Єдиний унікальний номер 234/5627/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
Маширо О.П.

суддів Баркова
В.М., Зайцевої С.А.

при секретарі
Сачко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_1, представника
ОСОБА_2, на рішення Краматорського
міського суду від 16 вересня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про стягнення гарантійної суми
та неустойки,

у с т
а н о в и в :

До апеляційного суду звернувся
представник відповідачки ОСОБА_2 з
апеляційною скаргою на рішення суду,
яким були задоволені позовні вимоги
ОСОБА_3 та з ОСОБА_2 на її користь
стягнуто 10 000 грн. у відшкодування
гарантійної суми та неустойку у тому ж
розмірі.

Додатковим рішенням суду від 27
листопада 2013 року у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_4 позивачці
ОСОБА_3 було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що
18 липня 2011 року сторони уклали
попередній договір, за яким домовились
про те, що ОСОБА_2 продасть, а ОСОБА_3
купить житловий будинок АДРЕСА_1
(а.с.6-7).

У якості авансу ОСОБА_3 сплатила
продавцеві 10 000 грн. Сторони також
домовились, що у разі не укладання
договору купівлі-продажу у строк не
пізніше 10 вересня 2011 року з вини
продавця, той повертає покупцеві не
тільки авансовий платіж, а й неустойку
у такій же сумі (п.5.2 договору).

Суд першої інстанції установив, що
угода не відбулась з вини відповідачки
ОСОБА_2, яка не оформила належним чином
своє право власності на спірний
будинок, хоча попередній договір зі
ОСОБА_3 уклала та взяла аванс, тому суд
задовольнив вимоги позивачки та
стягнув з ОСОБА_2 на її користь
авансовий платіж у сумі 10 000 грн. та
обумовлену сторонами неустойку у такій
же сумі.

В апеляційній скарзі представник
відповідачки ОСОБА_2 просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
відмову ОСОБА_3 у позові, оскільки
вважає, що рішення є незаконним, таким,
що не відповідає вимогам матеріального
права.

Так, суд першої інстанції не прийняв до
уваги, що ОСОБА_2 не отримувала ніяких
коштів від ОСОБА_3. Насправді позивачка
передала аванс ОСОБА_4, яка мала
оформити необхідні документи для
укладання у подальшому договору
купівлі-продажу.

Між тим, ОСОБА_4 не тільки не виконала
умови договору, а й незаконно
утримувала у себе правовстановлюючі
документи на будинок, що було
встановлено рішенням Краматорського
міського суду від 23 жовтня 2012 року.

У судовому засіданні ОСОБА_2
запропонувала позивачці укласти-таки
договір після відібрання документів у
ОСОБА_4, однак ОСОБА_3 відмовилась.

Суд першої інстанції також не прийняв
до уваги, що вказаним рішенням суду від
23 жовтня 2012 року було встановлено, що
грошові кошти у сумі 10 000 грн. отримала
саме відповідачка ОСОБА_4, а не ОСОБА_2.

Оскільки договір купівлі-продажу не
був укладений з вини ОСОБА_4,
представник апелянтки вважає, що у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід
відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, рішення суду
залишити без змін, з таких підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
тобто ухваленим у відповідності до
вимог процесуального судочинства на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване
судове рішення відповідає вимогам
процесуального і матеріального закону,
тому підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції всебічно, повно і об"єктивно
дослідив надані сторонами докази,
правильно встановив фактичні
обставини справи та зробив правильні
правові висновки про те, що вимоги
позивачки є підставними та
обґрунтованими.

У рішенні наведені відповідні мотиви, з
яких суд його ухвалив. Ці мотиви не
суперечать закону та не спростовуються
доводами скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 18
липня 2011 року ОСОБА_3 як покупець та
ОСОБА_2 як продавець у простій
письмовій формі уклали попередній
договір на підтвердження свого наміру
укласти у подальшому договір
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, який
належить продавцеві (а.с.6-7).

Сума угоди була встановлена сторонами
у 25 000 грн. або 3 125 доларів США - п.1.2
договору.

Сторони також вказали, що
безпосередньо договір купівлі-продажу
має бути укладений у строк до 10 вересня
2011 року та що продавець прийняв від
покупця 1 250 доларів США, що на час
підписання цього попереднього
договору становить 10 000 грн. - п.2.2
договору.

Крім того, цим договором сторони
обумовили також свою відповідальність
у разі не укладання договору
купівлі-продажу, а саме: якщо договір не
буде укладений з вини покупця у строк
до 10 вересня 2011 року, то сплачений
продавцеві авансовий платіж лишається
у продавця, а також покупець сплачує
неустойку у тій сумі - 10 000 грн.; якщо ж
угода не буде укладена з вини продавця,
то той повертає покупцеві авансовий
платіж у повній сумі та також сплачує
неустойку у тій же сумі - п. 5.2 договору.

Суд першої інстанції установив, що
договір купівлі-продажу спірного
будинку не був укладений з вини
продавця ОСОБА_2, яка не оформила до 10
вересня 2011 року своє право власності на
спадковий будинок та не отримала
правовстановлюючі документи.

Укладаючи між собою попередній
договір, сторони передбачили, що у
такому разі продавець повинен не
тільки повернути отриманий авансовий
платіж, а й сплатити покупцеві
неустойку у такій же сумі - 10 000 грн.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що зроблений судом першої
інстанції правовий висновок є
підставним та обґрунтованим, тому
підстав для скасування рішення суду
немає.

Апеляційний суд не може прийняти
доводи апеляційної скарги про те, що
авансовий платіж ОСОБА_2 фактично не
отримувала, бо ці гроші були передані
нею відповідачці ОСОБА_4 для оформлення
правовстановлюючих документів,
оскільки з укладеного сторонами та
підписаного ними особисто
попереднього договору від 18 липня 2011
року вбачається, що грошові кошти у
сумі 10 000 грн. (або 1 250 доларів США)
покупець передала саме продавцю, а не
будь-якій іншій особі - п. 2.2 договору.

Більш того, заочним рішенням
Краматорського міського суду від 23
жовтня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про захист прав
споживачів, на яке посилається
представник апелянтки, також було
встановлено, що вказані грошові кошти
отримала продавець ОСОБА_2 (а.с.37-39).

Той факт, що у подальшому за її згодою
ці кошти були передані відповідачці
ОСОБА_4, з якою ОСОБА_2 19 липня 2011 року
уклала договір про надання
посередницьких послуг для надання їй
допомоги у підготовці
правовстановлюючих документів,
необхідних для укладання угоди, не
впливає на правильність висновків суду
першої інстанції про передачу
авансового платежу саме власниці
будинку ОСОБА_2, а не відповідачці
ОСОБА_4.

До того ж, вказаним заочним рішенням
Краматорського міського суду від 23
жовтня 2012 року з відповідачки ОСОБА_4 на
користь позивачки ОСОБА_2 були стягнуті
передані їй власницею будинку ОСОБА_2 10
000 грн. у якості спричиненої
матеріальної шкоди та пеня у сумі 122 400
грн. Вказане рішення суду набрало
законної сили (а.с.37-38).

Усі інші доводи апеляційної скарги
також були предметом дослідження у
суді, на правильність висновків суду
вони не впливають та зроблені судом
правові висновки не спростовують, тому
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити як безпідставну,
рішення суду як таке, що відповідає
вимогам закону, залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України,
апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, представника
ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Краматорського міського суду
від 16 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий:

Судді: