Справа № 812/7192/12
Провадження № 2/812/3336/12
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2013 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрієвої М.М.,

при секретарі Бойко О.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, в якому просить суд визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначає наступне.

14.01.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 36. На цей час шлюб не розірвано, однак фактичні шлюбні відносини припинені. Під час спільного шлюбу народилась дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На цей час дитина проживає разом з матірю. ОСОБА_1 зазначає, що він є законослухняним громадянином, має вищу освіту, офіційно працевлаштований, має достатній самостійний дохід, щоб піклуватися про власну дитину, займається розумовим та моральним розвитком дитини. Крім того, позивач має власну окрему двокімнатну квартиру. Всупереч цього, відповідач не має власного житла, тому змушена винаймати його. Також, ОСОБА_2 працює, однак достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не виділяє. Останнім часом відповідач за позовом суттєво обмежила його спілкування з донькою. Позивач не має можливості бачитися з дитиною, спілкуватися з нею. Відповідач постійно налаштовує дитину проти батька, розповсюджує неправдиву інформацію.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позову, просить суд позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2А, та її представник адвокат ОСОБА_3 з позовними вимогами не погодилися, просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, додатково суду пояснили, що відповідач офіційно працевлаштована, має достатній дохід, щоб піклуватися про свою доньку, постійно займається її духовним та фізичним розвитком.

В судовому засіданні третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, враховуючи висновок органу опіки та піклування, проти позову заперечували.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши учасників процесу, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 ч. 2 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

14.02.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 36. (а.с. 7).

На цей час шлюб не розірвано, однак фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено. Цей факт в судовому засіданні підтверджений відповідачем, тому відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджуються свідоцтвом про народження, виданого 29.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хортицького районного управління юстиції м. Запоріжжя, серії І-ЖС № 155313 (а.с. 6).

Відповідно до договору купівлі продажу від 28.08.2001 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2. (а.с. 10-11).

Відповідно до довідки КП «Основаніє» від 07.08.2012 року ОСОБА_1 зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.6). В судовому засіданні також встановлено, що за цією ж адресою позивач і проживає.

Відповідно до довідки ЖБК «Комунаровець 15» ОСОБА_2 проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, і має такий склад сімї: батько ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, мати ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, брат - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч. 2 ст. 154 Сімейного Кодексу України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

Згідно зі встановленого ст.ст. 7, 141 СК України принципу рівності прав батьків щодо дитини, при вирішенні цього питання жоден з них не має заздалегідь визначених переваг.

На підставі п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України» від 12 червня 1998 року, суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має враховувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною ОСОБА_6 України 27.02.1991 року, держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно побутової характеристики за місцем проживання ОСОБА_1 від 07.08.2012 року, виданого КП «ВРЕЖО № 6», останній характеризується добре, ввічливий, спиртними напоями не зловживає, веде нормальний спосіб життя, займається вихованням доньки, скарг з боку сосудів не було (а.с. 15).

Згідно характеристики з місця роботи ОСОБА_1 від 09.08.2012 року, останній працює у копровому цеху ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» з 21.08.1998 року. З 01.04.2011 року ОСОБА_1 перевели на посаду майстра. За період роботи ОСОБА_1 проявив себе як дисциплінований, відповідальний робітник, як грамотний спеціаліст, до роботи ставиться відповідально, адміністративних стягнень не мав, користується повагою та авторитетом (а.с. 17)

Відповідно до довідки ПП «Дімона Авіатур» від 06.11.2012 року ОСОБА_2 на посаді менеджера працювала в період з 01.07.2001 року до 03.01.2011 року. За час роботи зарекомендувала себе, як дисциплінований, акуратний та ініціативний працівник. Свої посадові обовязки виконувала професійно та відповідально, своєчасно виконувала доручення, до роботи ставилася охайно. При виникненні конфліктних ситуацій веде себе тактовно та стримано, користується високим рівнем довіри, критику на свою адресу сприймає з розумінням. (а.с. 45)

На цей час ОСОБА_2 зареєстрована в ДПІ у Комунарському районі, як ФОП ОСОБА_2 та згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця обсяг виручки від реалізації за І-ІІІ квартали 2012 року становить 358212 грн. 15 коп. (а.с. 47).

Згідно довідки з місця роботи ОСОБА_1 ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» за період лютий липень 2012 року його заробіток становить 39410 грн. 17 коп. (а.с. 14).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 23.11.2012 року, складеного головними спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_4. Під час обстеження встановлено, що житло знаходиться на 8-му поверсі 9-поверхового будинку, складається з 2-х роздільних кімнат, коридору, ванної кімнати, туалету та кухні. Санітарно гігієнічні умови проживання добрі, в квартирі зроблено сучасний ремонт, в кімнатах є сучасні меблі. Для виховання, розвитку та проживання дитини є окрема кімната, в якій є окреме ліжечко, стіл для виконання учбових завдань, компютер, піаніно, іграшки (а.с. 70).

Стаття 150 Сімейного кодексу України встановлює обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких віднесено виховання дитини в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклування про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти.

Як вбачається з характеристики ОСОБА_5 ЗЗНВК «Злагода», дитина навчалась у цьому закладі санаторного типу в період з 2010 року по 2012 роки. Рівень знань має достатній, на високому рівні володіє навичками виразного та акторського читання, приймала участь в конкурсах «Кращого читця» в класі та в школі. Приймала активну участь в шкільних святах «Екологіна казка», «Щедрий вечір», «Свято Стрітення», «Новорічний ранок». ОСОБА_13 володіє навичками креативного та логічного мислення. Зайняла 3 місце в олімпіаді з математики, являється учасником міжнародного математичного конкурсу «Кенгуру». Свої творчі здібності вона також проявила в міському екологічному конкурсі, стала призером в конкурсі «Екологічний проект» «Птахи Запорізького краю». У розвитку та досягненнях доньки активу та безпосередню участь бере її мати ОСОБА_2 Вона постійно піклується про навчання дочки. Додатково займається з дитиною, якщо треба надолужити шкільний матеріал. ОСОБА_13 завжди охайна, чиста, систематично готує домашні завдання. ОСОБА_2 була членом батьківського комітету, прийняла активну участь в житті класу і школи (а.с. 50).

Як вбачається з характеристики учениці 3-Б класу гімназії № 8 ОСОБА_5 навчається у вказаній гімназії з 01.09.2012 року. Програмний матеріал засвоює на достатньому рівні, найбільше виражені гуманітарні здібності учениці. Мова добре розвинута. Читає багато художньої літератури. Виразно читає вірші. З допомогою матері ОСОБА_2 приймала активну участь в конкурсі «Дари осені». ОСОБА_13 ОСОБА_2 постійно цікавиться навчанням доньки і є активним помічником вчителя. За час навчання ОСОБА_5 в гімназії ОСОБА_2 відвідувала всі батьківські збори. До неї, як до матері, ніколи ніяких претензій не було. Батько ОСОБА_13 ОСОБА_1 жодного разу не приходив до гімназії і, відповідно, не цікавився успіхами доньки. Навпаки, після осінніх канікул не привіз дитину вчасно додому, через що ОСОБА_5, без вагомої причини, пропустила один день занять (а.с. 44).

В судовому засіданні були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_6, який є рідним братом позивача, та ОСОБА_8, яка є матірю позивача, суду показали, що відповідач ОСОБА_2 дитиною не займається, вийшла на роботу, коли доньці це не було 2-х років, вихованням дитини займається лише батько ОСОБА_1 та його рідні.

Свідок ОСОБА_7, яка була сусідкою родини ОСОБА_1, в період їх сумісного проживання ІНФОРМАЦІЯ_7, суду показала, що вихованням дитини на той час постійно займалася ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 займався вихованням дитини у тому разі, коли в нього був настрій, неодноразово підвищував голос на дитину.

Свідок ОСОБА_9, який також був сусідом ОСОБА_1, по вул. Задніпровській у м. Запоріжжі, суду показав, що одного разу зустрів ОСОБА_2 з дитиною у підїзді, оскільки відповідач вигнав їх з дому, крім того, неодноразово бачив позивача у нетверезому стані, чув сварки у родині, однак особисто жодного разу їх не бачив.

У відповідності до ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 22.02.2013 року № 01-23/2822, з метою захисту прав та інтересів дитини, ст..ст. 19, 160, 161 Сімейного Кодексу України, орган опіки та піклування районної адміністрації прийшов до висновку визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_2.

У Конституції України, Конвенції ООН «Про права дитини», Законах України «Про охорону дитинства», «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а також у Сімейному кодексі України закріплюються права малолітніх і неповнолітніх дітей щодо місця їх проживання.

Згідно із ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_6 України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Виходячи із рівності прав матері та батька, які проживають окремо і не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, суд при вирішенні спору щодо місця проживання дитини бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного із них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, та враховуючі принцип 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

З огляду на вищевикладене, керуючись, ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 7, 19, 150, 161 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної ОСОБА_6 України від 27 лютого 1991 року, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України» від 12 червня 1998 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про визначення місця проживання дитини залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва