Справа № 481/1221/13-ц
Провадж.№ 2/481/454/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2013 р. Новобузький
районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого судді: Васильченко
Н.О.,

при секретарі: Юхименко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
громадянина таким, що втратив право
користування житловим приміщенням,
третя особа без самостійних вимог:
Новобузький районний сектор
управління Державної міграційної
служби України в Миколаївській
області,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2013 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовною заявою про визнання
відповідачки ОСОБА_2 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1 та покладанням
обов'язку на Новобузький РС УДМС
України в Миколаївській області зняти
відповідачку з реєстраційного обліку з
вищевказаного житлового приміщення,
посилаючись на те, що відповідачка
ОСОБА_2, яка є попереднім власником цієї
квартири, понад рік не проживає у
спірному приміщенні та вибула
проживати за іншою адресою, однак при
цьому залишається бути зареєстрованою
у вказаній квартирі і добровільно
знятися з реєстрації не бажає.
Наявність такої реєстрації
відповідачки у належній їй житловій
квартирі, створює їй перешкоди у
користуванні та утриманні цього
нерухомого майна, оскільки на
відповідачку нараховуються необхідні
комунальні платежі і остання
будь-якого часу може вселитися в спірне
приміщення, хоча вона і не являється
членом її сім'ї. Зазначені обставини,
порушують її права, як власника
житлового будинку, що і змусило її
звернутися до суду з відповідним
позовом.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3, згідно
договору про надання правової допомоги
№ 07 від 11.02.2013 року, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві,
заявлені позивачкою вимоги підтримав і
просив їх задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
на виклик суду не з'явилася, про дату,
час і місце судового розгляду справи
повідомлялася належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення їй судової повістки. Про
причину своєї неявки суд не повідомила,
проте направила до суду свої письмові
заперечення проти позову, в
обґрунтування яких зазначила, що вона
дійсно зареєстрована в с. Софіївка
Новобузького району, зважаючи на те, що
вона вже не є власником спірної
квартири, не є членом сім'ї позивачки,
відповідно не є наймачем цієї квартири,
питання про зняття її з реєстрації з
вказаного приміщення, у відповідності
до положень ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», може
вирішуватися відповідною міграційною
службою на підставі документів, які
свідчать про припинення підстав на
право користування житловим
приміщенням, яким є свідоцтво від 22.06.2012
року, що посвідчує право власності
позивачки на вказане житлове
приміщення. Однак позивачка з
відповідною заявою та свідоцтвом до
міграційної служби не зверталася,
відтак, враховуючи на те, що остання не
скористалася можливістю знати її з
реєстрації у встановленому
вищевказаним Законом порядку і
передчасно звернулася до суду з
вказаним позовом, просила у його
задоволенні відмовити.

Представник третьої особи без
самостійних вимог - Тунік І.А.,
завідувач Новобузького РС УДМС України
в Миколаївській області, в судове
засідання на виклик суду не з'явилася,
надала письмову заяву про можливість
розгляду справи за її відсутності,
своєї позиції щодо заявлених позовних
вимог позивачки не зазначила,
вирішення спору поклала на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника
позивачки, дослідивши письмові докази,
суд приходе такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом на підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру від 22 червня 2012 року, виданого
приватним нотаріусом Новобузького
районного нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за № 774, на
підставі акта про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
затвердженого начальником відділу ДВС
Новобузького РУЮ від 30 березня 2012 року,
ОСОБА_1 на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1.

У зазначеній квартирі залишається
зареєстрованою колишня її власниця
ОСОБА_2, що підтверджується довідкою
Новобузького РС УДМС України в
Миколаївській області від 05.07.2013 року №
992 та не заперечувалося самою
відповідачкою.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном. Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

При цьому статтею 346 ЦК України
передбачений перелік підстав
припинення права власності, який не є
вичерпним. Підставами припинення права
власності є юридичні факти (певні
обставини), з якими закон пов'язує
припинення права власності. За
загальним правилом припинення права
власності на певне майно в однієї особи
водночас означає виникнення права
власності на це ж майно в іншої особи.
Підстави припинення права власності
можуть бути як за волею власника, та і
незалежно від його волі.

З встановлених по даній справі
обставин вбачається, що право
власності ОСОБА_2 на належну їй на праві
власності квартиру АДРЕСА_1 було
припинено на законних підставах і
водночас позивачка ОСОБА_1 набула на цю
квартиру право власності на законних
підставах.

З матеріалів справи також вбачається,
що ОСОБА_2 фактично не проживає в
зазначеній квартирі вже понад рік, у
зв'язку з відкриттям виконавчого
провадження про стягнення з неї боргу
на користь ОСОБА_1, що мало місце 15.06.2009
року, відповідачка забрала з квартири
свої речі та вибула проживати за іншою
адресою - АДРЕСА_2.

Приписами ч.2 ст. 405 ЦК України
визначено, що член сім'ї власника
житла втрачає право на користування
житлом у разі відсутності члена
сім'ї без поважних причин понад один
рік, якщо інше не встановлено
домовленістю між ним і власником
житла або законом.

При судовому розгляді справи
встановлено, що відповідачка не є
членом сім'ї позивачки у справі.
Договір найму спірної квартири між
ними також не укладався.

Норма закону яка б регулювала порядок
визнання особи, яка не є членом сім'ї
власника (чи наймачем), такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням в діючому законодавстві,
зокрема, ЖК УРСР та ЦК України не
передбачена, з огляду на це, слід
застосувати аналогію закону, зокрема,
ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням на підставі
рішення суду є підставою для зняття з
реєстрації місця проживання особи
спеціальним органом в особі служби
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб.

Згідно правової позиції, висловленій в
постанові Верховного Суду України від
16.01.2012 року щодо неоднакового
застосування судом норм матеріального
права, вирішення питання про зняття
особи з реєстраційного обліку
залежить, зокрема, від вирішення
питання про право користування такої
особи жилим приміщенням відповідно до
норм житлового та цивільного
законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК
України; ст. 405 ЦК України).

Відтак, зважаючи на те, що позовні
вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2
такою, що втартила право користуватися
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1 при судовому розгляді справи
знайшли своє підтвердження і
відповідно пілягають задоволенню, слід
також задовольнити і похідні від таких
вимог вимоги позивачки про зняття
відповідачки з відповідного
реєстраційного обліку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України з відповідачки належить
стягнути на користь позивачки,
понесені останньою та документально
підтверджені судові витрати (судовий
збір), у розмірі 114 грн. 70 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання громадянина таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням, третя особа без
самостійних вимог: Новобузький
районний сектор управління Державної
міграційної служби України в
Миколаївській області, - задовольнити
повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що
втратила право користуватись житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язати Новобузький районний
сектор управління Державної
міграційної служби України в
Миколаївській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, понесені позивачкою на
оплату судового збору у розмірі 114 грн.
70 коп.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення, а
відповідачка та представник третьої
особи, які не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу у вказаний строк з
дня отримання ним копії цього рішення.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко