АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2013 року м. Дніпропетровськ 28 листопада 2013 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що у звязку з перебуванням у трудових відносинах з відповідачем та незабезпеченням роботодавцем безпечних умов праці, згідно довідки МСЕК від 29.06.2000 року, йому, позивачу, первинно встановлено третю групу інвалідності з втратою 20% професійної працездатності в наслідок професійного захворювання, 05.01.2007 року йому встановлено третю групу інвалідності і 80% стійкої втрати професійної працездатності, тому позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 8000,0 грн.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2013 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 8000,0 грн., вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 8000,0 гривень, суд виходив з того, що такий розмір моральної шкоди відповідає матеріалам справи та діючому законодавству, що регулює зазначені правовідносини.

Однак, такі висновки суду не можна визнати обґрунтованими з огляду на наступне.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що висновком медико-соціальної експертної комісії від 29.06.2000 року позивачу було первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності.

Також судом встановлено, що причина інвалідності позивача виробнича травма, яка виникла в результаті дії шкідливих факторів виробництва в період перебування позивача в трудових стосунках з відповідачем, що стверджується зібраними у справі письмовими доказами.

Згідно пункту 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, з відповідними змінами та доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин, розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, з відповідними змінами та доповленями, розясено, що до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, - тримісячний строк (ст. 233 КЗпП). До інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушення особистих немайнових прав, строки позовної давності відповідно до ст. 83 ЦК не застосовуються.

Наведені обставини свідчать про те, що втрата працездатності у позивача пов'язана з травмою в результаті нещасного випадку від 16.10.1986 року та що він первинно був оглянутий у МСЕК 29.06.2000 року, проте суд, ухвалюючи рішення, не врахував Правила відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, з відповідними змінами та доповненнями.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин, а саме станом на час первинного огляду позивача - 29.06.2000 року щодо втрати ним професійної працездатності у зв'язку з нещасним випадком від 16.10.1986 року, можливість відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалися п.11 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, з відповідними змінами та доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин, розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат.

Розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на момент первинного висновку МСЕК, тобто станом на 29.06.2000 року, відповідно до Указ Президента України від 25.08.96 р. N 762/96 "Про грошову реформу в Україні" становив 17,0 грн.

Таким чином, сто пятдесят неоподатковуваного мінімуму доходів становили 2250,0 грн. (17,0 грн. х 150 = 2250 грн.), що складало максимальний розмір відшкодування відповідно до п.11 Правил.

На правовідносини, які виникли між сторонами даної справи поширюється дія ЦК України від 1963 року, відповідно до ст. 83 якої позовна давність не застосовується щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки вони випливають з порушення особистих немайнових прав (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

З набранням чинності ЦК України 2004 року позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (п.3 ч.1 ст.268 ЦК України).

За таких обставин позивач не пропустив строк для звернення до суду за захистом своїх прав щодо відшкодування моральної шкоди, яку відшкодовувати зобов'язаний саме відповідач - ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля", оскільки не створило працівнику безпечні та нешкідливі умови праці, в той час як відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України "Про охорону праці" обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця, а тому доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності та що підприємство не повинно відшкодовувати моральну шкоду суперечать наведеному законодавству.

Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі, що не перевищує 2250,0 грн., тому оскаржуване рішення підлягає зміні, необхідно зменшити розмір стягнутої на користь ОСОБА_6 моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" з 8000 грн. 00 коп. до 2250 грн. 00 коп.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність спричинення позивачу моральної шкоди та відсутність доказів її спричинення не можуть бути взяті до уваги, оскільки факт заподіяння моральної шкоди та моральних страждань, завданих позивачу у зв'язку з нещасним випадком, що стався при виконанні ним трудових обов'язків, підтверджується встановленими доказами, яким суд дав оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - задовольнити частково.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2013 року змінити, зменшити розмір стягнутої на користь ОСОБА_6 моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" з 8000 грн. 00 коп. до 2250 (дві тисячі двісті пятдесят) грн. 00 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий

Судді