АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц/791/4004/13
суді 1 інстанції: Лебідь І.П.
Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 23 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє
в інтересах ОСОБА_4 на рішення
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 04 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа: садівниче
товариство «Нечаєво», садівниче
товариство «Інгулець» про зміну
правовідносин, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовною заявою в якій просила:

зобов'язати садівниче товариство
«Інгулець» скасувати членство ОСОБА_5 в
садівничому товаристві «Інгулець»;

зобов'язати садівниче товариство
«Інгулець» прийняти в члени
садівничого товариства «Інгулець»
ОСОБА_4;

зобов'язати садівниче товариство
«Нечаєво» скасувати членство ОСОБА_5 в
садівничому товаристві на земельну
ділянку НОМЕР_1;

зобов'язати садівниче товариство
«Нечаєво» прийняти в члени садівничого
товариства ОСОБА_4 із правом
користування земельною ділянкою
НОМЕР_1;

посилаючись на те, що з 03.08.1991року по
14.12.2009року перебували в шлюбі під час
якого позивач та відповідач як члени
сім'ї набули право членства в
садівничих товариствах «Нечаєво» та
«Інгулець» з правами користування
земельними ділянками, їх подальшої
приватизації та правом будувати на них
садівничі будинки із господарськими
будівлями.

Оскільки відповідно до Статутів
садівничих товариств «Нечаєво» та
«Інгулець» членом товариства мала бути
одна особа із членів сім'ї, тому у 1991
році ОСОБА_5 став членом садівничого
товариства «Інгулець» із правом
користування земельною ділянкою
загальною площею 1060 кв.м., на якій у 1993
році подружжям було побудовано дачний
будинок з господарчими будівлями та у
2006 році став членом садівничого
товариства «Нечаєво» із правом
користування земельними ділянками
загальною площею 0,13 га, на якій вже було
побудовано дачний будинок площею 54
кв.м. з мансардою та господарськими
спорудами.

Враховуючи те, що відповідач внаслідок
приватизації став власником земельної
ділянки садівничому товаристві
«Інгулець», та зважаючи на те, що після
неодноразових звернень до голови
садівничого товариства «Нечаєво» з
вимогою припинити членство
відповідача у товаристві їй було
відмовлено, після уточнення позовних
вимог просила:

зобов'язати садівниче товариство
«Нечаєво» скасувати членство ОСОБА_5 в
садівничому товаристві на земельну
ділянку НОМЕР_2;

зобов'язати садівниче товариство
«Нечаєво» прийняти в члени садівничого
товариства ОСОБА_4 із правом
користування земельною ділянку НОМЕР_2.

Рішенням Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 04 жовтня 2013
року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_4 посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В письмових запереченнях до суду
апеляційної інстанції відповідач
доводи скарги не визнав, рішення суду
вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з підстав
необґрунтованості заявлених позовних
вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та відповідач перебували у
шлюбі з 03.08.1991 року по 03.01.2010 рік (а.с.59).
Відповідно до книжки члена
садівничого товариства, довідки СТ
«Нечаєво», ОСОБА_5 є членом садівничого
товариства та за ним закріплена
земельна ділянка НОМЕР_2 площею 0,13 на
якій знаходиться будова площею 54 м. кв.,
а також земельна ділянка НОМЕР_1 площею
0,06 га, будова площею 13,5 кв.м.( а.с.10,67).

Сторонами не заперечується, що
членство відповідача у садівничому
товаристві набуто у період
знаходження у шлюбі. Земельна ділянка
НОМЕР_2 площею 0,13 на якій знаходиться
будова площею 54 м. кв. у СТ «Нечаєво» не
приватизована.

Відповідно до п.2.3 Статуту садівничого
товариства «Нечаєво», у випадку
розлучення подружжя, право на
користування одним з них будівлями та
насадженнями встановлюється судом.
Відносно прийнятого рішення суду
правління приймає рішення на
виключення одного з них та прийняття
іншого в члени товариства (а.с.13).

Відповідно до ст.. 6 Закону України «Про
кооперацію» за напрямами діяльності
кооперативи можуть бути
садово-городніми. Виходячи з положень
ст.19-1 Закону України «Про кооперацію»
член дачного чи іншого відповідного
кооперативу має право володіння,
користування, а за згодою кооперативу -
розпорядження дачею, іншою будівлею,
спорудою або приміщенням кооперативу,
якщо він викупив це майно, а уразі
викупу член кооперативу стає власником
цього майна.

За ст.. 30 ЦПК України сторонами в
цивільному процесі є позивач і
відповідач. Разом з тим, в порушення
норм процесуального закону ОСОБА_4
заявлені позовні вимоги не до
відповідача ОСОБА_5, а до третьої особи:
садівниче товариство «Нечаєво».

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про
належність спірного майна, набутого
подружжям за час шлюбу до спільного
майна подружжя та застосування
принципу рівності прав на майно
подружжя, а також доводи апеляційної
скарги про наявність підстав для
зміни правовідносин відповідно до
Статуту садівничого товариства
«Нечаєво», оскільки позовні вимоги
заявлені до третьої особи, фактично
спір між подружжям, шлюб між якими
розірвано, виник з приводу членства в
садівничому товаристві та
користування земельною ділянкою та
будівлею в садівничому товаристві
«Нечаєво», при цьому вирішення такого
спору не може бути здійснено у спосіб
обраний позивачем.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність посилання суду першої
інстанції на норми Закону України «Про
об'єднання громадян», не приймається
до уваги, оскільки ця обставина не
вплинула на правильність висновків
суду при вирішенні спору по суті.

Незгода апелянта з вказівкою суду в
рішенні про добровільність поділу
майна подружжя не має юридичного
значення, оскільки спірні
правовідносини з приводу яких
пред'явлено позов не стосуються
поділу такого майна.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про необґрунтованість
позовних вимог про зміну
правовідносин.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування з ухваленням нового
рішення про задоволення позовних
вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст. 303,п.1 ч.1 ст.307, ст. ст. 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 04 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді