Головуючий суду 1 інстанції - Чаркіна
Доповідач - Украінцева Л.Д.
Справа № 435/4452/13-ц
Провадження № 22ц/782/4853/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2013 року Колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Луганської області у складі:

Головуючого - Украінцевої Л.Д.

Суддів: Фарятьєва С.О., Іванової
І.П.

при секретарі: Вербицькому І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську на
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 14.10.2013р.

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
визнання дій протиправними та про
покладання зобов'язання призначити
страхові виплати у зв'язку звиробничою
травмою,-

встановила:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з
даною позовною заявою, в обґрунтування
якої вказав, що 30 травня 1969 року під час
проходження технологічної практики в
Комунарській геологорозвідувальній
експедиції на шахті
"Селезньовка-Восточная" він - на той час
студент Комунарського
горнометалургійного інституту отримав
виробничу травму у вигляді
травматичної ампутації першого пальця
і контрактури другого пальця правої
кисті з втратою 40% професійної
працездатності, що підтверджено
відповідним актом форми Н-1 від 30 травня
1969 року про такий нещасний випадок на
виробництві. З вказаним актом він 15
червня 2009 року звернувся до
відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Луганську з проханням призначити
відповідні страхові виплати. Але
відповідач відмовив йому в цьому,
рекомендувавши звернутись до суду з
питаннями встановлення факту такого
нещасного випадку на виробництві та
легітимності акту форми Н-1.

Рішенням від 27 листопада 2009 року
Жовтневий районний суд м. Луганська
встановив факт нещасного випадку на
виробництві з ОСОБА_2 30 травня 1969 року,
але апеляційний суд Луганської області
це рішення місцевого суду скасував,
вказавши у своєму рішенні від 04 липня
2011 року, що даний факт нещасного
випадку вже був встановлений
відповідним актом, а його легітимність
судового підтвердження не потребує.
Оскільки повторне звернення до
відповідача щодо страхових виплат
позитивного результату не дало,
позивач просить суд визнати такі дії
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську
протиправними та покласти на
відповідача зобов'язання призначити
йому страхові виплати у зв'язку з
отриманою ним 30 травня 1969 року
виробничою травмою.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Луганська від 14.10.2013р. позов задоволено.

Дії відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Луганську по відмові у призначенні
ОСОБА_2 страхових виплат у зв'язку з
отриманою ним 30 травня 1969 року
виробничою травмою - визнано
протиправними.

Зобов'язано відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську
призначити ОСОБА_2 страхові виплати у
зв'язку з отриманою ним 30 травня 1969 року
виробничою травмою.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позову в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
вимог позивача про відшкодування
шкоди, заподіяної каліцтвом, пов'язаним
з виконанням трудових обов'язків, суд
застосував закон, який не поширюється
на дані правовідносини.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішенням суду не
відповідає.

Відповідно до ст.. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У ч.3 ст. 303 ЦПК України вказано, що
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права, які є обов'язковою
підставою для скасування рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
30.05.1969 року позивач під час проходження
виробничої практики отримав травму
пальця правої руки, про що складено акт
форми НЛ про нещасний випадок від 30.05.1969
року. Відповідно до вказаного акту
ОСОБА_2 був студентом Комунарського
горно - металургійного інституту.

Внаслідок вищезазначеного випадку
позивач групу інвалідності не отримав
та визнано, що втратив 40 % професійної
працездатності , про свідчить довідка
МСЕК.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» - особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Статтями 440, 456 ЦК 1960 р., Правилами
відшкодування підприємствами,
установами, організаціями шкоди,
заподіяної робітникам і службовцям
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з їх роботою,
затвердженими постановою Державного
комітету Ради Міністрів СРСР з питань
праці і заробітної плати і Президії
ВЦРПС від 22 грудня 1961 р. N 483/25 (із змінами
та доповненнями від 3 вересня 1963 р., 28
серпня 1968 р., 4 квітня 1972 р.), які діяли на
час отримання потерпілим трудового
каліцтва, передбачено, що
відповідальність підприємства,
установи, організації за шкоду,
заподіяну робітникам та службовцям,
настає у разі, якщо каліцтво або інше
ушкодження здоров'я робітника чи
службовця мало місце з вини
підприємства, установи, організації.

Аналогічне правило було закріплене і в
пізніше прийнятих редакціях Правил
відшкодування шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи
актом розслідування нещасного випадку
від 30 травня 1966 р. вини організації у
нещасному випадку, що стався з
позивачем, не встановлено (а.с.5-6).

Зважаючи на те, що до набрання чинності
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності» 1105-XIV потерпілий не мав
права на відшкодування шкоди, оскільки
у нещасному випадку не було вини
організації, то у нього відсутні
підстави для отримання відшкодування
від відділення виконавчої дирекції
Фонду.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції на ці
обставини уваги не звернув та
помилково прийшов до висновку про
задоволення позову.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

При таких обставинах колегія суддів
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати у зв'язку з
неправильним застосуванням норм
матеріального права та постановити
нове рішення, яким у задоволені позову
відмовити.

Керуючись ст.ст.209,303,307,309,313,316 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 14.10.2013р. скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
визнання дій протиправними та про
покладання зобов'язання призначити
страхові виплати у зв'язку з виробничою
травмою, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом 20 днів безпосередньо
до Вищого спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: