Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2013 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
усунення від права на спадкування за
законом, ?

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_2, третя особа:
Приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
про усунення від права на спадкування
за законом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначивши, що вона і ОСОБА_4 перебували
у законному шлюбі та проживали однією
сімєю.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, після його
смерті відкрилася спадщина. Вона,
своєчасно у шестимісячний термін
подала нотаріусу заяву про прийняття
спадщини. Діти ОСОБА_5 і ОСОБА_6 також
подали до нотаріуса заяви, в яких
відмовились від спадщини на її користь.

Син померлого ОСОБА_4 від першого шлюбу
- ОСОБА_2 також подав заяву нотаріусу
ОСОБА_3 про прийняття спадщини.

Останні три роки перед смертю ОСОБА_4
тяжко хворів, під час хвороби він
потребував як моральної так і
матеріальної допомоги.

ОСОБА_2 - син ОСОБА_4 від першого шлюбу
проживав окремо від батька і більше
сорока років не спілкувався із ним.

Під час хвороби ОСОБА_4 намагався
налагодити стосунки із сином оскільки
потребував підтримки та піклування від
свого сина. Проте ОСОБА_2 ухилявся від
надання допомоги спадкодавцю, який
потребував такої допомоги через тяжку
хворобу. Таке ухилення полягає в
умисних діях чи бездіяльності,
спрямованих на ухилення від обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю. ОСОБА_2 знав про хворобу
батька, знав, що той потребує
матеріальної та моральної підтримки.
Відповідач мав змогу надати батьку
матеріальну та моральну допомогу.
Проте не зробив нічого.

Увесь догляд за спадкодавцем
здійснювала вона та її діти, саме вони
піклувалися про нього до останніх днів,
здійснювали необхідний догляд та
сплачували за лікування. Вони також
організували та оплатили поховання
спадкодавця. Відповідач же не бажав
підтримувати жодних стосунків із
батьком, і навіть не спілкувався із ним.

Таким чином, вона змушена була
звернутися до суду та просить усунути
ОСОБА_2 від права на спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_4
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_7 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач -
ОСОБА_2, позовні вимоги не визнав, проти
їх задоволення заперечував.

В судове засідання третя особа -
Приватний нотаріус Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
не з'явилась. Про день, місце та час
проведення судового засідання
сповіщена належним чином. До суду
надіслала письмову заяву, в якій
просила розгляд справи провести за її
відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, свідків,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі з 16
вересня 1975 року, який було
зареєстровано Відділом реєстрації
актів цивільного стану Кіровського
районну м. Дніпропетровська, актовий
запис № 827 (а.с. 6).

ОСОБА_4 був батьком ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_2.

Останні три роки перед смертю ОСОБА_4
хворів, що підтверджується лікарськими
довідками та виписками (а.с.60-65).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с. 7).

Після його смерті з заявами про
прийняття спадщини до нотаріуса
звернулися ОСОБА_1 - дружина померлого
та ОСОБА_2 - син померлого від першого
шлюбу. Інші діти померлого ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 відмовилися від спадщини після
смерті свого батька на користь своєї
матері ОСОБА_1.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України
не мають права на спадкування за
законом повнолітні діти, які ухилялися
від виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця, якщо ця обставина
встановлена судом.

На підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
посилалася на те, що відповідач не
піклувався про батька, не відвідував
його, не надавав допомоги, яку він
потребував в силу стану свого здоров'я
та неналежного матеріального стану.

Згідно із п.6 Постанови Пленуму
Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування» вирішуючи спір про
усунення від права на спадкування слід
враховувати поведінку особи, розуміння
нею свого обов'язку щодо надання
допомоги, її необхідність для
існування спадкодавця, наявність
можливостей для цього, свідоме
невиконання такою особою
встановленого законом обов'язку та
свідомого невиконання цього обов'язку.
Ухилення особи від надання
спадкодавцеві допомоги, якої він
потребував, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій.

Виходячи зі змісту зазначених норм, при
вирішення такого спору суд згідно
вимог ст. 214 ЦПК України повинен
встановити як факт ухилення
відповідачів від надання
спадкодавцеві допомоги, так і факт
перебування спадкодавця у
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цих осіб.

Під безпорадним станом слід розуміти
безпомічність особи, неспроможність її
своїми силами через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво фізично чи
матеріально самостійно забезпечити
умови свого життя, у зв'язку з чим ця
особа потребує стороннього догляду,
допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребував
допомоги, полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Свідки з боку позивача ОСОБА_5, ОСОБА_8
та ОСОБА_9, які були допитані у ході
судового засідання, зазначили що
ОСОБА_4 не міг самостійно пересуватися
та потребував сторонньої допомоги,
крім того свідок ОСОБА_9 зазначив, що
знав про існування у спадкодавця сина
від першого шлюбу однак ніколи його не
бачив.

Однак суд ставиться критично до
пояснень свідків, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що
офіційного медичного висновку, який би
підтверджував наявність у ОСОБА_4
безпорадного стану і необхідність
постійного стороннього догляду після
перенесеного інфаркту, немає.

Також позивачем не було надано доказів
щодо наявності у відповідача
можливості надавати своєму померлому
батьку матеріальну допомогу, але він її
умисно не надавав. Крім того, як
вбачається з матеріалів справи, а саме,
довідки з місця роботи відповідача та
рішення Апеляційного суду
Дніпропетровської області, ОСОБА_2
працює на посаді водія-експедитора та
його робота пов'язана з відрядженнями
за межі України.

Що стосується посилань позивача на те,
що відповідач не спілкувався з батьком,
то вони також є незмістовними, оскільки
доказів цієї обставини позивачем суду
надано не було. Натомість відповідачем
в своїх письмових запереченнях надано
фотокартки, на яких зображено родинні
свята на яких присутні позивач,
відповідач та спадкодавець.

Надання позивачем ОСОБА_1 доказів щодо
забезпечення медичною та матеріальною
допомогою померлого, хоч і може
позитивно характеризуватися з точки
зору моралі, але не свідчить про
навмисне ухилення ОСОБА_2 від обов'язку
щодо утримання батька, переконливих
доказів про те, що спадкодавець або ж
інші особи зверталися за допомогою, але
ж останній, маючи таку можливість, їм
відмовив - до суду не надано.

Щодо витрат позивача та її сина на
поховання, то вони можуть свідчити
лише про виконання свого обов'язку щодо
чоловіка та батька.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд не знаходить законних підстав для
усунення ОСОБА_2 від права на
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 і
суд вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог повністю.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 1224 ЦК України, ст . 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК
України, Постановою Пленуму Верховного
суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування», суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
усунення від права на спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_4,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
копії цього рішення.

Суддя
Н.Г.Остапенко