Справа № 621/285/13- ц
Провадження № 2/621/385/13
19.06.2013 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Бережної Н.М.,
за участю секретаря судового засідання - Друпової А.О.,
представника позивача - адвоката Акульшиної Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя,
У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник, адвокат Акульшина Л.П., підтримали позовну заяву, наполягали на її задоволенні. ОСОБА_2 не заперечував проти того, що загальна вартість майна, яке залишається ОСОБА_3, перевищує загальну вартість його майна, вказуючи на те, що відповідач має дитину, а, отже, вона більше потребує у користуванні ним.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, про час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, шляхом телефонного дзвінка. Неодноразово цивільний чоловік ОСОБА_3 повідомляв по телефону, що відповідач не має змоги бути присутньою у судовому засіданні то у зв'язку із хворобою дитини, то у зв'язку з відрядженням або поганим самопочуттям, однак, судом не приймаються до уваги дані факти, оскільки, будь-яких доказів на підтвердження вищевказаних обставин відповідачем не надано. Таким чином, неявка відповідача ОСОБА_3 визнається судом, як неповажна. Крім того, оскільки, ОСОБА_3 заперечень проти позову не надавала, тому зі згоди позивача та його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.
Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому 14.06.2003 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, шлюбі, який було розірвано Зміївським районним судом Харківської області від 14.03.2013 року.
За період шлюбу було придбано наступне майно: холодильник «Самсунг», комп'ютер, м'які меблі (диван та 2 крісла), пилосос «LG», мікрохвильова піч, пральна машинка «LG», меблева стінка, прихожа (дитяча), прихожа, кухонний куток, портативний комп'ютер «Pocket Book».
Крім того, у судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, які показали, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та ними було придбано вищевказане майно.
Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно до ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Зі змісту ч. 1 ст. 69 СК України слідує, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.
Ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, під час якого придбали холодильник «Самсунг», комп'ютер, м'які меблі (диван та 2 крісла), пилосос «LG», мікрохвильову піч, пральну машинку «LG», меблеву стінку, прихожу (дитячу), прихожу, кухонний куток, портативний комп'ютер «Pocket Book», що підтверджено наданими доказами по справі. Отже, дане майно є спільною сумісною власністю. Відповідач ОСОБА_3, в порушення ст. 60 ЦПК України, доказів та заперечень проти позову не надавала.
Керуючись ст. ст. 11, 16 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 63, 68, 69, 70 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 197, 209, 212-215, 224- 226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя - задовольнити.
Майно, яке було придбане за час шлюбу ОСОБА_2 із ОСОБА_3, що є об'єктом права спільної власності подружжя - розділити.
- холодильник «Самсунг», вартістю 7800 грн.;
- комп'ютер, вартістю 3000 грн.;
- м'які меблі (диван та 2 крісла), вартістю 3000 грн.
- пилосос «LG», вартістю 2100 грн.;
- мікрохвильова піч, вартістю 900 грн.;
- пральна машинка «LG», вартістю 3000 грн;
- меблева стінка, вартістю 5000 грн.;
- прихожа (дитяча), вартістю 2000 грн.;
- прихожа, вартістю 2000 грн.;
- кухонний куток, вартістю 800 грн.;
- портативний комп'ютер «Pocket Book», вартістю 2000 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: