Справа № 2318/6337/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2013 року Уманський міськрайонний суд,

Черкаської області

в складі: головуючого-судді Гончарука В.М.

при секретарі Шаповал Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що він 7 липня 2009 року домовився з ОСОБА_3 про купівля в нього автомобіля та передав ОСОБА_3 забезпечувальний платіж в сумі 44000 тисячі гривень. При цьому відповідач ОСОБА_2 був присутнім під час передачі коштів за автомобіль та останній виступив гарантом продажу йому автомобіля ОСОБА_3, запевнивши, що у випадку невиконання взятих на себе зобовязань ОСОБА_3 та відмовою у продажі автомобіля, він особисто поверне зазначену суму коштів. В подальшому ОСОБА_3 зобовязання не виконав і автомобіль не продав та не повернув отримані кошти. На вимогу ОСОБА_2 про повернення коштів, останній відмовився виконати зобовязання, таким чином порушує взяті на себе зобовязання. В даний час відносно ОСОБА_3 порушена кримінальна справа по вказаному факту, де він визнаний потерпілим, а ОСОБА_2 свідком. Під час проведення очної ставки між ним та відповідачем 22 грудня 2009 року ОСОБА_2 підтвердив своє зобовязання та зобовязався повернути борг в сумі 44000 гривень на протязі трьох місяців, але по даний час кошти не повернув. Крім того, ним ОСОБА_2 було передано, як позику, грошові кошти в сумі 24000 гривень, наявність даного боргу підтверджується протоколом очної ставки від 22 грудня 2009 року, згідно якого ОСОБА_2 визнав отримання коштів, наявність боргу та зобовязався його повернути протягом трьох наступних місяців, але по даний час борг не повернув.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 коштів в сумі 44000 гривень просив залишити без розгляду, а в частині стягнення боргу в сумі 24000 гривень просив задоволити, так як дійсно вказані кошти він надав у позику ОСОБА_2, який зобовязався їх повернути, але не повертає по даний час. Факт отримання грошових коштів в сумі 24000 гривень у позику та наявність обовязку підтверджується протоколом очної ставки від 22 грудня 2009 року між ним та ОСОБА_2, ухвалою суду від 15 березня 2013 року позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 44000 гривень залишені без розгляду.

Відповідач ОСОБА_2, в судове засідання не зявився без поважних причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Подав до суду заперечення на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Дійсно позивач в липні 2009 року домовився з ОСОБА_3 про купівлю в нього автомобіля та передав ОСОБА_3 суму коштів в розмірі 5000 доларів США в його присутності, ОСОБА_3 зобовязувався продати позивачу автомобіль, але автомобіль по даний час не продав. Відносно ОСОБА_3 порушена кримінальна справа по даному факту. Звідки ОСОБА_1 взяв суму коштів 44000 гривень, йому не відомо, ніякого договору поруки чи позики між ним та позивачем не було укладено. Коштів в сумі 24000 гривень в позику від позивача він не отримував, договір позики не укладався, просить відмовити в задоволенні позову в звязку із порушенням форми договору позики внаслідок чого він вважається недійсним.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, суд вважає, що позов обґрунтований, підтверджений доказами та підлягає задоволенню, оскільки згідно протоколу очної ставки від 22 грудня 2009 року проведеної Шевченківським РУ ГУ МВС України у м. Києві між потерпілим ОСОБА_1 та свідком ОСОБА_2, який є письмовим офіційним документом, будучи повідомленими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст.384 КК України, позивач ОСОБА_1 показав, що позичив ОСОБА_2 24000 гривень на вирішення власних потреб, а ОСОБА_2 підтвердив, що з показами які дав ОСОБА_1 він цілком згоден та повністю їх підтримує. Таким чином, вказаним протоколом підтверджується факт укладення договору позики між сторонами у справі.

У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власністю другій стороні грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. ч.2 ст.1047 ЦК України, встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 625, 1046-1049 ЦК України, та керуючись ст.ст. 10, 58, 60, 213-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики в сумі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 240 гривень та витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень, а всього 2240 гривень.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою до Уманського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий