Провадження : 22ц/790/4842/13 Головуючий 1-ї інстанції Шуліка Ю.В.
Справа №2-2879/13 Доповідач - Шевченко Н.Ф.
Категорія : відшкодування шкоди.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.

при секретарі - Ткаченко Г.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 червня 2013 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Вусо до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2004 року Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Вусо звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 7 879,20 грн., а також судових витрат в розмірі 229,40 грн., посилаючись на те, що у вересні 2009 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ЗАЗ 1102 під керуванням ОСОБА_1, ОСОБА_3 Фабія під керуванням ОСОБА_4 та Шкода Октавія під керуванням ОСОБА_5 з вини відповідача, що підтверджується постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.12.2009 року.

В результаті ДТП автомобіль Шкода Октавія отримав пошкодження, у зв'язку з чим страховою компанією, на підставі страхового акту, було виплачено страхове відшкодування в розмірі 33 379,20 грн.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ЗАЗ 102, відповідача по справі, була застрахована у ПАТ СК Лемма ОСОБА_6, яка на виконання умов Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сплатила страхове відшкодування в розмірі 25 550 грн.

Різниця між шкодою, завданою відповідачем та розміром страхового відшкодування, яке сплатила його страхова компанія, дорівнює 7 879, 20 грн.

Добровільно відшкодовувати заподіяну матеріальну шкоду відповідач відмовляється, тому позивач просив задовольнити його позов.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 червня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Вусо матеріальну шкоду в сумі 7 879,20 грн., а також судовий збір у розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2013 року усім учасникам у цій справі: позивачу і відповідачу, були направлені судові-повістки повідомлення про розгляд справи на 22 жовтня 2013 року.

21 жовтня 2013 року від представника позивача ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції надійшли заперечення на апеляційну скаргу з повідомленням про розгляд справи за відсутності представника страхової компанії ВУСО. Відповідачеві ОСОБА_9 неодноразово направлялись повістки зі зворотнім повідомленням, проте конверти із повістками повертались за сплином строку зберігання. Про перебування у провадженні апеляційного суду даної цивільної справи та вирішення питання про призначення її до розгляду відповідачу ОСОБА_10 було відомо, оскільки він на виконання ухвали апеляційного суду усував недоліки апеляційної скарги (а.с.97-102).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 993 ЦК України, ст. 27 Закону України Про страхування визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

З матеріалів справи вбачається, що 03.04. 2009 року ЗАТ СК ВУСО та ОСОБА_5 уклали договір страхування наземного транспорту №-01 - автомобіля ОСОБА_3 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ( а. с.9).

15 вересня 2009 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ 1102, державний реєстраційний номер АХ 0998, під керуванням ОСОБА_1, автомобіля ОСОБА_3 Фабія, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_11 та автомобіля ОСОБА_3 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 (а. с. 7).

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 24 листопада 2011 року розмір матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля ОСОБА_3 під час ДТП, становить 68213 грн. 35 коп. ( а. с. 11)

Відповідно постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02ю12.2009 року дане ДТП відбулось з вини водія ОСОБА_1 ( а. с. 8)

У зв'язку з настанням страхового випадку, 16.04.2010 року Страховою компанією проведено страхову виплату в розмірі 33 379 грн. 20коп. (а. с. 40).

Відповідно до чинного цивільного законодавства шкода, завдана майну та особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Завдання шкоди потерпілому можливе за двома підставами: у результаті невиконання контрагентом потерпілого своїх договірних зобов'язань; у результаті дій особи, яка не пов'язана з потерпілим будь-якими договірними відносинами (деліктна відповідальність).

У разі якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинено збитки, є страховим випадком, у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: - за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди, або за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору відшкодування шкоди належить безпосередньо потерпілому.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією.

При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається лише заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті цього страховик виступає замість потерпілого.

В процесуальному відношенні це означає, що страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційпих прав. В той же час при регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку. При регресі строк позовної давності починає свій відлік з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, тобто зазнав збитків.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 253, ч. 4 ст. 267 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судовою колегією встановлено, що страховий випадок настав 15.09. 2009 року.

Перебіг строку позовної давності потерпілого та страхової компанії почався з моменту виникнення страхового випадку та сплинув 15 вересня 2012 року .

Страхове відшкодування здійснено 16.04. 2010 року.

З позовом в суд до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди позивач звернувся 02.04. 2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності (а. с .1-2, 40).

В попередньому судовому засіданні представник відповідача заявляв клопотання про намір подати заяву про застосування строків позовної давності при розгляді справи по суті, проте 01.06.2013 року справа була розглянута без участі відповідача та його представника.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Вусо до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 червня 2013 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ВУСО до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді : (підиси)

Вірно : суддя :