Справа № 1121/5834/12; 2/401/92/13
18 січня 2013 року місто Світловодськ
Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді Кадигроб С.М.
при секретарі Васильченко О.О.
за участі позивача ОСОБА_1
третьої особи ОСОБА_2
Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями. Заперечень на позовну заяву банком до суду не надано. Заяв про відкладення чи розгляд справи без участі його представника також не надходило.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він являється поручителем за виконання ОСОБА_1 умов споживчого кредитного договору. Стверджував, що договір між банком та ОСОБА_1 укладався з терміном дії з 21 лютого 2007 року по 20 лютого 2018 року, але ніяк до 2009 року. Його як поручителя, до відома про зміни умов договору, в частині терміну його дії, банк не ставив.
За згодою позивача, в порядку ст.224 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до слідуючих висновків.
Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п.1.2.1, п.1.2.2. надання кредиту здійснюється на підставі заяви позичальника 21 лютого 2007 року, а позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі, в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до даного договору), але в будь-якому випадку не пізніше 20 лютого 2018 року, якщо тільки не застосується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. Договору.
Розділом 11 Договору передбачено, що відповідно до ст.ст.525, 611 ЦК України, сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. (невиконання позичальником умов забезпечення, ненадання на вимогу банку документів, що підтверджують отримання доходів, погіршення фінансового стану позичальника, порушення термінів сплати кредиту або відсотків, нецільове використання кредиту, без згоди банку здійснив будь-які дії із заставним майном) цього Договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (витяги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку.
Доказів, які б підтверджували настання обставин визначених у п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. Договору та застосування банком дострокового повернення кредиту позичальником, банком суду не надано.
При цьому на письмові заяви ОСОБА_1 про розяснення причини постійної зміни кінцевої дати дії договору банк не реагує. (а.с.88-94)
П.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»при вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати розяснення наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».
Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»передбачено, що відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 того ж Кодексу, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.
Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).
Стосовно позовної вимоги щодо визнання застосування ПАТ «УкрСиббанк»не чесної підприємницької діяльності, то вона також не підлягає задоволенню.
Так, ст.1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»передбачається, що недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечить правилам, торговим та іншим чесним звичаям у підприємницькій діяльності; недобросовісною конкуренцією є, зокрема, дії, визначені главами 2-4 цього Закону.
Вичерпного переліку дій, які підпадають під визначення недобросовісної конкуренції, Закон не містить, а тому сфера його застосування не обмежується виключно діями, визначеними главами 2-4 цього Закону.
Водночас, визначаючи певні дії як акти недобросовісної конкуренції, Закон безпосередньо містить посилання й на відповідні чесні звичаї у підприємницькій діяльності, зокрема з приводу неправомірності використання чужої ділової репутації (глава 2), стосовно створення перешкод субєктами господарювання у процесі конкуренції та досягнення неправомірних переваг у конкуренції (глава 3), неправомірного збирання, розголошення та використання комерційної таємниці (глава 4) тощо.
Виходячи з вищевикладеного, суд не може розцінювати порушення банком умов споживчого кредитного договору відносно інтересів позичальника як застосування не чесної підприємницької діяльності, а вбачає лише порушення банком взятих на себе зобовязань за договором.
Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд враховуюче те, що позивач звернулася з позовом про захист прав споживачів та є звільненою від сплати судового збору, позовні вимоги задоволено частково, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 38 грн. 23 коп. (114 грн. 70 коп./3 заявлені позовні вимоги =38 грн. 23 коп.)
Керуючись ст.ст.10, 11, 57-64, 88, 208-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
В решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.
Стягнути з публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь держави судовий збір в сумі 38 грн. 23 коп.
Відповідачу направити рекомендованим листом із повідомленням копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя Світловодського міськрайонного
суду Кіровоградської області ОСОБА_3
18.01.2013