Справа № 2/408/368/13
2 грудня 2013 року
Біловодський районний суд
Луганської області в складі:
головуючого- судді
розглянувши у попередньому відкритому
судовому засіданні в залі судового
засідання у смт.Біловодськ цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, 3-ї особи Данилівської
сільської ради Біловодського району
Луганської області про визнання права
власності на жилий будинок і при
будинкові будівлі в порядку
спадкування за заповітом ,-
Позивачка звернулася до суду з
позовом, в якому просила визнати за нею
право власності в порядку спадкування
за заповітом на жилий будинок, якій
розташований по АДРЕСА_1, який належав
її батьку, ОСОБА_2, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_4. У зв*язку з відсутністю
свідоцтва про право власності на
будинок і надвірні будівлі на ім*я
батька вона не має змоги отримати
свідоцтво про право власності на
спадкове майно, що змусило її
звернутися до суду з позовом.
В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, які прохає
суд задовольнити повністю, вказавши
обставини звернення до суду , викладені
в позовній заяві, додавши, що у 1940-х
роках її дід ,ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1,
збудував спірний будинок у колгоспі
ім.Заповіт Леніна, членом якого був ,
зареєстрував його за собою в
погосподарських книгах. Старий будинок
її батько, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
добудовував і жив в ньому разом із
своєю дружиною, ОСОБА_3, та дітьми- з нею
та братом. За життя ,25 квітня 2005 року,
батько зробив на її ім*я заповіт на
вказаний будинок, оскільки вважав себе
його власником, який був посвідчений
секретарем Данилівської сільради
Сітенок Л. за реєстром № 40. В
Біловодському БТІ, куди вона
звернулася за документами на будинок,
їй повідомили про відсутність
правовстановлюючих документів на
жилий будинок. Нотаріус їй відмовив в
наданні свідоцтва про право на
спадщину за заповітом саме у зв*язку з
відсутністю документів на будинок на
ім.*я батька, ОСОБА_2. Після смерті
батька вона прийняла спадщину,
Відповідач- ОСОБА_3 до суду не з*явилася,
надала заяву з проханням розглянути
справу у її відсутності, позов визнає в
повному обсязі, додавши, що спірний
будинок не є спільною сумісною
власністю подружжя - її та ОСОБА_2,
оскільки будувався на кошти батьків її
чоловіка, який помер у ІНФОРМАЦІЯ_4.
Представник Данилівської сільської
ради Біловодського району Луганської
області Сітенок Л.С. заперечень проти
позову не має, вказав в суді, що спірний
будинок у погосподарських книгах
Данилівської сільської ради
Біловодського району з 1947 року
значиться за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
дідом позивачки, який після смерті
діда успадкував його син, ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, і в ньому став проживати
разом з дружиною та дітьми. В ньому ж на
час смерті спадкодавця проживала
позивачка зі своєю родиною.У родини
ОСОБА_2 був один будинок, який є спірним
в цій справі, більше нерухомого
майна у нього не було.
Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Згідно до ст. 10,11 ,60 ЦПК України сторони
та інші особи, які приймають участь у
справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Суд розглядає справу
в межах заявлених вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

На підставі ст. 55 Конституції України
кожен має право на звернення до суду
за захистом своїх прав і свобод.

Згідно до ст.1223 ЦК України право на
спадкування мають особи, визначені в
заповіті.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4,

заповітом від 24.04.2005року жилий будинок
з господарчими будівлями заповідав
доньці-

ОСОБА_1. Заповіт зареєстрований за
реєстром № 40 секретарем Данилівської
сільської ради Біловодського району
Луганської області.(арк..спр.8)Згідно
записів в по господарських книгах
Данилівської сільської ради
Біловодського району Луганської
області, здійсненими з 1947 року, спірний
будинок числиться за ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який був дідом позивачки .
Разом з дідом проживала родина -
дружина, три сина, поміж яких ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батько позивачки, що
підтверджується свідоцтвом про
укладання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у
1936 році, свідоцтвом НОМЕР_1 про
народження ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2,
батьками якого є вищеназвані особи, . В
погосподарських книгах за 1953-60 роки
головою двору вказана ОСОБА_7, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5( свідоцтво про
смерть серія НОМЕР_2).З 1961 року по 2005 рік
головою двору вказується ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

При вирішенні даного спору про
визнання права власності на спадкове
майно слід керуватися законодавством,
яке регулювало виникнення права
власності у самого спадкодавця, а саме-
вазівками по веденню погосподарського
обліку в сільських Радах народних
депутатів, затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 13 квітня
1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню
погосподарського обліку в сільських
Радах народних депутатів,
затвердженими Центральним
статистичним управлінням СРСР 12 травня
1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР від 31 січня 1966 року,
Інструкцією про порядок вчинення
нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР, затвердженою наказом Міністра
юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975
року № 45/5, Інструкцією про порядок
вчинення нотаріальних дій виконавчими
комітетами міських, селищних,
сільських Рад депутатів трудящих,
затвердженою наказом Міністра юстиції
УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими
нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій державними
нотаріальними конторами Української
РСР підтвердженням приналежності
будинку, який знаходиться в сільському
населеному пункті, можуть бути
відповідні довідки виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, які видавалися в тому числі і
на підставі записів у погосподарських
книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад
відносилось також питання узаконення
цих будівель та внесення записів про
право власності на будинки за
громадянами у погосподарські книги
місцевих рад.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. В погосподарських книгах при
визначенні року побудування
зазначається рік введення в
експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів
УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988
роках сільськими, селищними, районними
радами народних депутатів
ухвалювалось рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних рад із додатками списків
громадян, яким ці будинки належали.

Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу України від 13
грудня 1995 року № 56, передбачала
обов'язкову реєстрацію
(інвентаризацію) будинків і
домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4
Інструкції), в тому числі й на підставі
записів у погосподарських книгах (п. 20
Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічних актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Незважаючи на внесення записів у
погосподарські книги,ОСОБА_2 своє
право власності в БТІ не зареєстрував,
про що свідчить довідка КП
«Біловодське бюро технічної
інвентаризації»( арк..спр.19).

Рішенням 7 сесії 24 скликання
Данилівської сільської ради від 14.04.2003
року ОСОБА_2 у приватну власність була
передана земельна ділянка для
обслуговування жилого будинку та
господарчих будівель в с.Третяківка по
вул.Біловодського повстання 0,25 га(
арк..спр.10)

У зв.*язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
будинок позивач не змогла отримати в
державній нотаріальній конторі
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, про що свідчить постанова
№641/02-31 від 15.10.2013року і що явилося
підставою для звернення до судових
органів.

Згідно до ст.. 1299 ЦК України якщо у
складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов*язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна. Право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.

Враховуючи викладене суд вважає за
необхідне визнати за ОСОБА_1 право на
жилий будинок АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом з наступною
його державною реєстрацією..

В судовому засіданні позивачка
просить суд не стягувати судовий збір,
оплачений нею при поданні позовної
заяви до суду з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10,11,60, 212-215 ЦПК України, ст.1223 ЦК
України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
жилий будинок АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом з наступною
його державною реєстрацією..

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Біловодський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя

В.А.Карягіна