Справа № Провадження №1005/8155/2012 22-ц/780/314/13 Головуючий у І інстанції Журавський В.В.
Категорія4Доповідач у 2 інстанціїГолуб С.А.
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 березня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Приходька К.П.

суддів Голуб С.А., Таргоній Д.О.

при секретарі Дрозд О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні господарськими спорудами,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року позивач пред»явив в суді названий позов посилаючись на те, що він є власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1, відповідно до Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.08.2012 року.

Відповідачі, які є користувачами суміжної земельної ділянки, у квітні 2012 року змістили огорожу між земельними ділянками, тим самим унеможливили його (позивача) доступ до колодязя, який є складовою вищезазначеного домоволодіння, пошкодивши хвіртку, закріпивши її нерухомо в якості секції огорожі.

Просив зобов'язати відповідачів в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили за власний рахунок усунути перешкоди створені йому в користуванні та розпорядженні своїм майном, шляхом очищення від піску колодязя питного, який значиться під літерою «К» на викопіюванні з плану будівельного кварталу на земельну ділянку АДРЕСА_1, та знесення самовільно встановленої огорожі між будинками № 83 та № 85 по вулиці Червоноармійській у місті Борисполі Київської області, а також звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, користувачем якої він (позивач) є.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2012 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідачі оскаржили його в апеляційному порядку з підстав ухвалення рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права. Просять рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянтів та позивача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.12.1973 року, що вбачається з Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.08.2012 року.

До складу вказаного домоволодіння входить колодязь питний, який значиться під літерою «К», що вбачається з викопіювання з плану будівельного кварталу на земельну ділянку АДРЕСА_1.

Відповідачі обмежили доступ позивача до колодязю під літерою «К» та хвіртки, встановивши огорожу, а в подальшому знищили, засипавши колодязь піском і знявши бетонне кільце, а хвіртку зробили частиною своєї огорожі.

Суд погодився з обраним позивачем способом захисту свого права власності і зобов»язав відповідачів усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом знесення огорожі між будинками.

Судова колегія погоджується із висновками суду в тій частині, що позивач має право на користування своєю власністю і це право підлягає захисту. Однак, на думку колегії суддів, суд безпідставно погодився із обраним позивачем способом захисту порушеного права, а саме знесенням огорожі з наступних підстав.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із положеннями ст.ст. 16, 391,386 ЦК ЦК України власник вправі звернутись до суду з вимогою про захист порушенного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушенного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

Як вбачається із матеріалів справи, довжина огорожі, яка розділяє домоволодіння, становить близько 100 метрів. Знесення усієї огорожі по усій довжині земельної ділянки при тому, що доступ до колодязя та хвіртки може бути забезпечений і у менш обтяжливий спосіб, а саме виділення відповідачами проходу до них, на думку колегії суддів є неадекватним змісту порушенного права.

При розгляді апеляційної скарги позивач суду пояснив, що перенесення відповідачами огорожі в бік його будинку по усій довжині земельної ділянки в наступному створить йому перешкоди у оформленні права власності на земельну ділянку, а тому огорожа має бути встановлена на попередньому місці її розташування. Однак ці обставини не були підставою позову, позов заявлявся з підстав порушення відповідачами права позивача на користування об»єктами власності, а тому судова колегія погоджується із доводами апелянтів в тій частині, що позивач не надав суду доказів того, що за ним закріплювалась земельна длянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і в яких розмірах, що надавало би позивачу право ставити питання про порушення її меж.

Оскільки суд позбавлений можливості на власний розсуд змінювати способи захисту прав позивачів, що було б порушенням принципу диспозитивості цивільного судочинства ( ст. 11 ЦПК України) судова колегія не може змінити рішення суду в частині способу захисту порушеного права позивача на користування колодязем і хвірткою, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права з ухваленям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314,315 ЦПК України, колегія суддів-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити .

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 7 листопада 2012 року скасувати . Ухвалити по справі нове рішення. яким в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користування господарськими спорудами - відмовити у повному обсязі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів .

Головуючий

Судді