справа
провадження №2/431/1176/2013 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( повний текст)

25 грудня 2013 року Старобільський
районний суд Луганської області у
складі:

головуючого - судді
Воронкіна О.А,

при секретарі
Савкової Т.Є.,

за участі представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні квартирою та
земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до відповідачки ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні
домоволодінням та земельною ділянкою,
у якому просить суд зобов"язати ОСОБА_3
не чинити перешкод ОСОБА_4 та його
уповноваженим особам в володінні
квартирою НОМЕР_1, будинку АДРЕСА_1 та
користуванні земельною ділянкою
площею 0,0890 га (з них забудовані землі
0,0242 га), наданою у спільну сумісну
власність йому та відповідачці для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель по АДРЕСА_1;
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
моральну шкоду в розмірі 5000 гривень,
витрати на утримання квартири за
опалювальний сезон 2012 - 2013 року в сумі 551
гривень 74 копійок, витрати на судовий
збір в сумі 230 гривень та витрати на
правову допомогу в сумі 700 гривень.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_4
посилається на те, що за адресою
АДРЕСА_1 у нього знаходиться квартира
НОМЕР_1. Дану квартиру він придбав
згідно до договору купівлі-продажу від
10 лютого 1996 року. Квартира НОМЕР_2 в
даному будинку належить ОСОБА_3. Згідно
рішення 24 скликання № 12/652 від 14
листопада 2003 року Старобільської
міської ради Луганської області , йому
та ОСОБА_3 було передано безоплатно в
спільну сумісну власність земельну
ділянку площею 0,0890 га (з них забудовані
землі 0,0242 га) для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель по АДРЕСА_1. Він мешкає за
вищевказаною адресою, а за будинком
наглядає його брат ОСОБА_5, якому для
цього він надав довіреність та його
мати ОСОБА_2. Коли він приїздив до м.
Старобільськ, Луганської області, то не
мав змоги користуватись своїм майном, а
саме: будинком за адресою: АДРЕСА_1, тому
що ОСОБА_3 створює йому в цьому
перешкоди, не пускаючи до двору, а тому
він не має змоги потрапити до своєї
квартири. Його брат також намагався
потрапити до квартири, але не зміг
цього зробити. З цього питання його
брат та мати зверталися до
Старобільської міської ради,
Луганської області. За їх заявами
комісія Старобільської міської ради
виходила на місце де встановила, що
дійсно ОСОБА_3 створює перешкоди в
користуванні двором загального
користування, нічим це не обґрунтовує і
не дає вільного доступу до його
квартири, про що було складено
відповідний акт. Так як він не мешкає в
квартирі, то він запропонував брату
знайти на зимовий період винаймачів,
для того щоб вони сплачували за
комунальні послуги і таким чином
підтримували будинок в належному
стані. Але коли знайшлись винаймачі, то
ОСОБА_3 на другий день не пустила їх до
двору і вони вимушені були виїхати.
Через ці обставини, він змушений був
сплачувати за опалювання пустого
будинку, таким чином, ним було
витрачено 551 гривень 74 копійок за
опалюваний сезон 2012 - 2013 року з вини
ОСОБА_3 Він вважає, що було порушено
його майнове право власності належною
йому квартирою та цим завдано моральну
шкоду, яку він оцінює в сумі 5000 гривень.

В судовому засіданні представники
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
виступаючи за довіреністю, повністю
підтримали позовні вимоги позивача
ОСОБА_4 та підтвердили доводи,
викладені в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
пояснила, що земельна ділянка за
адресою АДРЕСА_1 належить тільки їй та
не є спільною сумісною власністю з
позивачем ОСОБА_4.

Заслухавши сторони та дослідивши
матеріали справи, суд вважає позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав:

Згідно копії договору купівлі-продажу
від 10 лютого 1996 року (а.с.7-8) та копії
технічного паспорту (а.с. 9-12) видно, що
квартира НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 належить
ОСОБА_4.

Згідно копії рішення двадцять
четвертого скликання дванадцятої
сесії № 12/652 від 14 листопада 2003 року
(а.с.13) видно, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було
передано безоплатно в спільну сумісну
власність земельну ділянку площею 0,0890
га (з них забудовані 0,0242) для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель по АДРЕСА_1

Згідно копії заяв (а.с.14-15) та копії акта
Старобільської міської ради від 06
вересня 2013 року (а.с.16) вбачається, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зверталися
Старобільської міської ради, з приводу
чого була призначена комісія, яка
виїжджала до будинку АДРЕСА_1, де
встановила, що ОСОБА_3 дійсно створює
перешкоди в користуванні двором
загального користування, нічим це не
обґрунтовуючи.

Згідно копії листа-відповіді
Старобільської міжрайонної державної
податкової інспекції Луганської
області (а.с.18) видно, що ОСОБА_4 було
повідомлено, що згідно п. 286.6 ст. 286
Податкового кодексу України «за
земельну ділянку, на якій розташована
будівля, що перебуває у користуванні
кількох юридичних або фізичних осіб,
податок нараховується кожному з них
пропорційно тій частині площі будівлі,
що знаходиться в їх користуванні, з
урахуванням прибудинкової території».
Крім того податок на землю в 2011 році
нараховувався власникові саме
квартирі НОМЕР_1 на земельну ділянку
площею 191,16 м2 - що становить 26,55% від
прощі загального користування. При
цьому 18 серпня 2011 року від Відділу
Держкомзему у Старобільському районі
Луганської області отримано відомості,
що від 11 липня 2001 року за адресою6
АДРЕСА_1, зареєстровано державний акт
на право на земельну ділянку площею 0,0312
га, тобто відбувся перерозподіл земель
загального користування. Та зважаючи
на те, що з 720 м2 - 312 м2 стали приватною
власністю, земельна ділянка площею 408 м2
стала земельною ділянкою загального
користування для власників квартир
НОМЕР_1 та НОМЕР_2. Тобто площа
прибудинкової території квартири
НОМЕР_1 становить 43,3% від земельної
ділянки загального користування, що є
176,7 м2, квартири НОМЕР_2 становить 56,7% від
земельної ділянки загального
користування, що становить 231,3 м2.

Згідно копії листа - повідомлення
Старобільського РВ ГУМВС (а.с.19) видно,
що ОСОБА_2 було повідомлено, що для
вирішення даного питання їй було
порекомендовано звернутися з заявою до
суду.

Згідно ч. 3 ст. 42 Земельного
Кодексу України - порядок використання
земельних ділянок, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території, визначається
співвласниками.

Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного
Кодексу України - право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, то
його державної реєстрації.

Згідно ч. 3 ст. 158 Земельного
Кодексу України - органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України - право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 ЦК України -
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України - власник,
який має підстави передбачити
можливість порушення свого права
власності іншою особою може звернутися
до суду з вимогою про заборону вчинення
нею дій, які можуть порушити його
права, або з вимогою про вчинення
певних дій для запобігання такому
порушенню.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України - власник,
права якого порушені, має право на
відшкодування завданої йому майнової
та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 "Про судову практику по справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, моральною шкодою слід розуміти
втрати немайнового характеру, наслідок
моральних або фізичних страждань, або
інших негативних наслідків, заподіяних
фізичній особі. Відповідно до діючого
законодавства моральна шкода може
заключатися, зокрема: у моральних
переживаннях, у зв"язку з ушкодженням
здоров"я, у порушенні нормальних
життєвих зв"язків через неможливість
продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, у настанні інших
негативних наслідків, однак позивач
ОСОБА_4 не підтвердив свої моральні
страждання та не надав суду такі
докази, а тому вимоги позивача ОСОБА_4
про відшкодування моральної шкоди
задоволенню не підлягають.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України
з відповідачки ОСОБА_3 належить
стягнути на користь позивача ОСОБА_4
судовий збір у розмірі 229 гривень 40
копійок.

Щодо стягнення грошової суми в розмірі
700 грн., сплачену позивачем на користь
представника позивача ОСОБА_1 за
надання правової допомоги, то суд
вважає що ця грошова сума не може
вважатись збитками позивача, а є
витратами на правову допомогу згідно
ст.84 ЦПК України.

Крім того відповідно до
довіреності (а.с.38) від 25 листопада 2013
року ОСОБА_1 позивачем надано
повноваження свого представника, і
саме в такому процесуальному статусі,
він брав участь у справі і кошти за
надання допомоги отримав як
представник.

Представник особи, яка бере
участь у розгляді справи за дорученням
або за договором (ордером), має
процесуальний статус саме
представника цієї особи, що
передбачено ст.ст.26,42 ЦПК, відноситься
до осіб, які приймають участь у
розгляді справи, і не може одночасно
мати процесуальний статус особи, яка
надає правову допомогу.

Крім того, позивачем та його
представником не наведений розрахунок
загального часу, витраченого на
складання позовної заяви відповідно до
вимог постанови КМ України №590 від 27
квітня 2006 року '' Про граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави ''.

На підставі ст.ст. 321, 386 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10-11, 88, 209-210, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення
перешкод в користуванні квартирою та
земельною ділянкою - задовольнити
частково.

Зобов,язати ОСОБА_3 не чинити перешкод
ОСОБА_4 та його уповноваженим особам в
володінні квартирою НОМЕР_1 АДРЕСА_1 та
користуванні земельною ділянкою
площею 0,0890 га (з них забудовані землі -
0,0242 га), наданою у спільну сумісну
власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель по АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 229,40 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4
відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.А.Воронкін