, оскільки дуже нервував, через що загострилися його хвороби, він неодноразово був змушений звертатися до суду за захистом своїх прав та витримувати судову тяганину; на відшкодування моральної шкоди.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд, стягнути з відповідача на його користь 101203,55 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100936 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2104,55 грн. несплаченої орендної плати за договором оренди землі.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що за рішенням Вільнянського райсуду Запорізької області від 9.9.2009 року були вирішені позовні вимоги про стягнення з відповідача орендної плати за період часу з 2006 по 2008 рік за час існування договірних відносин з оренди землі.

14 вересня 2011 року рішенням апеляційного суду Запорізької області договір оренди земельної ділянки було визнано недійсним.

Вирішуючи питання про стягнення грошових сум за договором оренди, суд першої інстанції правильно визначив період часу, за який мала сплачуватися орендна плата, зокрема він виходив з того, що орендна плата не була сплачена з 1.1.2009 року по час розірвання договору тобто по 14.09. 2011 року.

Також судом був визначений розмір стягнення з урахуванням положень договору оренди, які були чинними на час його дії. Так, договором було передбачено сплата орендної плати або у грошовій формі, або у формі натуроплати, а право вибору належало відповідачеві. Жодними положеннями договору не було передбачене виплату грошової вартості натуроплати.

Також суд правильно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення орендної плати за період, коли договір оренди вже було розірвано, оскільки договір припинив чинність, а отже немає підстав і для нарахування орендної плати.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що після припинення договору оренди відповідач затримував передання земельної ділянки, позивач сам не заперечує, що вона не оброблялася. Та обставина, що сторонами не був укладений договір прийняття передачі земельної ділянки не поновлює існування договірних відносин з оренди та не надає право нарахування орендної плати за час, коли земельна ділянка жодним чином не використовувалася відповідачем.

Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що позивачем не надано жодних переконливих доказів на підтвердження існування договірних відносин, або будь-яких перешкод для використання земельної ділянки після розірвання договору оренди, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилили.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 10 вересня 2013 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: