Справа №705/3902/13-ц
У Х В А Л А

25.07.2013
Уманський міськрайонний суд
Черкаської області

Суддя Уманського міськрайонного суду
Черкаської області Кімстачов О.С.,
розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову в цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_4, про визнання
договорів дарування нерухомого майна
недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 червня 2013 року (згідно з датою
на штампі відділення поштового зв'язку)
направив поштою до Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа: ОСОБА_4, про визнання договорів
дарування будинку та земельної
ділянки недійсними. Позивач просить
визнати недійсними договір дарування
будинку АДРЕСА_1 від 24 червня 2011 року, та
договір дарування земельної ділянки,
що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 від 24
червня 2011 року, які посвідчені
приватним нотаріусом Уманського
міського нотаріального округу.

Разом з позовною заявою позивачем
подана заява про забезпечення позову.
Позивач просить забезпечити позов
шляхом накладення арешту та заборони
відчуження нерухомого майна, а саме:
будинку АДРЕСА_1, а також земельної
ділянки під кадастровим номером
:03:003:0532, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Необхідність забезпечення позову та
застосування зазначеного способу
забезпечення позивач обґрунтовує
таким чином. Попередні власники
будинку та земельної ділянки, подружжя
ОСОБА_4, станом на травень 2011 року
заборгували різним фізичним та
юридичним особам, у тому числі і
позивачу, грошову суму в розмірі 523 366,75
грн. (п'ятсот двадцять три тисячі триста
шістдесят шість гривень сімдесят п'ять
копійок). Не маючи наміру повертати
запозичені гроші, з метою, аби уникнути
виконання судових рішень, з одночасним
збереженням нерухомого майна у
власності своєї родини,
співвідповідачі за позовом, за участю
третьої особи, уклали два оспорюваних
договори дарування нерухомого майна,
що підтверджується матеріалами,
доданими до позовної заяви. На даний
час подружжя ОСОБА_4 продовжує
ухилятись від виконання численних
судових рішень про стягнення
заборгованості на загальну суму понад
пів мільйона гривень. Ураховуючи
систематичне ухилення родини ОСОБА_4
від виконання раніше взятих на себе
грошових зобов'язань, у позивача немає
жодного сумніву, що співвідповідачі за
позовом та третя особа, ОСОБА_4,
дізнавшись про наміри позивача визнати
недійсним договори дарування, з метою
уникнути виконання раніше взятих на
себе зобов'язань, а саме: ухилитись від
виконання можливого рішення суду про
задоволення позову, а також про
виконання інших судових рішень про
стягнення боргу, здійснять відчуження
будинку АДРЕСА_1, а також земельної
ділянки за вищевказаною адресою, на
користь третіх осіб. Позивач вважає, що
накладення арешту на вищевказане
нерухоме майно є співмірним із
заявленими вимогами.

Розглянувши заяву позивача про
забезпечення позову, суд вважає, що
вона не підлягає задоволенню, виходячи
з таких вимог закону та мотивів.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України
передбачено, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, тобто тільки після
відкриття провадження у ній (за
винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст.
151 ЦПК). Відповідно до правил ч. 1 ст. 153
ЦПК України заява про забезпечення
позову розглядається судом, у
провадженні якого перебуває справа, в
день її надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Провадження в цій цивільній справі
відкрите Ухвалою судді Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області 25 липня 2013 року, тому заява
позивача про забезпечення позову
розглядається суддею в цей же день, а не
в день її фактичного надходження до
суду.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України
передбачено, що забезпечення позову
допускається, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені
частиною 1 ст. 152 ЦПК України. Одним з
видів забезпечення позову є накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб. При цьому
частиною третьою цієї статті
встановлено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.

Позивачем не надано суду доказів того,
що житловий будинок і земельна ділянка,
що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 на
час звернення позивача до суду
зареєстровані на ім'я одного з
відповідачів у справі. До позовної
заяви позивачем додані незавірені у
встановленому порядку ксерокопії
договорів дарування від 24 червня 2011
року, які позивач просить визнати
недійсними, і джерело походження цих
копій є невідомим.

Як зазначено самим позивачем в заяві
про забезпечення позову та в позовній
заяві, боржниками позивача є подружжя
ОСОБА_4: ОСОБА_2 і ОСОБА_4, а відповідач
ОСОБА_3 грошових чи інших майнових
зобов'язань перед позивачем не має;
будівля по АДРЕСА_1 використовується в
якості об'єкту комерційного
призначення; позов ОСОБА_1 носить
немайновий характер, оскільки не
містить вимог про застосування
наслідків недійсності правочину.

У зв'язку з наведеними обставинами
суддя вважає, що заява позивача про
забезпечення позову є необґрунтованою
та непідтвердженою належними та
допустимими доказами щодо належності
майна відповідачу на час звернення з
позовом до суду, а обраний вид
забезпечення позову не є співмірним із
позовними вимогами позивача, які мають
немайновий характер. Тому заява про
забезпечення позову не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 151-153 ЦПК України,
суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту та заборони відчуження
нерухомого майна, а саме: будинку
АДРЕСА_1, а також земельної ділянки під
кадастровим номером :03:003:0532, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1,
відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена протягом
п'яти днів з дня отримання її копії
шляхом подачі апеляційної скарги
апеляційному суду Черкаської області
через суд першої інстанції.

Суддя:
О.С. Кімстачов