Справа № 1328/2-2-2311/11
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/211/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2013 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Гірник
Т.А., Мацея М.М.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

з участю ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6,
ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 07 березня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_7,
ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, ЛКП «Янів-405»,
МБТІ та ЕО, ОСОБА_5 про визнання
протиправними дій та зобов'язання
повернути півпідвальне приміщення у
користування мешканців, зобов'язати
ОСОБА_5 звільнити приміщення від
побутової хімії, відновити капітальні
стіни у житловому будинку, зобов'язати
МБТІ та ЕО внести зміни у поверховий
план, -

В С Т А Н О В И Л А:

22.07.2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_6,
ОСОБА_4 та ОСОБА_9 звернулися до суду з
вищезазначеним позовом, вимоги якого у
листопаді 2011 року збільшили, просили:
визнати протиправними дії
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, ЛКП «Янів-405»
та Львівського ОДКБТІ та ЕО,
зобов'язати Шевченківську районну
адміністрацію, ЛКП «Янів-405» повернути
підвальне приміщення під літ. 6-1 площею
12,50 кв.м., 7-1 площею 8,30 кв.м.; приміщення
коридору І - 11,40 кв.м. у користування
співвласників житлового будинку, а
також - зобов'язати ОСОБА_5 звільнити
приміщення 6-1, 7-1 від бутової хімії і
вивезти таку з будинку; зобов'язати
Шевченківську районну адміністрацію
Львівської міської ради, ЛКП «Янів-405»
створити комісію з участю провідних
спеціалістів для фіксування знищення
капітальних стін, зобов'язати ОСОБА_5 за
свої кошти відновити капітальні стіни
у будинку, зобов'язати МБТІ та ЕО внести
зміни у поверховий план житлового
будинку АДРЕСА_1, обумовивши наявність
у ньому підвальних приміщень під літ. 6-1
площею 12,50 кв.м., І - 11,40 м. та горища.

Оскаржуваним рішенням у
вищезазначеному позові відмовлено
повністю.

Рішення оскаржили ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_9, вважають, що
таке підлягає скасуванню із-за
порушення норм матеріального і
процесуального права. Просять його
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити їхні вимоги.

Інші учасники судового процесу
повідомлені належним чином, про що
свідчать рекомендовані повідомлення
про вручення їм поштових відправлень
(а.с. 166, 168, 169, 170), в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися,
причину своєї неявки суду не
повідомили, матеріалів справи
достатньо для розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та
її представника ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
підтримання апеляційної скарги,
заперечення ОСОБА_5, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід
відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції
України, статті 358 ЦК України всі
громадяни є рівними у своїх правах,
усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення цих прав, у тому числі
щодо захисту права спільної часткової
власності.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено наступні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Так, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру від 30.11.2001 року є власниками
квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, власниками
кв. НОМЕР_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_9 на
підставі свідоцтва про право власності
на квартиру від 02.12.2002 року. Відповідач
ОСОБА_5 на підставі договорів
купівлі-продажу є власником квартир
НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 у цьому ж
будинку. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебувають у
родинних відносинах, та з приводу
користування приміщеннями у АДРЕСА_1 у
них виникали спори раніше, що
підтверджується неодноразовими
зверненнями до правоохоронних органів.
Між ними також був спір щодо
примусового обміну квартир у даному
будинку.

На розгляді у Шевченківському
районному суді знаходились та
перебувають у провадженні кілька справ
за позовами сторін один до іншого щодо
незаконного, на їх думку, використання
підвальних приміщень, мансардного
поверху у будинку, усунення перешкод у
користуванні приміщеннями та
прибудинковою територією, а також
порушення правил санітарного стану й
інше.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 21.09.2011 року у справі
за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_2,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 до Шевченківської
райадміністрації, ОСОБА_5 та ін. про
усунення перешкод у користу ванні
приміщень, позов задоволено частково:
зобов'язано ОСОБА_5 не чинити переш код
позивачам у користуванні палісадником
загального користування, надавши ключі
до воріт палісадника, демонтувати у
приміщенні коридору загального
користування та на фасаді будинку
АДРЕСА_1 відеокамери спостереження,
загально-будинкову систему
сигналізації і додаткові лампи
освітлення та усунути перешкоди в
користуванні коридором загального
користування, звільнивши його від
крісел. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Дане рішення у частині зобов'язання
відповідача виконати певні дії не
оскаржувалося позивачами та
відповідачем ОСОБА_5

Відповідно до статті 40 Конституції
України усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачі 13.09.2011 року письмово
звернулися до Львівського міського
голови і таке зареєстроване у міській
раді 23.11.2011 року. Розпорядженням
міського голови від 05.12.2011 року № 653
«Про утворення комісії для розгляду
звернення мешканців» утворено комісію
для розгляду письмового звернення.

З відповіді на звернення, направленої
за підписом Львівського міського
голови Садового А. скаржниці ОСОБА_2 від
30.01.2012 року № 1104-вих-31, за результатами
роботи комісії вбачається, що такою
проведено виїзне засідання до
заявників та на засідання запрошено
ОСОБА_5 Комісією встановлено, що: на час
розгляду звернення є рішення судів про
розгляд частини питань, зазначених у
зверненні, а тому повторний їх розгляд
комісією не доцільний (а.с. 83).

Відповідно до затвердженої структури,
Шевченківська райадміністрація є
виконав чим органом міської ради. З
огляду на це, не підлягають до
задоволення вимоги позивачів про
створення Шевченківською
райадміністрацією Львівської міської
ради комісії з перевірки звернень
позивачів.

Щодо засвідчення комісією факту
знищення капітальних стін ОСОБА_5 у
будинку АДРЕСА_1, такий факт не
встановлений, оскільки позивачі не
надали доказів пошкодження
капітальних стін. Також не навели
доказів порушення їх прав. Крім того, не
зверталися до суду з клопотанням про
проведення експертизи.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про звернення громадян» громадяни
України мають право звертатись до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, установ, посадових
осіб відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями скаргами та
пропозиціями, що стосуються особистих
прав і законних інтересів та скаргою
про їх порушення. Позивачі не надали
доказів того, що вони зверталися до
Шевченківської райадміністрації
Львівської міської ради з вимогою
створити комісію для розгляду
зазначених вище питань та, що у
задоволенні такого клопотання їм було
відмовлено, або не розглянуто у
встановлений термін.

Стосовно вимог про звільнення від
побутової хімії приміщень у будинку
АДРЕСА_1, які належать на праві
власності ОСОБА_5, то позивачі також не
представили дока зів неналежного
використання власником житлових і
нежитлових приміщень, у т. ч. і щодо
зберігання побутової хімії. Таких не
здобуто і в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з копії листа від 14.07.2011
року СЕС Шевченківського району м.
Львова, при обстеженні 11.07.2011 року на
території подвір'я та прилеглій
території до будинку фактів
зберігання, розвантаження,
завантаження побутової хімії - не
встановлено, що підтвердилось також
при повторному обстеженні 14.07.2011 року у
присутності ОСОБА_5, майстра ЛКП
«Янів-407» Павліва М.М. (а. с. 60).

З огляду на викладене, районний суд
дійшов вірного висновку, що слід
відмовити у задоволенні позовних вимог
про зобов'язання ОСОБА_5 звільнити
приміщення та вивезти побутову хімію і
відновити капітальні стіни у житловому
будинку.

Щодо інших вимог, зокрема: про
зобов'язання МБТІ та ЕО внести зміни у
поверховий план житлового будинку
АДРЕСА_1, обумовивши наявність
підвальних приміщень під літ. 6-1 площею
12,50 кв. м., І - 11,40 кв. м. та горища у
будинку, то суд першої інстанції
зазначив, що у задоволенні таких слід
також відмовити, оскільки бюро
техінвентаризації вносить зміни у
поверхові плани на підставі рішень.
Проте, зважаючи на відсутність
будь-яких доказів, у суду першої
інстанції були відсутні підстави для
ухвалення рішення про зобов'язання
відповідачів вчинити дії, які б
потягнули за собою обов'язок МБТІ та ЕО
внести зміни до технічної документації
на будинок АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками районного суду, оскільки
суд правильно застосував правові норми
та ухвалив правильне по суті рішення,
дійшовши його на основі повно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених
дослідженими в судовому засіданні
доказами, з дотриманням норм
матеріального й процесуального права.

Також, беручи до уваги позовні вимоги -
«про визнання дій відповідачів
протиправними», слід зазначити, що
положення ст. 16 ЦК України не
передбачають такого способу захисту
цивільних прав і інтересів як визнання
дій чи бездіяльності відповідача
протиправними.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтами не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для її
задоволення немає.

Разом з тим, слід зазначити, що дане
рішення суду першої та ухвала
апеляційної інстанцій не позбавляють
позивачів, за наявності достатніх
доказів, звернутися в суд з аналогічним
позовом - про звільнення приміщення від
побутової хімії, відновлення
капітальної стіни у житловому будинку,
зобов'язання повернути півпідвальне
приміщення у користування мешканців
будинку.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 1 ст. 307, ч. 1
ст. 308, ст. 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_2,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 07 березня 2012 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький
Д.І.

Судді:
Гірник Т.А.

Мацей М.М.