Справа № 357/8099/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2013 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2006 року, але на даний час проживають окремо. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти перебувають на повному утриманні позивачки.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Тому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просить його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти в запропонованому позивачкою розмірі, про що подав суду письмову заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

На підставі пояснень позивача, відповідача та матеріалів справи судом встановлено, що батьками неповнолітніх доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, є сторони по справі. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, батько дітей, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання їх не надає, чим порушує згадану норму ст. 180 Сімейного кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дочку та сина одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей не заперечує, з запропонованим позивачкою розміром аліментів, які підлягають стягненню, погодився.

Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на судовий збір у справах про стягнення аліментів.

Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180-182, 191 СК України, ст.ст. 3, 81, 88, 118, 119, 174, 212 215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6 та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 05.06.2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 229,40 грн. судового збору на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_6