справа № 208/6035/13-ц
№ провадження 2/208/2033/13
РІШЕННЯ

Іменем
України

13 листопада 2013 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді -
Ричка С.О.

при секретарі - Щербацевич Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська цивільну
справу за позовом: Виконавчого
комітету Заводської районної у м.
Дніпродзержинську ради до ОСОБА_1,
треті особи: Заводський районний
відділ в м. Дніпродзержинськ ГУ
Державної міграційної служби України в
Д/О, ТОВ «Оселя» про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач звернулася до
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська з позовною заявою до
відповідача ОСОБА_1, в якій просить суд
визнати відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1, та зобов'язати третіх осіб
зняти відповідача з реєстраційного
обліку за вищевказаною адресою, в
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
відповідач зареєстрований у спірній
квартирі АДРЕСА_1, але з 2006 року своєю
квартирою не користується, там не
мешкає, що підтверджується
відповідними актами, згідно довідки
виданої Заводським відділом РАЦС ДМУЮ
актовий запис про смерть відповідача
відсутній. Спірна квартира
відповідачем не приватизована.
Перешкод відповідачці у користуванні
житловим приміщенням ніким не
чинилися, він добровільно залишив
квартиру і не мешкає в ній понад вісім
років, однак до теперішнього часу
залишається бути зареєстрованою в ній.
Позивач здійснює обумовленні рішенням
Дніпродзержинської міськради від
30.11.2012р. № 595-29/УІ «Про визначення обсягу
і меж повноважень районних у місті рад
та їх виконавчих органів» до яких
відноситься і звернення з позовом про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
тому просить позов задовольнити у
повному обсязі, шляхом зняття
відповідача з реєстрації у спірній
квартирі.

Представник Позивача до судового
розгляду справи звернулася з письмовою
заявою, в якій вказала, що заявлені
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі, та просить суд розглянути
справу у відсутність їх представника
та не заперечує проти заочного
розгляду справи.

Представники третіх осіб: Заводський
районний відділ в м. Дніпродзержинськ
ГУ Державної міграційної служби
України в Д/О, ТОВ «Абонент ХХІ» в
судове засідання не з'явилися, але
надіслали на адресу суду заяви в яких
не заперечували проти позовних вимог
та просили суд розглянути справу без
участі їх представників.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності позивача та т третьої
особи, згідно вимог ч.2 ст. 158 ЦПК
України.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про
причини неявки суду не повідомила,
судова повістка - виклик направлена
відповідачці на останню відому суду
адресу, і тому в силу ст.77 ЦПК України
відповідач вважається повідомленою, на
підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає
причини неявки відповідача
неповажними; є достатньо матеріалів
про права та відносини сторін,
потрібність дачі особистих пояснень
відповідачем відсутня, що дозволило
суду за згодою позивача та його
представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК
України, ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи, що дозволило суду
вважати за необхідне визнати його
неявку з неповажних причин, провести
заочний розгляд справи, розглянути
справу на підставі наявних у справі
доказів.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється на
підставі ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, повно і
всебічно з'ясувавши обставини справи,
дотримуючись принципів змагальності і
диспозитивності цивільного
судочинства, оцінивши докази у справі
за своїм внутрішнім переконанням
згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи
порушені, невизнані або оспорювані
права, свободи чи інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб
згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач ОСОБА_1 був зареєстрований
з 13.01.1992 року позивач та є
квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1,
загальною площею 22,5 кв.м., житловою
площею 12,3 кв.м. у тому числі що
підтверджується копією особистого
рахунку 4037328.

Судом встановлено, що з квітня 2006 року
відповідач, ОСОБА_1, виїхала із спірної
квартири, що підтверджується актами
про непроживання виданих 18.02.2013р. та
13.05.2013р. ТОВ «Оселя».

Також судом встановлено, що до
теперішнього часу відповідач жодного
разу не повертався в спірну квартиру
для проживання, житловим приміщенням
не цікавиться і не цікавився, не
сплачувала і не сплачує комунальні
послуги та квартплату, перешкод
відповідачу у користуванні житловим
приміщенням ніхто ніколи не чинив, він
добровільно залишив квартиру і не
мешкає в ній понад вісім років, однак до
теперішнього часу залишається бути
зареєстрованим в спірній квартирі.

Згідно довідки наданої ТОВ «Стелла»
заборгованість по квартплаті складає
1915грн.05 коп.

Як вбачається з довідки № 05/512 виданої
04.03.2013р. Фондом комунальної власності
м.. Дніпродзержинська квартира АДРЕСА_1
приватизованою не значиться.

Згідно інформаційної довідки № 1846864
від 01.04.2013р., у державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
відомості щодо реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1 не
значаться.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
період з 2002 року по теперішній час
серед померлих не значиться і актовий
запис про його смерть не виявлено, що
підтверджується довідкою № 8-13/64 від
01.03.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України,
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира або інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому, у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», місцем
перебування є
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком менше шести місяців
на рік, місцем проживання є
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік, реєстрацією є внесення
відомостей до паспортного документа
про місце проживання або місце
перебування із зазначенням адреси
житла особи та внесення цих даних до
реєстраційного обліку відповідного
органу спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
питань реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 71 Житлового
кодексу України, при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається житлове
приміщення протягом 6 місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється протягом семи днів на
підставі заяви особи, запиту органу
реєстрації за новим місцем проживання
особи, остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Відповідач в спірній квартирі з
реєстраційного обліку не знятий,
комунальні платежі не сплачує.

Відповідач порушує вимоги ст. 47
Конституції України в якій зазначено,
що кожен має право на житло, а також те,
що ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду, а
також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК
України, в якій зазначено, що ніхто не
може бути виселений із займаного
житлового приміщення, або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що
Позивач здійснює обумовленні рішенням
Дніпродзержинської міськради від
30.11.2012р. № 595-29/УІ «Про визначення обсягу
і меж повноважень районних у місті рад
та їх виконавчих органів» до яких
відноситься і звернення з позовом про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Суд вважає, що у зв'язку з тим, що
відповідач продовжує бути на
реєстраційному обліку за вказаною
адресою, то вимога позивача щодо
визнання відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням підлягає задоволенню
шляхом зняття відповідача з
реєстраційного обліку за зазначеною
адресою.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. 47 Конституції України, ст. 29ч.1 ЦК
України, ст. ст. 9, 71,72, 155 ЖК України, ст. 3,
ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», ст.ст. 10, 213, 215, 224
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Виконавчого комітету
Заводської районної у м.
Дніпродзержинську ради до ОСОБА_1,
треті особи: Заводський районний
відділ в м. Дніпродзержинськ ГУ
Державної міграційної служби України в
Д/О, ТОВ «Оселя» про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Зобов'язати Заводський районний відділ
в м. Дніпродзержинськ ГУ Державної
міграційної служби України в Д/О та ТОВ
«Оселя» зняти з реєстраційного обліку
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у квартирі
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін скарги про апеляційне
оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України з дня його проголошення.

Суддя
Ричка С. О.