Справа № 0413/8224/2012
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2013 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 в складі ;

головуючого, судді; ОСОБА_2

при секретарі; ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 заяву ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В ;

В Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 звернулась ОСОБА_4 с заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 третя особа ОСОБА_9 про визнання договору дарування домоволодіння та земельної ділянки частково недійсним та визнання права власності на ? його частину.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_4 у своїй заяві зазначила що, на підставі договору дарування домоволодіння та земельної ділянки від 16 липня 2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 9270 від 21.07.2004 року, вона є власницею домоволодіння, яке складається із: житлового будинку, гаражу, ого рожі, водоколонки, замощення, сараю, вбиральні, душу, та земельної ділянки розміром 0,2363 га, на якій розташовані згадані об'єкти нерухомості. Даний факт підтверджується договором даруван ня від 16.07.2004 року.Вказане домоволодіння та земельна ділянка знаходяться за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Ударна, 99. Але, ухвалою Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 від 15 жовтня 2004 роки у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 (прізвище змінено на ОСОБА_4 згідно свідоцтва про зміну імені від 12.05.2009 року) ОСОБА_11 ни та ОСОБА_7 ОСОБА_8 про визнання договору дарування домоволодіння та земельної ділянки частково недійсним та визнання права власності на 1/2 їх частини, було накладено заборону на від чуження, заставу та обмін домоволодіння № 99 по вулиці Ударній в місті Кривому Розі, даний факт під тверджується ухвалою Жовтневого району міста Кривого Рогу від 15 жовтня 2004 року. 17 лютого 2010 року Жовтневим районним судом міста ОСОБА_1 вказана цивільна справа була розглянута, рішенням суду від 17 лютого 2010 року частково було визнано недійсним договір дару вання будинку № 99 по вулиці Ударній в місті Кривому Розі та земельної ділянки з моменту його укла дання та визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки, розташованих за адресою місто Кривий Ріг, вулиця Ударна, 99. ОСОБА_10 рішення набрало законної сили 08 грудня 2010 року і залишається чинним до теперішнього часу. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_12 про поновлення реєстрації, вселення у буди нок, виселення та зняття з реєстрації, була вселена ОСОБА_5 у житловий будинок домоволодіння № 99 по вулиці Ударній у місті Кривому Розі, даний факт підтверджується рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2012 року та постановою про закриття вико навчого провадження. ОСОБА_10 рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і залишається чинним до теперішнього часу та повністю виконане. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.Ст. 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права водіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, не су перечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забо ронені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути проти правно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.Відповідно до ч. З ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.Тому, забезпечення вищевказаного позову до теперішнього часу є таким, що обмежує її у правах, оскільки 1/2 частина домоволодіння, яке складається із: житлового будинку, гаражу, огорожі, водоколонки, замощення, сараю, вбиральні, душу, та земельної ділянки розміром 0,2363 га, на якій розташовані згадані об'єкти нерухомості, за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Ударна, 99 та вказаної земельної ділянки належать їй на праві приватної власності на підставі вищевка заного договору дарування, яке зареєстроване в порядку ст. 182 ЦК України, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21 липня 2004 року № 4215212. Тому вона просить суд скасувати заходи забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 (прізвище змінено на ОСОБА_4 згідно свідоцтва про зміну імені від 12 травня 2009 року) ОСОБА_13 та ОСОБА_7 ОСОБА_8 про визнання договору дарування домоволодіння та земельної ділянки частково недійсним та визнання права власності на 1/2 їх частини, звільнити з під арешту домоволодіння, яке складається із: житлового будинку, гаражу, огорожі, водоколонки, замощення, сараю, вбиральні, душу, та земельної ділянки розміром 0,2363 га, на якій розташовані згадані об'єкти нерухомості, за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Ударна 99.

ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

ОСОБА_5 у судовому засіданні заяву ОСОБА_4 не підтримала та зазначила що, у 2004 році вона звернулась до Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про визнання договору дарування будинку та земельної ділянки за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Ударна 99, частково недійсним і визнання права власності на 1/2 їх частину. Для забезпечення позову ухвалою суду був накладений арешт на спірне домоволодіння. Рішенням Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 від 17 лютого 2010 року її позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2010 року рішення Жовтневого районного суду залишене без змін воно набрало законної сили, договір дарування будинку № 99 по вулиці Ударній у місті Кривому Розі та земельної ділянки на якій це домоволодіння розташоване, укладений між ОСОБА_7 та Проза пас Т.М. 16 липня 2004 року визнаний частково недійсним з моменту його укладення. За нею визнане право власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки за вказаною адресою, власником якого після посвідчення договору дарування була ОСОБА_6 До цього часу рішення суду не виконане, право власності за нею на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки не зареєстроване з вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Для реєстрації права власності в КП "Криворізьке БТІ" необхідно було, окрім рішення суду, надати технічні документи, які знаходяться у ОСОБА_6 Надати їх вона відмовилась і для виготовлення технічного паспорту техніку БТ1 необхідно було обстежити домоволодіння. Зробити це було неможливо, так як ОСОБА_14 та ОСОБА_6 ні працівників БТІ ні її в домоволодіння не впускали. Рішенням суду вона була вселена в це домоволо діння, однак до цього часу воно знаходиться на виконанні у ви конавчій службі Жовтневого району.У травні 2013 року нею була подана заява в Реєстраційну службу Криворізького міського Управління юстиції та надані рішення суду з технічними документами про реєстрацію права власності на 1/2 частину домоволодіння по вулиці Ударній № 99. Рішенням державного реєстратора від 01 червня 2013 року їй бу ло відмовлено у реєстрації права власності з тих підстав, що в рішенні суду від 17 лютого 2010 року не зазначена загальна площа будинку, його житлова площа та не вказано які господарчі будівлі переходять у власність . На час винесення рішення судом 17 лютого 2010 року таких вимог при реєстрації права власності на нерухоме майно у БТІ не було. Нею це рішення оскаржено. У листопаді 2013 року ОСОБА_6 звернулась до Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 з заявою про скасування заходів забезпечення позову та зняття арешту з домоволодіння № 99 по вулиці Ударній, посилаючись на те, що рішення суду набрало законної сили і заходи забезпечення позову порушують її право власності. Насправді вона має намір продати це домоволодіння, про що у жовтні 2013 року дала обяву у газету.

В заяві про зняття засобів забезпечення позову ОСОБА_6 не вказано, що вона є таким же співвласником домоволодіння як і вона. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ про за безпечення позову", заходи забезпечення позову діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі, скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або заміни способу його виконання».Відповідно до ст. 154 ЦПК суд може за заявою однієї сторони і зважаючи на пояснення другої сторони, допустити заміну одного спо собу забезпечення позову, або скасувати судом, який розглядає справу. На заміну способу забезпечення позову за заявою відповідача потрібна згода позивача тобто її, так як вона зверталась до суду з позовом. Вона такої згоди не давала і до суду з такою заявою не зверталась, тому в задоволенні зазначеної заяви ОСОБА_4 ОСОБА_6 вона просить відмовити так як рішення суду по якому була винесена ухва ла про забезпечення позову до цього часу не виконане і потреба у забезпеченні позову не відпала. Суд вважає, що заява ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 Третя особа ОСОБА_9 про визнання договору дарування домоволодіння та земельної ділянки частково недійсним та визнання права власності на ? його частину не може бути задоволена з наступних підстав рішенням Жовтневого районного суду міста ОСОБА_1 від 17 лютого 2010 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 у повному обсязі. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2010 року рішення Жовтневого районного суду залишене без змін воно набрало законної сили, договір дарування будинку № 99 по вулиці Ударній у місті Кривому Розі та земельної ділянки на якій це домоволодіння розташоване, укладений між ОСОБА_7 та Проза пас Т.М. 16 липня 2004 року визнаний частково недійсним з моменту його укладення. За ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки за вказаною адресою, власником якого після посвідчення договору дарування була ОСОБА_6

Суду не надано доказів що вищезазначене рішення на сьогоднішній день виконано, і необхідності у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно немає, а також тому що до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову звернулась відповідачка, а позивач у справі за заявою якої забезпечено позов, свою згоду на скасування заходів забезпечення позову не надавала, про що зазначила у судовому засіданні, в задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову повинно бути відмовлено.

Керуючись. ч.6 ст. 154 ЦПК України , суд, -

У Х В А Л И В ;

В задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 ОСОБА_15 ОСОБА_8 Третя особа ОСОБА_9 про визнання договору дарування домоволодіння та земельної ділянки частково недійсним та визнання права власності на ? його частину відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1.

Суддя Т.І. Тимошенко