Справа №642/4545/13
№2о/642/56/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2013 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Клименко О.І.

при секретарі Котляровій М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2 територіальна громада в особі ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про встановлення фактів, які мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ :

Заявниця звернулася до суду з заявою в якій просить встановити факти призначення ОСОБА_1 спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, який був складений 27.08.2010 року ОСОБА_3 та встановити факт, належності заповіту вчиненого 27.08.2010 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкала за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_4, номер за реєстром нотаріальних дій 5-298 ОСОБА_1 . Свою вимогу заявник обґрунтувала тим, що протягом 15-ти років вона була у дружніх, фактично родинних стосунках з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_3 була самотньою, дітей в неї не було, незаміжня. В останні роки життя ОСОБА_3 потребувала сторонньої допомоги, яку їй вона надавала. 27 серпня 2010 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким призначила її своїм повним і єдиним спадкоємцем, але у її прізвищі ОСОБА_1 нотаріус допустила помилку замість ОСОБА_1 зазначено ОСОБА_1, при цьому всі інші данні, такі як дата народження зазначені її.

17 лютого 2013 року ОСОБА_3 померла. Вона організовувала поховання та поминальні заходи. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з її квартири АДРЕСА_2. 09 квітня 2013 року вона подала до 2-ої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за зазначеним заповітом ОСОБА_3В, але у нотаріальній конторі було виявлено розбіжність між прізвищем спадкоємця, зазначеним у заповіті та прізвищем заявниці за паспортом. З цієї причини неможливо отримати свідоцтво про право на спадщину.Встановити факти призначення її спадкоємцем та належності їй заповіту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину.

В судове засідання позивач та представник позивача зявились. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в заяві обставини. Та заявнику зазначила, що за два роки до смерті ОСОБА_3 висловила їй свій намір зробити на неї заповіт, оскільки близьких родичів вона не мала, у них з нею були добрі стосунки і остання надавала їй всіляку допомогу. В день складання заповіту вони удвох прийшли до нотаріуса другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори. Вона залишила свій паспорт в кабінеті нотаріуса, там же залишалася заповідачка і нотаріус. А вона вийшла на вулицю зробити ксерокопію паспорту заповідачки. Після посвідчення заповіту вони з заповідачкою поїхали додому. Текст заповіту вона не перевіряла, заповіт залишався у заповідачки вдома. Вона вважає, що нотаріусом було зроблено описку в її прізвищі ОСОБА_1 і пропущено букву к в її прізвищі.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_2 територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився. Про день та час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином. Причини не явки суду не повідомив. У звязку з чим суд визнає їх неповажними та вважає можливим заслухати справу в відсутність представника.

Представник зацікавленої особи Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Однак, надав до суду заяву в якій просить слухати справу в його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, заявника, яка була допитана у якості свідка, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за такими підставами.

Стаття 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним в паспорті.

Пленум Верховного Суду України у постанові N 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування (пункт 2) зазначив: Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Так, в судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 протягом 15-ти років була у дружніх, фактично родинних стосунках з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкала та була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3. Останні роки її життя заявник ОСОБА_1 доглядала за нею, дбала, так як ОСОБА_3 була самотньою, дітей не мала, була незаміжньою.

27 серпня 2010 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що народилася у м.Харкові, та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_4, номер за реєстром нотаріальних дій 5-298. Спадкоємцем за цим заповітом призначена ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як вбачається з вказаного заповіту дата народження спадкоємця ОСОБА_1 за заповітом 31 липня 1956 року, співпадає з датою народження заявниці ОСОБА_1.

Згідно, свідоцтва про її смерть від 18.02.2013 року, актовий запис №2499, 17 лютого 2013 року ОСОБА_3 померла.

09 квітня 2013 року заявниця ОСОБА_1 подала до 2-ої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за зазначеним заповітом ОСОБА_3.

Однак, Другою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою листом №01-16/1084 від 24.05.2013 року було надано письмову відповідь заявниці ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 у звязку з невідповідністю прізвища спадкоємця за заповітом її прізвищу за паспортом.

Допитані у судовому засіданні у якості свідків заявниця ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили факт того, що ОСОБА_3 була самотньою, дітей та близьких родичів не мала. За життя заповідачка розповідала, що призначила саме ОСОБА_1 своїм єдиним спадкоємцем, про що склала заповіт. Те, що прізвище спадкоємця у заповіті не співпадає з прізвищем заявниці за паспортом вважають опискою нотаріуса.

З довідки Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 22.08.2013 року № 01-16/2158 вбачається, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 17 лютого 2013 року, на день смерті мешкала в АДРЕСА_3, з заявою про прийняття спадщини звернулася лише гр..ОСОБА_1, зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_6. Інших заяв не надходило. Заповіт ОСОБА_3 не змінено та не скасовано.

На підставі досліджених доказів суд робить висновок, що при складанні заповіту нотаріусом була зроблена помилка (описка) в прізвищі заявниці ОСОБА_1.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги заявника ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як вони обґрунтовані та знайшли свого підтвердження в судовому засіданні..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 256, 259 ЦПК України, ст.ст.1233, 1235, 1268, 1269 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради, Другої ОСОБА_2 Державної нотаріальної контори про встановлення фактів, що мають юридичне значення - задовольнити .

Встановити факти призначення ОСОБА_1 спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом, який був складений 27.08.2010 року ОСОБА_3.

Встановити факт, належності заповіту вчиненого 27.08.2010 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкала за адресою: АДРЕСА_1, посвідченого державним нотаріусом Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_4, номер за реєстром нотаріальних дій 5-298 ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м.Харкова протягом 10 днів з наступного дня після його проголошення; заінтересованими особами, які не були присутні при проголошенні рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.І.Клименко