У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2013 року м.
Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Колодійчук В.М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2,
як законного представника
малолітнього ОСОБА_3, на рішення
апеляційного суду Житомирської
області від 22 травня 2014
року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» в
особі філії публічного акціонерного
товариства «Укрексімбанк» в м.
Житомирі до ОСОБА_4, малолітнього
ОСОБА_3, законний представник - ОСОБА_2,
управління Державної міграційної
служби у Житомирській області, орган
опіки та піклування Бердичівської
міської ради про виселення та зняття з
реєстрації,

в с т а н о в и в :

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариство «Державний
експортно-імпортний банк України» в
особі філії публічного акціонерного
товариства «Укрексімбанк» в м.
Житомирі звернулося до суду з
вищезазначеним позовом про виселення
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та
зобов'язання управління Державної
міграційної служби у Житомерській
області зняти їх з реєстраційного
обліку.

В обґрунтування позовних вимог
посилалося на те, що на підставі
рішення суду про стягнення з ОСОБА_2,
заборгованості за кредитним договором
в сумі 258 694 грн 87 коп., державним
виконавцем розпочата процедура
реалізації предмету іпотеки -
двокімнатної квартири за вище
зазначеною адресою, в квартирі
проживає відповідачка та її
неповнолітній син, які неправомірно
вселились і були зареєстровані в
спірній квартирі. На час укладення
договору іпотеки відповідачі не
проживали і не були зареєстровані в
квартирі, що є предметом іпотеки.
Власником спірної квартири є
ОСОБА_2 - іпотекодавець, який порушив п.
2.4.5 іпотечного договору, вселив у
квартиру відповідачів, їх реєстрацію
проведено без погодження з іпотеко
держателем.

Рішенням Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської
області від 07 лютого 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 22 травня
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове
рішення, яким виселено ОСОБА_4 та ОСОБА_3
з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
житлового приміщення.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про відшкодування
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, як законний
представник малолітнього ОСОБА_3
просить скасувати оскаржуване судове
рішення суду апеляційної інстанції і
залишити в силі рішення районного суду,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження у
справі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановленні в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Ухвалюючи у справі судове рішення про
відмову в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
банк не повідомив письмово про
добровільне виселення зі спірної
квартири ОСОБА_4 та її малолітнього
сина що є порушенням ст. 40 Закону
України «Про іпотеку»

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і ухвалюючи у справі нове
рішення про часткове задоволення
позову, апеляційний суду виходив з
того, що банком дотримано порядку
повідомлення, передбаченого ч. 3 ст. 109
ЖК України про звільнення мешканців
житлового приміщення переданого в
іпотеку і позов про виселення
відповідачів з квартири є
обґрунтований.

Позовні вимоги про зобов'язання
управління Державної міграційної
служби у Житомирській області зняти з
реєстраційного обліку осіб
зареєстрованих у спірній квартирі є
безпідставними відповідно до ст. 7
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в України».

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи допущено порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК
України як підстави для скасування
рішень.

На підставі наведеного та керуючись ст.
328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2, як законному представнику
малолітнього ОСОБА_3 у відкритті
касаційного провадження в справі за
позовом публічного акціонерного
товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» в
особі філії публічного акціонерного
товариства «Укрексімбанк» в м.
Житомирі до ОСОБА_4, малолітнього
ОСОБА_3, законний представник - ОСОБА_2,
управління Державної міграційної
служби у Житомирській області, орган
опіки та піклування Бердичівської
міської ради про виселення та зняття з
реєстрації відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
В.М. Колодійчук