Дата документу 07.03.2013
Справа № 334/1600/13-ц
Провадження № 2/334/1193/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2013 року Ленінський
районний суд у складі:

головуючого судді Козлової
Н.Ю.,

при секретарі Васильєвої
Ю.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Закритого
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
про захист прав споживачів та визнання
кредитного договору та договору поруки
недійсним,

ВСТАНОВИВ

Позивачі звернулися до суду з
позовом до ЗАТ «Альфа-Банк» про захист
прав споживачів та визнання кредитного
договору та договору поруки недійсним.

Позовні вимоги вмотивовані тим,
що 02.07.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ
«Альфа-Банк» був укладений кредитний
договір № 490080666 на суму 78457,72 доларів
США, строк повернення кредиту 02.07.2015
року.

Даний кредитний договір
забезпечений заставою, предметом якої
є автомобіль Mercedes-Benz, ML 320CDI, 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, №
кузову НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, на
підставі свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_3, виданого 01.07.2008 року
Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України
в Запорізькій області.

Того ж дня між ОСОБА_2 та ЗАТ
«Альфа-Банк» був укладений договір
поруки № 490080666-П.

Позивачам стало відомо, що всі,
вищезазначені договори суперечать
діючому законодавству і порушують їх
права, як споживачів.

Вважаючи такі дії з боку
відповідача неправомірними та такими,
що порушують їх конституційні права,
позивачі звернулися до суду за
захистом своїх порушених прав.

У судовому засіданні, позивачі,
посилаючись на Закон про захист прав
споживачів та Конституцію України,
просили суд визнати недійсним
кредитний договір, договір застави та
договір поруки, а також скасувати
заборону на автомобіль Mercedes-Benz, ML 320CDI,
2008 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві
власності.

Доводивши суду свої докази
обґрунтування свого позову, позивачі
зазначали, що банк не повинен був
включати в договір умови, які є не
справедливими, якщо всупереч принципу
добросовісності його наслідком є
істотний дисбаланс договірних прав та
обов'язків на шкоду споживача. З
аналізу Кредитного договору, Договору
застави та Договору поруки вбачається,
що Банк користуючись необізнаністю
позивачів уклав вищевказані договори з
порушенням ЗУ „Про захист прав
споживачів", ЦК України, Конституції
України, тому позивачі вважають, що
кредитний договір, договір застави та
поруки слід визнати недійсним. Просять
суд позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач у судове засідання
не з'явився, причини неявки суду не
повідомив, заперечень на позов не
надав, з заявою про розгляд справи у
його відсутність до суду не звертався,
про час і місце розгляду справи
повідомлявся шляхом направлення йому
рекомендованою кореспонденцією
судових повісток про виклик до суду,
але з поштових повідомлень вбачається,
що судові повістки разом з копіями
позовної заяви повернулися до суду за
закінченням терміну зберігання.

З цих підстав, відповідачу
надсилалися телефонограми за його
телефонним номером, вказаному у
позовній заяві.

Дані обставини суд розцінює як
прояву неповаги до суду та навмисне
затягування судового процесу.

За такими обставинами суд, зі
згоди позивача у порядку ст. 224-226 ЦПК
України ухвалює у справі заочне
рішення.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухав
пояснення позивача, дослідивши докази
в обґрунтування своїх вимог, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з огляду на таке:

Відповідно до закону цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є:
договори та інші правочини (ч.1,2 ст. 11 ЦК
України)

Законом припускається
можливість застосування судової форми
захисту цивільних справ та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Виходячи зі змісту та
розуміння цієї норми Закону слід, що
при тому існувало порушення цього
права.

Позивачами у судовому засіданні
було доведено, що саме незаконними
діями відповідача були порушенні його
права та інтереси.

По встановленим ЦПК України
нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна
сторона зобов'язана довести її
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК
України.

В судовому засіданні доведено, що
02.07.2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ
«Альфа-Банк» був укладений кредитний
договір № 490080666 на суму 78457,72 доларів
США, строк повернення кредиту 02.07.2015
року (а.с.8-13).

Даний кредитний договір
забезпечений заставою, предметом якої
є автомобіль Mercedes-Benz, ML 320CDI, 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, №
кузову НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, на
підставі свідоцтва про реєстрацію
НОМЕР_3, виданого 01.07.2008 року
Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України
в Запорізькій області.

Того ж дня між ОСОБА_2 та ЗАТ
«Альфа-Банк» був укладений договір
поруки № 490080666-П (а.с.14-15).

Позивачам стало відомо, що всі,
вищезазначені договори суперечать
діючому законодавству і порушують їх
права, як споживачів.

Так, в п.1 кредитного договору
зазначено, що договір складається з 2-х
розділів «Розділ № 1 «Базові умови
кредитування» і «Розділ № 2 «Загальні
умови кредитування», які нероздільно
пов'язані між собою та складають єдиний
документ. Однак, підписи ОСОБА_1, як
позичальника стоять лише па 1-му
розділі договору, з розділом № 2 при
укладанні договору останнього ніхто не
ознайомлював, і зміст даного розділу не
розтлумачував. Тому в його
ознайомленні ОСОБА_1 ніде не
розписувався, його фактично було
ознайомлено лише із Розділом № 1 даного
кредитного договору.

Таким чином, зміст спірного
Договору суперечить ч.2 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
оскільки ні перед укладенням Договору,
ні протягом його дії, Відповідач не
повідомив Позивача у письмовій формі
про умови надання кредиту, та не надав в
повному обсязі інформації про умови
кредитування як того вимагає цей Закон.

Всупереч ст. 15 Закону України «Про
захист прав споживачів», Позивач не
отримав необхідну, доступну,
достовірну та своєчасну інформації про
кредит, що мала забезпечити можливість
його свідомого і правильного вибору.
Також, відповідно до Закону України
«Про захист прав споживачів»
встановлено, якщо під час пропонування
продукції споживачу не надається або
надається у нечіткий, незрозумілий або
двозначний спосіб інформація,
необхідна для здійснення свідомого
вибору - вважається нечесною
підприємницькою практикою.

Крім того, в кредитному договорі
не зазначено, що підписанням цього
договору сторони висловлюють свою
цілковиту згоду з тим, що визначення
порядку плати за кредит, встановлене
пунктами договору, повністю відповідає
волевиявленню сторін, які
підтверджують, що вони повністю
ознайомлені та цілком згодні з
порядком визначення плати за кредит та
окремими елементами його порядку.

Всупереч ст.628 ЦК України, ч.1 ст.6
Закону України «Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг»; оскаржуваний
договір не містить суттєвої умови -
відповідальності банку: ані за
невиконання, ані за неналежне
виконання умов Договору. Однак містить
цілий ряд пунктів відповідальності з
боку Позичальника.

Згідно із ч.2 ст. 18 ЗУ «Про захист
прав споживачів», умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача.

Відповідно до ч.6 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
правочини, здійснені з використанням
нечесної підприємницької практики, є
недійсними.

Згідно із ч.1 ст.216 ЦК України,
недодержання сторонами або стороною в
момент вчинення правочину вимог,
встановлених ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України,
має наслідком визнання правочину
недійсним.

Пункт 11 кредитного договору
зазначає, що судовий захист прав та
законних інтересів, в т.ч. розгляд та
вирішення спорів, які виникають при
виконанні або припиненні Договору
підлягають остаточному вирішенню у
Постійнодіючому Третейському суді при
Всеукраїнській громадській
організації «Всеукраїнський
фінансовий союз» у відповідності до
його регламенту. Даний пункт договору
вважаю недійсним, оскільки згідно із
змінами, внесеними до ЦПК України у 2011
році, договірну підсудність було
виключено. У зв'язку із цими змінами
додаткова угода між сторонами
кредитного договору не укладалася.

Крім того, в кредитному договорі
зазначено що основним забезпеченням
договору - предметом застави є
автомобіль Mercedes-Benz, ML 320CDI, 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1,
вартість якого була визначена в
національній валюті в розмірі 417389,62
гривень, додатково договір застави не
укладався.

До кредитного договору між ОСОБА_2
і ЗАТ «Альфа-Банк» був укладений
договір поруки. Даний договір поруки не
відповідає вимогам діючого
законодавства, оскільки ст.252 ЦК
України зазначено, що строк
визначається раками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. В даному договорі
поруки зазначено, що строк його дії
спливає після повного виконання
зобов'язань Боржником за Основним
договором.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України
Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК
України.

За частиною 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Нормою ст. 4 ЦК України встановлено
перелік та види нормативно-правових
актів, які складають основу та зміст
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1
ст. 628 ЦК України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

В п.2.1 кредитного договору
зазначена сума кредиту в доларах США і
не зазначено еквіваленту в гривні, що є
порушенням ст.533 ЦК України, яка
зазначає, що грошове зобов'язання має
бути виконане в гривні.

Дані норми регулюються ч.5 п.3
ст.18 ЗУ „Про захист прав споживачів", де
сказано, що банк не повинен включати в
договір умови, які є несправедливими,
якщо всупереч принципу
добросовісності його наслідком є
істотний дисбаланс договірних прав та
обов'язків на шкоду споживача.

Згідно ст. 11, 18, 21 ЗУ «Про
захист прав споживачів» Банк повинен
був надати інформацію споживачу про
умови кредитування та сукупну вартість
кредиту, але в супереч вимогам Закону,
відповідачем цього не зроблено.

Стосовно укладено договору
поруки, судом виявлені численні
порушення при його укладанні, а саме,
ст.252 ЦК України зазначено, що строк
визначається раками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. В даному договорі
поруки зазначено, що строк його дії
спливає після повного виконання
зобов'язань Боржником за Основним
договором.

При цьому сама по собі умова
договору про дію поруки до повного
виконання позичальником зобов'язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам
статті 252 ЦК України. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має настати.

Таким чином, суд дійшов
висновку, що договір застави та договір
поруки від 02.07.2008 року має по
відношенню до основного договору
(Кредитного договору) похідний
характер, та наслідує долю основного
зобов'язання, він також є недійсним
повністю з часу його укладення.

З огляду на викладене, а
також аналізу доказів у справі, суд
дійшов висновку, що заявлені позовні
вимоги позивача грунтуються на
законі, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст..ст. 60, 212, 213, 224,
233, 294 ЦПК України та у відповідності
до ст.203, 215, ч. 5 ст.533, 593 ЦК України, ст. 24,
32, 41, 61 Конституції України, ст. 11, 18, 19, 21,
22 ЗУ «Про захист прав споживачів», п. 17
ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», суд

Вирішив

Позов задовольнити.

Визнати кредитний договір та
договір застави № 490080666 від 02.07.2008 року,
укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ
«Альфа-Банк» - недійсним.

Визнати договір поруки № 490080666-П
від 02.07.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та
ЗАТ «Альфа-Банк» - недійсним.

Зняти заборону ЗАТ
«Альфа-Банк» з автомобіля Mercedes-Benz, ML
320CDI, 2008 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, № кузову НОМЕР_2, який належить
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про
реєстрацію НОМЕР_3, виданого 01.07.2008 року
Запорізьким ВРЕР № 1 УДАІ УМВС України
в Запорізькій області.

Апеляційна скарга на рішення
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
Н.Ю.Козлова