Справа № 1614/3017/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2013 року Кременчуцький районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Бондаренко О.В.

при секретарі Коваль В.А.

з участю адвокатів ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Садівниче товариство « Радуга « , Кременчуцька районна державна адміністрація про визнання права власності на 1/2 частину майна подружжя , розподіл майна , визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним , внесення змін у розпорядження на приватизацію земельної ділянки ,зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності та розподіл спільного сумісного майна подружжя ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5, третя особа Садівниче товариство « Радуга « , Кременчуцька районна державна адміністрація про визнання права власності на 1/2 частину майна подружжя , розподіл майна , визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним , внесення змін у розпорядження на приватизацію земельної ділянки, мотивуючи тим , що 11.11.1981 року між нею та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб , який 17.06.2011 року розірвано, дітей від шлюбу немає .Фактично вони проживали разом однією сім»єю з 1979 року , вели спільне господарство .

На прохання ОСОБА_6 , нею було надано йому 1 000 радянських карбованців для обміну квартири № 70 на квартиру АДРЕСА_1 , обмін та приватизацію він здійснив зі своєю донькою на даний час ОСОБА_5 , яка після досягнення повноліття почала в даній квартирі проживати. Як стало їй відомо в 2011 році, відповідач свою частину приватизованої квартири подарував ОСОБА_5

В 1981 році під час перебування в шлюбі , вона подарувала відповідачу автомобіль ВАЗ 2106, який був куплений її батьком ОСОБА_8

Також під час спільного проживання , ними за спільні кошти придбано у кооперативі човнової станції « Витязь» гараж з підвалом № 44 , який згідно членства у кооперативі оформили на ім.»я відповідача ОСОБА_6 , відносно якого за її позовом Крюківським районним судом м. Кременчука винесено рішення 20.11.2012 року позов задоволено .

Крім того у них з відповідачем є спільне майно у вигляді садового будиночку у садовому товаристві «Радуга « , що в с. Кривуші , Кременчуцького району .Дане членство у кооперативі отримано відповідачем ОСОБА_6 в 1983 році , як робітником міської дорожньо-експлуатаційної дільниці , про що свідчить копія другої членської книжки , виданої 25.09.1990 року , з якої вбачається , що відповідач ОСОБА_6 проживає за її адресою : АДРЕСА_2.

Кількість членів сім»ї підтверджується довідкою ТОВ « Добробут « від 21.03.2012 року .

Наступною членською книжкою , яка була видана 29.09.2007 року , підтверджується , що домашньою адресою ОСОБА_6 є АДРЕСА_3, це її особиста квартира і склад сім»ї становить 2 особи , також вказано , що відповідач є пенсіонером , що підтверджується довідкою № 35 від 16.05.2012 року .

В даній членській книжці вказано , що ОСОБА_6 є членом товариства , вказано про сплату ним членських внесків до 2008 року включно , а також про відсутність боргів по членським внескам , відповідач був головою даного товариства та заповнював власноручно . У 2008 році він ще був членом садового товариства та власником даного садового будиночку .

Крім того , фактично до 2011 року вони разом розпоряджалися даним садовим будиночком , фактично проживали там та вели сільське господарство , що підтверджується відповіддю кооперативу « Радуга « від 26.02.2011 року № 10 .

В 1988 році ними за спільні кошти було побудовано садовий будиночок та інші будівлі на даній земельній ділянці у садовому товаристві , що підтверджується документально.

Даний садовий будиночок було побудовано ними на спільні кошти та під час спільного сімейного життя.

Документи про право власності на збудовані садові будиночки членам товариства на той час ніхто не видавав, вони обумовлювались на одне ім.»я того , хто був членом товариства, що підтверджується довідкою Піщанської сільської ради Кременчуцького району № 663 від 23.10.2012 року .

Зміна у товаристві була ознакою передачі даного майна від одного до іншого члена товариства , тобто необхідно оформляти протоколом зборів членів даного садового товариства згідно статуту кооперативу та скріпляти підписами і печатками .

Їй стало відомо тільки вже в 2011 році при підготовці позову до суду , що ще під час перебування в шлюбі , у 2008 році відповідачем передано садовий будиночок у власність ОСОБА_5 , дата переоформлення їй не відома .

Згідно довідки від 15.08.2011 року № 39 вбачається , що земельна ділянка № 253 рахується за ОСОБА_6 з 1979 року , але вона приватизована на ім.»я дочки , ОСОБА_5 у 2008 році, на їх звернення до кооперативу про роз»яснення вказаного факту , було надано відповідь, що дату вступу ОСОБА_6 у товариство неможливо встановити , так як втрачено документи.

З наданих документів вбачається , що відповідачем ОСОБА_6 , ще за час їхнього спільного проживання , було приватизовано земельну ділянку на якій знаходився їхній садовий будиночок , на ім.»я доньки .

Після отримання документів по приватизації даної земельної ділянки , вона впевнена , що оформлення документів здійснювалось власноручно ОСОБА_6, та як він був на той час головою кооперативу .

Так як добровільно вирішити спір неможливо , прохає визнати правочин вступу ОСОБА_5 та її членство у садівничому товаристві « Радуга « недійсним , а також визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.04.2009 року , недійсним та скасувати розпорядження Кременчуцької райради від 09.01.2009

року за № 5 , визнати за нею право власності на 1/2 частину садового будиночку № 253 у садовому товаристві « Радуга « , зобовязавши відповідача сплатити їй 40 406 грн 50 коп , визнати державний акт про право власності на земельну ділянку № 253 у садовому товаристві « Радуга « на ім»я ОСОБА_5 та стягнути солідарно з відповідачів моральну , матеріальну шкоду в сумі 10 000 грн та витрати по справі : за послуги адвоката 250 грн , проведення експертизи 1160 грн , суму сплаченого судового збору 404,05 грн , всього 2 934 грн 05 коп.

ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічним позовом , згідно якого вказав, що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 1981 року по 2011 рік. Під час сумісного життя в шлюбі ними було набуто майно , частина якого садовий будиночок в

садівничому товаристві « Радуга « вже розподілена між сторонами добровільно , частина розподілена в судовому порядку ( гараж в човновій станції « Вітязь « ), та залишилося майно , що підлягає розподілу , та що до якого між сторонами не досягнуто згоди .

Вважає , що вимога позивача ОСОБА_3 про визнання права на 1/2 частину садового будиночка в садівничому товаристві « Радуга « та його розподіл є незаконною , так як дане майно в 2008 році було вже добровільно розподілено між сторонами та ОСОБА_7 отримала за частку в ньому грошову компенсацію від нього .

В березні - травні 2008 року після того , як ОСОБА_5 стала членом товариства « Радуга « , позивач почала вимагати від нього сплати їй компенсації за частку в вартості садового будинку , побудованому ним раніше . ОСОБА_7 в травні 2008 року отримала від нього 20 000 гривень та за домовленістю з позивачкою за первісним позовом ним передано її зятю ОСОБА_9 моточовен « Прогрес -2М» , 2 мотодвигуни « Вихрь М « , вартість яких становила приблизно 10 000 гривень . Після чого ОСОБА_7 повідомила , що ніяких майнових претензій вона до нього та його доньки з питань розподілу садового будинку в товаристві « Радуга « , його виходу з членів садівничого товариства « Радуга « та вступу до нього замість нього ОСОБА_5 вона немає, питання вважає врегульованим .

Твердження позивача , що вона не знала до 2011 року , що він не є членом товариства « Радуга « , не відповідає дійсності .

Під час перебування в шлюбі , 11.04.2001 року вона за спільні кошти придбала в с. Трояни , Марківської сільської ради , Кобеляцького району , Полтавської області , домогосподарство по вул. Польовій , 21 , що складалося з житлового будинку розміром 6х7, хліву 5х6 м та земельної ділянки площею 0,59 га . Ним проведено ряд будівельних робіт та робіт по упорядкуванню території даного господарства , все проводилось за спільні з позивачкою кошти .

Викладене підтверджується копією договору купівлі-продажу домоволодіння в с. Трояни , по вул. Польовій , 21 , Марківської сільської ради , Кобеляцького району , Полтавської області від 11.04.2001 року , покупцем якого зазначено ОСОБА_7 , зареєстрованого в КП КБТІ 13.04.2001 року .

Вважає, що внаслідок його трудових та власних вкладень , вартість вказаного домоволодіння істотно збільшилась , є згідно закону , обєктом спільної сумісної власності та підлягає розподілу .

Заперечує та вважає , що не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_7 про визнання недійсним правочинну по вступу ОСОБА_5 та її членство в садівничому товаристві « Радуга « недійсним , так як до садівничого товариства « Радуга « він вступив в 1979 році , коли не перебував в шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою.

Право членства в садівничому товаристві , вступу, виходу з нього є особистим немайновим правом особи .

Тому згоди ОСОБА_7 на його вихід з членів товариства не було потрібно , те , що ОСОБА_5 була прийнята до нього на підставі рішення правління за поданою заявою , жодним чином не порушує прав та інтересів ОСОБА_7

Вважає, що вимога ОСОБА_7 про стягнення в солідарному порядку з нього та ОСОБА_5 моральної та матеріальної шкоди в розмірі 10 000 грн , не підлягає задоволенню , так як погіршення стану її здоров»я , якщо воно й відбулося , то не з їхньої вини.

Жодного доказу про причинний зв'язок між змінами в стані здоров»я з їхньою поведінкою відносно неї позивачкою не надано ,доказів не існує.

Прохає в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 відмовити , визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння по вул. Польовій , 21 , в с. Трояни , Марківської сільської ради , Кобеляцького району .Розділити спільне сумісне майно

шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_7 на його користь грошової компенсації за його частку у вказаному домоволодінні в сумі 8 241 гривень 50 копійок .

В судовому засіданні позивач по первісному позову ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала повністю та прохала задовольнити , проти зустрічного позову ОСОБА_6 заперечила та прохала відмовити в їх задоволенні , так як вважає їх незаконними та безпідставними .

Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову ОСОБА_6 проти позовних вимог ОСОБА_7 заперечує, вимоги по своєму зустрічному позову підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_5 проти позову ОСОБА_7 заперечує, зустрічний позов ОСОБА_6 підтримала в повному обсязі .

Суд, , вислухавши пояснення учасників процесу, повно та всебічно проаналізувавши надані суду докази , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи в їх сукупності , приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не заперечується , що позивач ОСОБА_7 та відповідач ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.11.1981 року . 17.06.2011 року даний шлюб розірвано .

Відповідно до ст.ст. 60,63 ,70 СК України , ст. 368 ЦК України , майно , набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на справі спільної сумісної власності.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння , користування та розпорядження майном , що належить їм на праві спільної сумісної власності . У разі поділу майна , що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя , частки майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено між ними або шлюбним договором .

Відповідно до ст. 4 Закону України « Про власність « власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном ..

Згідно ст. 13 даного Закону , об»єктами права приватної власності є жилі будинки , квартири , предмети особистого користування , дачі, садові будинки , предмети домашнього господарства ,продуктивна і робоча худоба , земельні ділянки , насадження на земельній ділянці , засоби виробництва , вироблена продукція , транспортні засоби , грошові кошти , акції інші цінні папери , а також інше споживче майно , нажите подружжям за час шлюбу , належить їм на праві спільної сумісної власності . Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім»ю України.

Суд вважає достовірно доведеним факт того , що за час спільного проживання сторонами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було придбано в с. Трояни , Марківської сільської ради , Кобеляцького району , Полтавської області , домогосподарство по вул. Польовій , 21 , що складається з житлового будинку розміром 6х7, хліву 5х6 м та земельної ділянки площею 0,59 га .

Згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи № 12-13 від 15.03.2013 року ринкова вартість вказаного домоволодіння становить 16 483 гривни .

З урахуванням наведених обставин , суд вважає, що в даному випадку оцінка даного майна проведена у встановленому порядку та яке належить сторонам на праві спільної сумісної власності , тому підлягає компенсації 1/2 частина вартості вказаного домоволодіння .

Визнання права власності на новостворене майно , ОСОБА_7 при розподілі садового будинку з господарськими спорудами , що містить ознаку самочинного будівництва (« не здано в експлуатацію ,) законодавством не передбачено та суперечить нормам ст. 331, 376 ЦК України .

Судам слід застосовувати положення закону « Про регулювання містобудівельної діяльності « порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних ( садибних ) житлових будинків , садових дачних будинків , господарських ( присадибних) будівель і споруд , прибудов до них , громадських будинків І та ІІ категорії складності , які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж , затвердженого наказом міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91 .

Згідно висновку судової будівельно - технічної експертизи № 70-13 від 27.06.2013 року вартість будівельних матеріалів , з яких побудовано садовий будинок № 253, розташований в

садовому товаристві « Радуга « в с. Кривуші , Кременчуцького району , Полтавської області становить 29 204, 40 гривень .

Відповідно з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню 1/2 частина вартості будівельних матеріалів , з яких побудовано садовий будинок з господарськими

будівлями № 253, що розташований в садовому товаристві « Радуга « в с. Кривуші , Кременчуцького району , Полтавської області .

Твердження позивача ОСОБА_7 про те, що вступ ОСОБА_5 до товариства та її членство в ньому є правочином - спростовується ч 1 ст. 202 ЦП України , так як правочин - правомірна , тобто не заборонена законом , вольова дія суб»єкта цивільних правовідносин , що спрямована на встановлення , зміну чи припинення цивільних прав та обовязків .

Згідно Узагальнення Верховного Суду України « Практика розгляду судами цивільних справ про визнання право чинів недійсними « - зазначено « У судовій практиці виникають проблеми із розумінням та визначенням односторонніх право чинів» .

Відповідно за правилами недійсності правочинів не можна визнавати такі документи , які за своїм змістом не є правочинами .

Оскільки ОСОБА_5 вступила до товариства « Радуга « на підставі рішення зборів правління товариства - яке відповідно не є правочином, тому вимога є безпідставною та такою , що не підлягає задоволенню .

Відповідно до ст . 60 ЦПК України , кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні не знайшло підтвердження твердження позивача ОСОБА_7 щодо наявності у сторін іншого спільного сумісного майна , яке підлягає поділу .

Відносно вимог позивача ОСОБА_7 про стягнення з відповідачів на її користь завданої моральної шкоди , яку вона оцінює в 10 000 гривень , суд бере до уваги наступне .

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав . Моральна шкода полягає :

- у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з

каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров»я ;

- у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у звязку з

протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів ;

- у душевних стражданнях , яких фізична особа зазнала у звязку зі

знищенням чи пошкодженням її майна ;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи , а також ділової репутації

фізичної особи , а також ділової репутації фізичної або юридичної особи .

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення , глибини фізичних та душевних страждань , погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації , ступеня вини особи , яка завдала моральної шкоди , якщо вина є підставою для відшкодування , а також з урахуванням інших обставин , які мають істотне значення .

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості . Моральна шкода відшкодовується одноразово , якщо інше не встановлено договором або законом .

Згідно ст . 1167 ЦК України , моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю , відшкодовуються особою, яка її завдала , за наявності її вини , крім випадків , встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди « при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової шкоди ) обовязковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини : наявність моральної шкоди, протиправність діяння того , хто спричинив цю шкоду , наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні .

Необхідно з»ясувати , чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру , за яких обставин чи якими діями

( бездіяльністю ) вони заподіяні , в якій грошовій сумі , чи якій матеріальній формі позивач

оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить , а також інші обставини , що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної

( немайнової ) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних, тощо ) , яких зазнав позивач , характеру немайнових втрат ( їх тривалості , можливості відновлення , тощо ) та з урахуванням інших обставин Зокрема враховуються стан здоров»я потерпілого , тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках , ступінь зниження престижу , ділової репутації , час та зусилля , необхідні для відновлення попереднього стану .

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України саме позивач має довести наявність усіх вищевказаних обставин для вирішення питання про наявність та розмір моральної шкоди.

Позивачем ні в позові , ні в судовому засіданні не було надано суду достовірних доказів на підтвердження наявності моральної шкоди , причинного зв»язку між діями відповідача та вказаною шкодою , підтвердження її розміру , причинного зв»язку між своїми захворюваннями та діями відповідача , у звязку з чим суд приходить до висновку , що заявлені позивачем вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими , не підтверджені належними доказами та задоволенню не підлягають .

Крім того з урахуванням положень ст. 79 ЦПК України та положень ст. 88 ЦПК України щодо пропорційного присудження судових витрат , з відповідача по зустрічному позову ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню судовий збір в сумі 344,10 гривень, витрати , понесені за проведення судових будівельно-технічних експертиз в сумі 1 600 гривень , що підтверджені документально.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом , встановленим законом , який вирішить спір .

Керуючись Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами , внесеними Протоколом № 11 ст. 1 про захист власності - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном . Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах , передбачених законом і загальними принципами міжнародного права .

Керуючись Конвенцією про захист прав і основоположних свобод , ст .ст . 57,,60-62,70,71 СК України , ст. ст . 10,11,60,88,212,214 ЦПК України , ЗУ « Про власність « , суд

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , третя особа Садівниче товариство « Радуга « , Кременчуцька районна державна адміністрація про визнання права власності на 1/2 частину майна подружжя розподіл майна , визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним , внесення змін у розпорядження на приватизацію земельної ділянки відмовити .

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності та розподіл спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію за його 1/2 частину домоволодіння по вул. Польовій 21 в с. Трояни , Марківської сільської ради , Кобеляцького району , в розмірі 8 241 гривень 50 копійок .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6

судові витрати по справі 344,10 грн судового збору та 1 600 гривень за проведення судових будівельно - технічних експертиз .

Cтягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 1/2 частину вартості будівельних матеріалів , з яких побудовано садовий будинок з господарськими будівлями № 253 , що розташований в садовому товаристві « Радуга « в с. Кривуші , Кременчуцького району , Полтавської області , що становить 14 602 гривни 20 копійок .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги .

Суддя О. В. Бондаренко