Справа №2027/7152/12 Головуючий
Провадження №22-ц/790/388/2013 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: стягнення суми Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2013 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: Маміної О.В., Крилової Т.Г.,

при секретарі Асєєвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом , в якому зазначив, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 21.06.2006 року укладено договір про надання банківських послуг № б/н, згідно якого ПАТ КБ "ПриватБанк" відкрив відповідачу ОСОБА_2 рахунок та надав платіжну картку № 271003. На рахунок відповідача згідно до умов договору було встановлено кредитний ліміт у розмірі 2600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, про що зазначено в заяві клієнта від 21.06.2006р.

ПАТ КБ "ПриватБанк" виконав свої зобов'язання, відкрив відповідачу рахунок, видав кредитну картку та ПІН-код до неї. В період з 03.07.2006 до 19.03.2009р. відповідач користувався кредитним лімітом, знімав кошти в банкоматах, розраховувався в магазинах за покупки та погашав заборгованість. За цей час банк, згідно п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг, двічі збільшував розмір кредитного ліміту, а саме: 13.04.2007р. до 3000 грн. та 26.12.2007р. до 5000 грн.

Зі свого боку відповідач зобов'язання щодо повернення коштів за вказаним договором належним чином не виконав. Тому позивач просив позов задовольнити та стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13722,64 грн. та судовий збір у розмірі 214,60 грн.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засідання заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що між ним та банком не було укладено кредитного договору в письмовій формі та вказував на пропуск позивачем строку позовної давності.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2012 року позов задоволений. З ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк стягнута заборгованість за кредитним договором від 21.06.2006 року в розмірі 13722,64 грн., а також судовий збір в розмірі 214,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, неповно зясував обставини, що мають значення для справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені обставини справи, дана їм належна оцінка та згідно встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.212-215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 21.06.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого ПАТ КБ "ПриватБанк" відкрив відповідачу ОСОБА_2 рахунок та надав платіжну картку № 271003.

При цьому відповідач не заперечував факту підписання заяви від 21.06.2006 р., в якій є застереження про те, що договір між сторонами складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою та тарифами банку. Своїм підписом ОСОБА_2 підтвердив те, що він ознайомлений та згодний з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку.

За таких обставин судова колегія не може прийняти доводи ОСОБА_2 про те, що він не знайомився з умовами надання банківських послуг та правилами користування платіжною карткою та тарифами банку.

Умовами договору передбачено встановлення кредитного ліміту на рахунок ОСОБА_2 у розмірі 2600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом..

ПАТ КБ "ПриватБанк" виконав свої зобов'язання, відкрив відповідачу рахунок, 30.06.2006 р. видав відповідачу платіжну картку № 271003 та ПІН-код до неї.

В період з 03.07.2006 до 19.03.2009р. відповідач користувався кредитним лімітом, що підтверджується наданими суду відомостями про рух коштів по рахунку відповідача.

Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок заборгованості за договором є неналежним доказом спростовуються зазначеним документом, з якого вбачається рух коштів по рахунку ОСОБА_2 і не спростовується іншими доказами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а ст.611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом..

Оскільки достовірно встановлено, що зобовязання за договором не виконується, суд обгрунтовано задовольнив позовні вимоги і стягнув на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором з урахуванням передбачених договором процентів за користування кредитом та пені.

Доводи апеляційної скарги про необхідність застосування строків позовної давності не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір між сторонами укладається на строк 12 місяців з моменту його підписання, і якщо жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той же строк.

Як встановлено судом, ні позивач, ні відповідач не повідомляли один одного про припинення договору. Таким чином, договір станом на момент розгляду справи є діючим та діє до 21.06.2013р.

Крім того, станом на 30.01.2012 року на платіжній картці відповідача знаходиться сума 782,91 грн., якою відповідач має право розпоряджатись. Операції по платіжній картці проводились і в березні 2009 року, таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що позивач не пропустив строк звернення до суду, тому наслідки пропуску строку позовної давності не можуть бути застосовані до даного спору.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307,308,314.319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 15 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: