Справа № 490/8635/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2013 року

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді -
Прохорова П.А.,

при секретарі - Крикливенко
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради
про визнання права власності в порядку
спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року позивач звернулася з
вказаним позовом в якому посилаючись
на постанову нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, родинні
зв'язки з померлою та обставини
спадкування, просила суд визнати за
нею право власності на земельну
ділянку для ведення садівництва та
дачного будівництва, площею 0,0392 га, яка
розташована в межах території СВТ
«імені Мічуріна» по АДРЕСА_1, як таке, що
набуте нею в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Позивач звернулась до суду з заявою в
якій просила розглядати справу за її
відсутності на підставі наявних у
справі матеріалів, позовні вимоги
підтримала, просила суд позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, звернувся до суду з заявою, в
якій просив суд розглядати справу за
його відсутності, вирішення справи
залишивши на розсуд суду.

Суд, розглянувши матеріали справи,
встановив, що вимоги позивача
підтверджуються наступними
обставинами:

Відповідно до копії технічної
документації №150-844 з нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, яка
надана у власність ОСОБА_3, копії
свідоцтва про право на спадщину за
законом №683/2011, реєстраційний №1-707 від
18 червня 2012 року, згідно якого ОСОБА_2
після смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть
НОМЕР_1), успадкувала земельну ділянку
для ведення садівництва та дачного
будівництва, площею 0,0392 га., яка
розташована в межах СВТ «імені
Мічуріна» по АДРЕСА_1, яка належала
спадкодавцю на підставі державного
акту направо приватної власності на
землю серії ІV-МК №027511(копія в
матеріалах справи), виданого
Миколаївською міською радою народних
депутатів 31 січня 1995 року, та
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право власності на
землю за №1456, суд доходить висновку про
те, що ОСОБА_2 на момент її смерті,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_2) прийняла у спадщину
зазначену земельну ділянку, однак не
зареєструвала своє право власності на
неї відповідно до закону.

Відповідно до тексту заповіту,
складеного ОСОБА_2 25.07.2011 року та
посвідченого ОСОБА_6, приватним
нотаріусом ММНО, зареєстровано в
реєстрі за №487, ОСОБА_2 заповіла все
своє майно, де б воно не було та з чого б
не складалося, і взагалі все те, що
належатиме їй на день смерті, і на що
вона за законом матиме право - ОСОБА_1.

31 травня 2013 року позивач, ОСОБА_1,
звернулася до державного нотаріуса з
заявою про видачу їй свідоцтва про
право на спадщину щодо вказаної
земельної ділянки, однак державним
нотаріусом було винесено постанову про
відмову у вчиненні нотаріальної дії з
мотивів відсутності у спадкоємця
правовстановлюючих документів на
предмет спадкування.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 23 постанови №7 від
30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику по
справах про спадкування», у випадку
відмови нотаріуса в оформленні
спадщини, особа-спадкоємець з метою
прийняття спадщини може звернутися до
суду за загальними правилами
цивільного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач
має право охопити заповітом права та
обов'язки, які йому належать на момент
складення заповіту, а також ті права та
обов'язки які можуть йому належати в
майбутньому.

Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи за
зверненням фізичних осіб в межах
заявлених нами вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини що встановлені рішенням суду
у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили додатковому доказуванню
не підлягають.

За викладених обставин та відповідно
до вказаних правових норм суд доходить
висновку про обґрунтованість
заявлених вимог та можливість їх
задоволення.

Приймаючи до уваги, що позивачем не
заявлені вимоги про відшкодування
судового збору за розгляд справи, у
суду відсутні підстави для покладення
витрат на відповідача, разом з тим суд
зазначає, що позивач не позбавлений
права звернутися в подальшому з заявою
для вирішення питання про розподіл
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 1218, 1236 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської
міської ради про визнання права
власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку земельну ділянку для
ведення садівництва та дачного
будівництва, площею 0,0392 га., яка
розташована в межах території СВТ
«імені Мічуріна» по АДРЕСА_1, як таке, що
набуте нею в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Центральний районний суд
м. Миколаєва.

Суддя Центрального районного

суду м. Миколаєва
П.А.
Прохоров