Провадження № 2/202/9834/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 жовтня 2013 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючої судді - Слюсар Л.П.

при секретарі - Фісун К.П..

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, в позовній заяві і у судовому засіданні позивач посилався на те, що 11 червня 1994 року був зареєстрований шлюб з відповідачкою. В шлюбі народилася діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з відповідачкою проживали однією сімєю до 01 вересня 2008 року, після чого подружні відносини між ними припинилися. Основна причина розпаду сімї це різниця характерів, відсутність між ним та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, втрата почуттів взаємної любові та поваги. Спір про місце проживання малолітнього сина відсутній, дитина проживає з відповідачкою. Спору про поділ майна не має. Просив шлюб розірвати.

Відповідачка в судове засідання зявилася. Позовні вимоги визнала. Вказала, що дійсно сімя розпалася з вересня 2008 року. Примирення між ними неможливе. Спору щодо спільного майна не має. Також позивач на утримання малолітнього сина надає щомісячну матеріальну допомогу.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суду за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами 11 червня 1994 року в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис, актовий запис № 436, був зареєстрований шлюб. В шлюбі є малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що сторони з вересня 2008 року проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення не можливе. Спори щодо місця проживання дитини та розділ майна відсутні.

Причиною розпаду сімї є різниця характерів, відсутність між ним та відповідачкою взаєморозуміння і довіри, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, втрата почуттів взаємної любові та поваги.

При постановленні рішення, суд враховує те, що сторони наполягали на розірванні шлюбу, сімейно-шлюбні відносини припинені, а тому приходить до висновку про те, що сімя сторін розпалася остаточно та відновлена бути не може.

Керуючись ст.ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3,7,10, 11, 15, 57,88, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Богомаз), ОСОБА_5 зареєстрований 11 червня 1996 року в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №436, які мають малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвати.

Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу не змінювати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Л.П. Слюсар