Справа №784/1309/13 02.04.2013 02.04.2013 02.04.2013
Провадження № 22-ц-1490/1341/13 Головуючий першої інстанції: Бобровський І.М.
Категорія: 57 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

02 квітня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Колосовського С.Ю.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання: Устименко М.В.

без участі осіб, які беруть участь у справі і належним чином повідомлені про час та місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства

«Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 лютого 2013 року за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій незаконними, покладення обов'язку з вчинення дій, відшкодування збитків та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2011 р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»» (далі - Банк) про визнання дій незаконними, покладення обов'язку з вчинення дій, відшкодування збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що згідно протоколу № 11/159/11/і-159 проведення прилюдних торгів від 29 червня 2011 р. вона стала переможцем прилюдних торгів щодо лоту АДРЕСА_1 в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, яка перебувала в іпотеці у відповідача. Даний факт підтверджується актом державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 4 липня 2011 р., затвердженим начальником відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області. На думку позивачки, у зв'язку з викладеними обставинами іпотека придбаної з торгів квартири є припиненою, внаслідок чого мають бути припиненими усі обтяження щодо предмету іпотеки. Однак, відповідач відмовляється виконати дії щодо зняття заборон на придбане з торгів майно, що є перешкодою для отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, а також вимусило позивачку винаймати житло.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати дії відповідача щодо невиконання обов'язків іпотекодержателя по звільненню з-під обтяжень квартири АДРЕСА_1 незаконними; зобов'язати відповідача направити на адресу приватного нотаріуса Южноукраїнського нотаріально округу Рихальської О.В. заяви про вилучення з Державного реєстру іпотек запису про заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, зареєстрованого за № 4920215, та про вилучення запису р. № 4926668 про реєстрацію іпотеки по договору іпотеки від 7 травня 2007 р., посвідченого за реєстровим номером 1700 в Державному реєстрі іпотек; стягнути з відповідача на її користь 4000 грн. витрат на оренду житла та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 лютого 2013 року позов в частині визнання дій неправомірними та покладення обов'язку задоволено: визнано неправомірними дії Банку щодо невиконання обов'язків іпотекодержателя по звільненню з-під обтяжень квартири АДРЕСА_1; зобов'язано відповідача направити на адресу приватного нотаріуса Южноукраїнського нотаріально округу Рихальської О.В. заяви про вилучення з Державного реєстру іпотек запису про заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, зареєстрованого за № 4920215, та про вилучення запису р. № 4926668 про реєстрацію іпотеки по договору іпотеки від 7 травня 2007 р., посвідченого за реєстровим номером 1700 в Державному реєстрі іпотек.

У задоволенні вимог про відшкодування збитків та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банку вказує на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, суперечить вимогам закону, що регулює спірні правовідносини, а тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у позові.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на безпідставність її доводів й просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 24 квітня 2007 р. між Банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № NKUCGK06150050), за умовами якого Банк передав позичальникові кредит у розмірі 24702,50 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24 квітня 2007 р. між Банком (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (іпотекодавець) укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

На підставі рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 вересня 2010 р. про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованості за кредитним договором 11 листопада 2010 р. було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку 219845 грн. 92 коп., який з 15 грудня 2010 р. знаходився на виконання у відділі ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області.

З метою виконання даного виконавчого документа 23 грудня 2010 р. державним виконавцем проведено опис та арешт майна боржника - квартири АДРЕСА_1 та передано квартиру на реалізацію приватному підприємству «Спеціалізоване підприємство «Юстиція».

Згідно протоколу № 11/159/11/і-159 проведення прилюдних торгів від 29 червня 2011 р. переможцем прилюдних торгів щодо лоту АДРЕСА_1 в м. Южноукраїнськ Миколаївської області стала ОСОБА_3

Відповідно до акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 4 липня 2011 р. при примусовому виконанні виконавчого листа Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 11 листопада 2010 р. № 2-72 про стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку 219845 грн. 92 коп. було реалізовано предмет іпотеки - належну ОСОБА_5 на праві власності квартиру за АДРЕСА_1 Миколаївської області відповідно до положень Закону України «Про іпотеку». Предмет іпотеки придбано ОСОБА_3 за 84900 грн., які повністю сплачені покупцем.

Згідно роз'яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Як вбачається з матеріалів справи, з метою повернення заборгованості, що виникла за кредитним договором між Банком та ОСОБА_5, Банк обрав спосіб захисту своїх прав - стягнення заборгованості у судовому порядку.

Виконання відповідного судового рішення проведено в порядку Закону України «Про виконавче провадження» шляхом звернення стягнення на майно боржника - передану в іпотеку квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

В силу ч.ч. 1, 4 ст. 54 Закону «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон), визначено, що іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону.

Таким чином, внаслідок реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 іпотека на це майно є припиненою.

Частиною 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції закону № 5037-VI від 4 липня 2012 р.) визначено, що державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. У разі придбання (передачі) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, державна реєстрація припинення іпотеки проводиться на підставі заяви державного виконавця.

В силу п. 56 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. № 703, у разі державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель та у випадку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний виконавець. Пунктом 63 цього Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна іпотекою заявник у разі подання заяви про державну реєстрацію в паперовій формі подає документи, що зазначені у пункті 28 Порядку. Для проведення державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна іпотекою у разі придбання (передачі) за результатами прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, державний виконавець подає органові державної реєстрації прав примірник акта про реалізацію предмета іпотеки.

З огляду на викладені обставини спору, положення матеріального закону, який регулює порядок реалізації предмета іпотеки, припинення іпотеки та державної реєстрації обтяжень на таке майно, суд вірно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що в силу ст. 23 Закону іпотека є дійсною для ОСОБА_6 і в силу цієї норми вона є іпотекодавцем, ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень закону, оскільки суперечать вимогам ст. 17 Закону, а тому не заслуговують на увагу.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» відхилити, рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: