Справа № 412/958/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 березня 2013 року
Краснодонський міськрайонний суд
Луганської області в складі:
головуючого - судді Маньковської О. О.,
при секретарі: Каріковій О. О., за участю
позивача - ОСОБА_1, представників
відповідача Котовської Н. І.,
Решетнікова І. В., представників
третьої особи - Опанасюк О. В., Гребенара
О. В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Краснодонвугілля», за участю третьої
особи Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань в м.
Краснодоні Луганської області про
стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в
обґрунтування якого вказав, що з
відповідачем по справі перебував у
трудових відносинах. Останнім місцем
роботи була шахта «Самсонівська -
Західна», на якій він працював з 19.01.2004
року по 06.12.2007 року прохідником та
звільнений був в зв'язку з
невідповідністю працівника
виконуваній роботі внаслідок стану
здоров'я, що перешкоджало продовженню
даної праці. Зазначив, що внаслідок
роботи на підприємствах ПАТ
«Краснодонвугілля» він отримав
професійне захворювання.

В останні роки праці у позивача
погіршився стан здоров'я, в зв'язку з
чим була проведена операція по
видаленню міжхребтової грижі у м. Київ
в березні 2007 року. Після цієї операції
він повернувся до праці прохідником на
ш. «Самсонівська - Західна» і
пропрацював ще до грудня 2007 року. Але
йому було важко працювати і він був
вимушений звільнитися.

В липні 2008 року обласною МСЕК первинно
позивачу встановлено ступень втрати
професійної працездатності в розмірі
25% з 25 травня 2008 року по хронічній
попереково - крижовій радикулопатії
праворуч зі стійким помірно вираженим
больовим синдромом на фоні
остиохондроза попереково - крижового
відділу хребта та 15% втрати
працездатності по сілікозу першого
ступеню та встановлена 3-тя група
інвалідності (причина інвалідності -
професійне захворювання). Згідно
висновку обласної МСЕК від 16.07.2008 року
позивачу було встановлено 40%
непрацездатності по хронічній
попереково - крижовой радикулопатії
праворуч зі стійким помірно вираженим
больовим синдромом на фоні
остиохондроза попереково - крижового
відділу хребта та 15% втрати
працездатності по силікозу першого
ступеню. Водальшому стан здоров'я
позивача не покращився та висновки
обласної МСЕК від 19.11.2009 року
підтвердили стійку втрату
працездатності 55% за зазначеними
захворюваннями.

08.11.2011 року на черговій обласній МСЕК
позивачу встановили безстрокову
втрату працездатності 55% за вказаними
захворюваннями та встановили 2-гу групу
інвалідності.

Стійка втрата працездатності завдала
позивачу фізичну біль та моральне
страждання. Захворювання щорічно
загострюється, в зв'язку з чим позивачу
потрібне постійне лікування, він
неодноразово звертався до медичних
установ з приводу погіршення стану
здоров'я, проходив обстеження та
лікування, що унеможливлювало ведення
нормального образу життя. Отамання
професійного захворювання призвело до
руйнування тазостегнових суглобів,
йому було зроблено дві операції -
тотальне ендопротезування правого та
лівого тазостегнових суглобів,
внаслідок чого було встановлено 2
ендопротези.

ОСОБА_1 вказав, що в зв'язку з
професійним захворюванням було
порушено його нормальні життєві
зв'язки, він був позбавлений можливості
реалізовувати свої звички та бажання, у
нього постійно виникають складнощі в
зв'язку з загальною слабкістю, втомою,
сильним болем в області спини,
з'явилася задишка, йому важко дихати
при фізичному навантаженні, в зв'язку з
чим в нього обмежилась можливість
нормальної життєдіяльності. Порушився
встановлений в сім'ї спосіб життя, що
потягло за собою значні незручності. До
захворювання позивач вів активний
спосіб життя, робив ремонт у квартирі,
обробляв земельну

2

ділянку. В теперішній час з хворими
легенями та спиною, позивач вже не може
переносити фізичні навантаження, тому
змушений наймати людей для побутових
робот. В зв'язку з втратою
працездатності, яка перешкоджає
продовженню роботи за спеціальністю,
позивач не може заробляти як раніше, що
призводить до постійних сварок у його
сім'ї. З цього приводу позивач нервує,
переживає, оскільки втратив нормальні
життєві зв'язки. Позивач відчуває себе
втраченою для суспільства та родини
людиною. Тривале лікування позначилось
не тільки на здоров'ї позивача, а також
на його психіці. Отже наявність
професійного захворювання та стійка
втрата працездатності - 55% безстроково
обумовлює неможливість відновлення
попереднього стану його здоров'я, що
призвело до обмеження життєвої
діяльності. Враховуючи, що рішенням
МСЕК позивачу встановлено 55% втрати
професійної працездатності, він оцінює
моральну шкоду, яка була завдана йому в
результаті професійного захворювання
на виробництві в 60000 грн. На підставі
вищевикладеного, позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
у рахунок відшкодування моральної
шкоди суму в розмірі 60000 грн.

У судовому засіданні позивач надав
пояснення, аналогічні викладеним у
позові, також зазначив, що був
звільнений з підприємства за ч. 2 ст. 40
КЗпП України. Зазначив, що спина в нього
боліти стала з 1992 року. З 2006 року стан
здоров'я погіршився. Знаходився на
лікарняному з остеохондрозом.
Зазначив, що 07.02.2007 року йому зробили
операцію по видаленню міжхребтової
грижі у м. Київ. Грижа була причиною
хронічній попереково - крижової
радикулопатії. Крім того, страждав на
коксартроз, але даний діагноз було
встановлено лише в 2010р. Вподальшому
виник асептичний некроз головок бедер.
В результаті чого було проведено
протезування обох тазобедрених
суглобів. Внаслідок хвороби він
повністю обмежений у русі, більш 20
хвилин стояти він не може, нахилятись
йому важко. Восени - весною у нього
відбувається загострення хвороби. Крім
того, страждає на задишку, має постійне
ускладнене жорстке дихання. Вказав, що
захворів, оскільки працював в гірничих
умовах, з великою запиленістю повітря,
піднімав важкі предмети, пересувався
по гірничим вироботкам по пояс у воді,
на колінах, умови праці не завжди
відповідали техніці безпеки.
Професійне захворювання призводить до
конфліктів у сім'ї, він постійно нервує,
хвилюється, порушився нормальний уклад
його життя, виникло почуття
неповноцінності, його постійно турбує
стан здоров'я. Захворювання обмежують
його життєдіяльність, порушується його
звичайний уклад життя, що спричиняє, у
свою чергу, йому моральні страждання.
Вважає, що розлади в здоров'ї виникли
внаслідок несприятливих умов праці, в
зв'язку з чим йому було спричинено
моральну шкоду, яку просив стягнути з
відповідача, оскільки вбачає саме його
провину у спричиненні останньої в
зв'язку з несприятливими умовами праці.
Від проведення судово-медичної
експертизи відмовився. Просив стягнути
моральну шкоду в зв'язку з
захворюваннями, вказаними в довідці
МСЕК як професійні - хронічна
попереково - крижова радикулопатія та
сілікоз. Просив задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача з позовом не
погодився в повному обсязі, суду
пояснив, що позивач працював на ш.
«Самсонівська - Західна» з 2004 року по 2007
рік. На той час на даній шахті кількість
пилу була меншою ніж на інших шахтах. В
матеріалах справи відсутні письмові
підтвердження спричинення моральної
шкоди позивачу ПАТ «Краснодонвугілля».
Розмір моральної шкоди 60000 грн. нічим не
обґрунтований. Просив в задоволенні
позову відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому
засіданні пояснив, що позивачу вперше
було встановлений ступень втрати
професійної працездатності в розмірі
25% 25 травня 2008 року. Просив ухвалити
рішення на розсуд суду.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України розгляд
даної справи належить до компетенції
суду. Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
перевіривши письмові матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, дійшов до наступного висновку.

Позивач з 19.01.2004 року по 06.12.2007 року
працював на ш. «Самсонівська - Західна»
ПАТ «Краснодонвугілля» на підземних
роботах з повним робочим днем, про що
свідчить копія

3

трудової книжки позивача, яка додана до
матеріалів справи /а.с. 4-5/.

Згідно довідки обласної МСЕК від
16.07.2008р. первинно позивачу встановлено
ступень втрати професійної
працездатності в розмірі 25% з 25 травня
2008 року по хронічній попереково -
крижовій радикулопатії праворуч зі
стійким помірно вираженим больовим
синдромом на фоні остиохондроза
попереково - крижового відділу хребта
та 15% втрати працездатності по сілікозу
першого ступеню та встановлена 3-тя
група інвалідності (причина
інвалідності - професійне
захворювання) (а.с.75).

Згідно довідки МСЕК від 08.11.2011 року,
позивачу встановлено стійку втрату
професійної працездатності в розмірі
55% безстроково: 40% непрацездатності по
хронічній попереково - крижовой
радикулопатії праворуч зі стійким
помірно вираженим больовим синдромом
на фоні остиохондроза попереково -
крижового відділу хребта та 15% втрати
працездатності по силікозу першого
ступеню /а.с. 52/.

Згідно виписки з амбулаторної карти
ЛОКБ від 14.04.2008р., позивачу було
встановлено діагноз хронічна
попереково - крижова радикулопатія,
сілікоз. Захворювання професійні
(а.с.13).

З історії хвороби ОСОБА_1 вбачається,
що позивач знаходився на лікуванні в
неврологічному відділенні
регіонального медико -
реабілітаційного центру м. Красний Луч
з 31.10.2008 року по 23.11.2008 року з діагнозом
остеохондроз поперекового відділу
хребта, протрузія диску L4L5 стан після
операції (05.03.2007 року), видалення грижі
диску L4L5. Корешковий синдром L5S1 справа.
Больовий синдром помірний.
Остеохондроз шийного відділу хребта.
Плечелопаточний періартрит
двохсторонній. При надходженні у
відділ скарги на біль в ногах, біль в
стегнах по внутрішній поверхні,
пахових областях, в стопах, німіють
стопи, обмеження руху в суглобах ніг
більше справа, біль в руках, в плечових
суглобах, плечах, німіє ліва рука.
Захворювання визнано професійним з 2008
року. Після проведеного лікування
рекомендовано спостереження
невролога, 2 рази на рік курсове
лікування /а.с. 18/.

З епікрізу позивача №4688-761,
вбачається, що він знаходився на
стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділенні лікарні
м.Єнакієво з 24.07.2010р. по 07.08.2010р.Діагноз -
двосторонній коксартроз, асептичний
некроз головок бедер, больовий синдром
справа з різким порушенням опори та
руху, остеохондроз поясничного відділу
хребта, сіліказ. Анамнез захворювання -
хворіє близько 3 років. В березні 2010р.
діагностований двосторонній
коксартроз, асептичний некроз головок
бедер. 26.07.2010р. здійснено тотальне
ендопротезування правого
тазобедреного суглобу (а.с.10).
Вподальшому 12.08.2011р. здійснено
тотальне ендопротезування лівого
тазобедреного суглобу (а.с.9).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6
пояснила, що позивач є її чоловіком. Він
постійно відчуває біль в ногах, спині,
має задишку. Була проведена операція по
видаленню грижі, ендопротезування обох
тазобедревих суглобів, й фізичним
трудом він займатися не може. Став
відчувати себе непотрібним
суспільству. З цього приводу стали
виникати сварки. Якщо раніше він
активний спосіб життя, займався
господарством, обробляв город, то на
цей час став пасивним, за станом
здоров'я ОСОБА_1 не в змозі працювати,
невеликі фізичні навантаження
спричиняють йому незручності та біль.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що позивача знає давно.
Зазначила, що позивач завжди вів
активний спосіб життя, однак в зв'язку з
захворюваннями фізичні навантаження
для нього неможливі. З цього приводу
ОСОБА_1 став пригніченим, скаржиться на
біль в хребті, ногах.

Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 08.10.2008р. №20-рп/2008р., право
застрахованих громадян, що потерпілі
на виробництві від нещасного випадку
або професійного захворювання, на
відшкодування моральної шкоди, є
захищеним правилами ст. 1167 ЦК України
та положеннями ст. 237-1 КЗпрП України,
згідно приписів яких їм надано право
відшкодовувати моральну шкоду за
рахунок власника або уповноваженого
органу (роботодавця). З зазначенням, що
встановлений законодавцем розподіл
обов'язків щодо відшкодування
моральної шкоди потерпілим на
виробництві від нещасного випадку та
професійного захворювання не
суперечить вимогам статті 22
Конституції України.

При розв'язанні спору по суті, суд
враховує, що незалежно від вини
фізичної та юридичної особи
відшкодовується завдана нею моральна
шкода, якщо шкода завдана каліцтвом,
іншим

4

ушкодженням здоров'я внаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки (ч. 2 ст. 1167
ЦК України).

Таким чином, застосуванню підлягають
норми цивільного законодавства щодо
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди, а саме - ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Правові, економічні, соціальні та
організаційні основи діяльності,
пов'язаної з об'єктами підвищеної
небезпеки, встановлено Законом України
«Про об'єкти підвищеної небезпеки» від
18 січня 2001 року N 2245-III. Статтею 1 цього
Закону визначено, що об'єкт підвищеної
небезпеки - це об'єкт, на якому
використовуються, виготовляються,
переробляються, зберігаються або
транспортуються одна або кілька
небезпечних речовин чи категорій
речовин у кількості, що дорівнює або
перевищує нормативно встановлені
порогові маси, а також інші об'єкти як
такі, що відповідно до закону є
реальною загрозою виникнення
надзвичайної ситуації техногенного та
природного характеру.

Згідно Наказу Держнаглядохоронпраці
від 26.01.2005 N 15, до Переліку робіт з
підвищеною небезпекою, п.64 належать
Підземні роботи на шахтах та рудниках.

Тобто, підземні роботи на
підприємствах вугільної
промисловості, зокрема, в шахті, є
роботами, що належать до шкідливих і
особливо важких умов праці й
пов'язані з дією джерела підвищеної
небезпеки.

Як вбачається з акту 22.05.2008 року
розслідування хронічного професійного
захворювання ОСОБА_1, комісією
проведено розслідування випадку
хронічного професійного захворювання
-хронічна попереково - крижова
радикулопатія праворуч зі стійким
помірно вираженим больовим синдромом
на фоні остиохондроза попереково -
крижового відділу хребта, сілікоз 1
стадія повільний розвиток.
Захворювання професійні. Відповідно до
п. 17 акту, причина професійного
захворювання - запиленість повітря
робочої зони понад встановлені норми,
вимушені нахили корпусу більш 30
градусів-159 разів на зміну при нормі
(50-100 разів). Тривалі фізичні
перевантаження організму.
Недосконалість технології. Підвищені
та знижені температури, відсутність
природного освітлення, особистий ризик
для особистого життя, робоча поза
вимушена стоячи. Згідно з висновками
акту умови праці, технічний та
організаційний рівень робочого місця
не відповідав вимогам стандартів
системи безпеки праці /а.с. 7/.

Відповідно до статей 4, 7 Закону України
«Про охорону праці», державна політика
в галузі охорони праці базується на
принципах: пріоритету життя і здоров'я
працівників по відношенню до
результатів виробничої діяльності
підприємства, повної відповідальності
власника за створення безпечних і
нешкідливих умов праці, умови праці на
робочому місці, безпека технологічних
процесів, машин, механізмів,
устаткування та інших засобів
виробництва, повинні відповідати
вимогам нормативних актів про охорону
праці.

Із вимог статей 21, 28, 34 Закону № 1105-XIV в
їх сукупності, вбачається, що право на
отримання потерпілим страхових виплат
у разі настання стійкої втрати
працездатності, у тому числі виплати
компенсації за моральну шкоду, виникає
у особи з дня встановлення їй стійкої
втрати працездатності вперше
висновком МСЕК.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку, що дійсно, умови праці
позивача були такими, які потягли за
собою професійне захворювання, в
зв'язку з чим було позивачу вперше
16.07.2008р. встановлено ступінь втрати
професійної працездатності в розмірі
25% по хронічній попереково - крижовій
радикулопатії праворуч зі стійким
помірно вираженим больовим синдромом
на фоні остиохондроза попереково -
крижового відділу хребта та 15% втрати
працездатності по сілікозу першого
ступеню, й повторно було встановлено 55%
втрати професійної працездатності
безстроково з 08.11.2011 року. Провина
відповідача по справі в
незабезпеченості належних умов праці
позивача на його робочому місці
підтверджується вищевикладеними
документами.

Судом критично оцінюються заперечення
представника відповідача в тій
частині, що позивачем не підтверджено,
що саме робота на підприємствах
відповідача мала наслідком професійне
захворювання, оскільки згідно трудової
книжки позивач тривалий час працював
на підприємствах «Краснодонвугілля»,
останнє місце роботи - шахта
«Самсонівська-Західна», де позивач
працював з 2004року по 2007р.

Таким чином, судом встановлено, що
ушкодження стану здоров'я позивача
відбулись внаслідок впливу негативних
факторів, пов'язаних з трудовою
діяльністю позивача на

5

виробництві, а саме - підприємстві
вугільної промисловості. Разом з тим,
суд приймає до уваги, що п. 3 ППВС
України від 31 березня 1995 року № 4 (з
наступними змінами), передбачено, що
відповідно до чинного законодавства,
моральна шкода складається з моральних
переживань у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, порушенні нормальних
життєвих зв'язків у зв'язку з
неможливістю продовження активного
життя, порушенні зв'язків з оточуючими
людьми, настанні негативних наслідків.
До моральної шкоди відносяться також
моральні і фізичні страждання, чи інші
негативні явища, заподіяні фізичній
особі протиправними діями.

Суд враховує, що незалежно від вини
фізичної та юридичної особи
відшкодовується завдана нею моральна
шкода, якщо шкода завдана каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я внаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.

В даному випадку моральна шкода - це
втрати немайнового характеру, які
позивач зазнав внаслідок моральних
страждань, негативних наслідків, які
знайшли свій вираз у погіршенні стану
здоров'я позивача, в переживаннях,
хвилюванні, які зазнає позивач в
зв'язку із погіршенням свого здоров'я, в
обмеженні його життєдіяльності.
Зазначені негативні явища мають місце
в зв'язку з невиконанням відповідачем
по справі свого обов'язку щодо
забезпечення належних умов праці
позивача, що призвело до професійного
захворювання та стійкої втрати
працездатності позивачем, а,
відповідно - до обмеження
життєдіяльності позивача.

Визначаючи розмір моральної
(немайнової) шкоди, суд виходить з того,
що в даному випадку позивачу
спричинено як фізичні так і душевні
страждання, що пов'язано із погіршенням
стану його здоров'я, обмеженням
життєдіяльності, також суд враховує
неможливість відновлення втрачених
життєвих функцій організму. Також
судом береться до уваги наявність
вимушених змін в життєвих та
виробничих стосунках позивача, стан
здоров'я позивача, при цьому суд
виходить із засад розумності,
виваженості та справедливості. Також
враховує, що позивач відмовився від
проведення судово-медичної експертизи
щодо встановлення
причинно-наслідкового зв'язку між
захворюваннями «хребтова грижа»,
«хронічна попереково - крижова
радикулопатія», «коксортроз»
«асептичний некроз головок бедер» та
ендопротезуванням лівого та правого
тазобедревих суглобів й просив при
визначенні суми моральної шкоди брати
до уваги захворювання, вказані як
професійні у висновку МСЕК, а саме -
хронічна попереково - крижова
радикулопатія та сілікоз.

З огляду на вищевикладене, заявлені
позовні вимоги по стягненню моральної
шкоди в сумі 60000 грн. є перебільшеними, в
зв'язку з чим суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача в рахунок
відшкодування моральної шкоди суму в
розмірі 8000 грн., в іншій частині в
задоволенні позову - необхідно
відмовити за необґрунтованістю.

Судові витрати розподілити відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України

Керуючись ст. ст. 1, 23, 268, 1167 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, ст. ст.
233, 237-1 КЗпрП України, Постановою
Пленуму ВСУ за № 4 від 31.03.1995 р. «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», суд, -

В И Р
І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
«Краснодонвугілля», за участю третьої
особи Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань в м.
Краснодоні Луганської області про
стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Краснодонвугілля» на
користь ОСОБА_1 в рахунок
відшкодування моральної шкоди суму в
розмірі 8000 гривень.

В задоволенні позову в іншій частині -
відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Краснодонвугілля» на
користь держави судовий збір в розмірі
15,30 гривень.

Судові витрати щодо сплати судового
збору в розмірі 99,4 гривень
компенсувати за рахунок держави.

6

На рішення може бути подана апеляційна
скарга протягом десяти днів з моменту
проголошення рішення в Апеляційний суд
Луганської області через
Краснодонський міськрайонний суд
Луганської області.

Суддя:
О. О. Маньковська