Головуючий в першій інстанції
Доповідач Янчук Т.О.
Апеляційний суд Донецької області в
головуючого судді Дундар І.О.,
суддів: Мірута О.А, Янчук Т.О.
при секретарі Чекіній А.А.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 30 жовтня 2013 року за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В
И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом про стягнення заборгованості
за договорами позики, посилаючись на
те, що 05 січня 2012 року позивачка ОСОБА_4
дала відповідачці ОСОБА_3 в борг 103000
грн. на строк до 01 січня 2013 року, а 20
січня 2013 року -48000 грн. на строк до 01
серпня 2013 року, про що відповідачка
власноручно написала та підписала
відповідні розписки. У визначений
строк відповідачка грошові кошти не
повернула. Просила суд стягнути з
відповідачки на її користь
заборгованість за договором позики у
розмірі 151000 грн. та суму судових
витрат.

Рішенням Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 30 жовтня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
заборгованість за договором позики у
розмірі 151000 гривень. Вирішено питання
щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати, посилаючись на
порушення норм процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи. В обґрунтування
своїх вимог, зазначила, що вона не була
сповіщена про час та місце судових
засідань у суді першої інстанції. Судом
не було враховано, що грошові кошти за
договором позики вона не отримувала,
розписки були написані під впливом
насильства з боку позивачки.

Представник ОСОБА_3 в судовому
засіданні апеляційного суду
підтримала доводи апеляційної скарги
в повному обсязі, просила її
задовольнити.

Позивач в судове засідання
апеляційного суду не з'явився про
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином,
телефонограмою. зареєстрованою в
журналі телефонограм №1721 від 12.12.2013
року.

Заслухавши доповідача,
представника ОСОБА_3, прокурора , які
були присутні в судовому засіданні,
дослідивши матеріали цивільної справи
та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що рішення
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновки
суду не спростовують.

Як убачається з матеріалів справи, 05
січня 2012 року ОСОБА_3 надала розписку
про отримання від ОСОБА_4 грошових
коштів у розмірі 103 000 гривень, 20
січня 2013 року - 48 000 грн. (а. с. 7,8).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей або інших речей, визначених
родовими ознаками.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає
пред'явлення на підтвердження
укладення договору позики та його умов
розписки позичальника або іншого
документа, який посвідчує передання
йому позикодавцем визначеної суми
грошей або кількості речей.

Даючи оцінку наданим позивачкою на
підтвердження укладення договору
позики письмових доказів (розпискам),
суд правильно дійшов висновку, що ці
докази є підтвердженням факту
укладення сторонами 05 січня 2012 роту
та20 січня 2013 року договорів позики,
оскільки у розписках зазначені:
сторони зобов'язання (позикодавець та
позичальник), грошова сума, яка
передається,та особистий підпис
позичальника.

Отже, між сторонами було досягнуто
згоди стосовно всіх істотних умов
договорів позики й розписки свідчать
про їх укладення відповідно до вимог
ст. 1046 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України
розписка є одночасно документом, який
підтверджує й передачу грошей
позикодавцем позичальнику, й укладення
договору позики.

В судовому засіданні
відповідачкою належних та допустимих
доказів щодо спростування зазначених
обставин не надано.

Відповідно до ст..10, ч.2 ст.59 , ч.ч.1,4
ст.60 ЦПК.України кожна сторона
повинна довести допустимими доказами
ті обставини , на які вона
посилається , як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно із ч.1 ст.218 ЦПК .України
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

За змістом вказаних норм не може
підтверджуватися показаннями свідків
наявність правовідносин, що
виникають з правочинів, для яких
законом установлену письмову форму.

З урахуванням зазначеного доводи
апеляційної скарги щодо того, що за
розписками від 05.01.2012 року та від
20.01.2013 року вона не отримувала
грошові кошти на правові висновки
суду першої інстанції не впливають.

Що стосується доводів апеляційної
скарги , про порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
щодо неповідомлення її особисто про
час та місце розгляду справи, то
вони являються неправомірними та
також такими що не впливають на
правові висновки суду першої
інстанції, оскільки як вбачається із
матеріалів справи довіреністю від
22.10.2013 року ОСОБА_3 уповноважила
ОСОБА_5 бути її представником у тому
числі у всіх загальних та
адміністративних судах, апеляційних
судах України. Відповідно до
розписки(а.с.33) про час та місце
розгляду справи на 13 год.10 хв. 30.10.2013
року був повідомлений під підпис 23.
10.2013 року представник відповідачки
ОСОБА_5. Відповідно до ч.5 ст.76
ЦПК.України вручення судової
повістки представникові особи, яка
бере участь у справі, вважається
врученням повістки і цій особі.

Інші приведені в апеляційній
скарзі доводи зазначені висновки
суду не спростовують, були предметом
розгляду суду першої інстанції.
Оскільки апеляційним судом не
встановлено порушень судом першої
інстанції при розгляді цієї справи
вимог матеріального чи процесуального
законів або неправильної оцінки
досліджених по справі доказів, то
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування судового рішення
не має.

Керуючись ст.ст.307 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Будьоннівського районного
суду м. Донецька від 30 жовтня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :
Судді :