Справа № 357/4019/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2013 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Шовкопляс О. П.
,

при секретарі - Кузьменко Т.
Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, другої
Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори про визнання
спадкового заповіту недійсним, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, другої Білоцерківської міської
державної нотаріальної контори про
визнання спадкового заповіту
недійсним від 03.05.2012 року, у якому
просить суд визнати недійсним заповіт
ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_2, посвідчений
державним нотаріусом другої
Білоцерківської міської нотаріальної
контори Київської області Карпусь І.О.
від 03.05.2012 року.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1
посилається на те, що вона є донькою
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Після
його смерті залишилося спадкове майно.
03.05.2012 року її батько ОСОБА_3 заповів
ОСОБА_2 АДРЕСА_1. Вважає, що останній
заповіт був складений під психічним
впливом з боку ОСОБА_2. Вважає також, що
заповіт не відповідав волі її батька,
оскільки останній при житті
розповідав, що спірну квартиру
переоформить на неї. Волевиявлення
спадкодавця ОСОБА_3 при таких
обставинах не могло бути вільним, було
вчинено під впливом насилля і обману.

Позивачка ОСОБА_1, та її представники
ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні
цілком підтримали позовні вимоги та
доводи викладені в позові. Просили суд
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнали і пояснили, що ніякого
насильства до свого чоловіка ОСОБА_3
вона не застосовувала. Волевиявлення
ОСОБА_3 було добровільним.

Представник відповідача ОСОБА_7 в
судовому засіданні позов не визнала і
пояснила, що позивач і її представник
не надали суду доказів в підтвердження
позову.

Представник другої Білоцерківської
міської державної нотаріальної
контори в судове засідання не
з'явилася.В своїй письмовій заяві
просить суд розглянути справу у його
відсутності. Своїх заперечень проти
позову суду не надав.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, дослідивши докази по справі,
суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

З пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 в
судовому засіданні не було
встановлено, щоб на ОСОБА_3 хтось
здійснював тиск або на його
волевиявлення при складанні заповіту.

З тексту заповіту від 03 травня 2012 року,
посвідченого державним нотаріусом
другої Білоцерківської міської
нотаріальної контори Київської
області Карпусь І.О, вбачається, що
ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив
таке розпорядження:АДРЕСА_1 заповідав
ОСОБА_2.

У зв'язку з проханням заповідача ОСОБА_3
заповіт було зачитано, викладено з
його слів та підписано ним особисто.

Вказаний заповіт відповідає вимогам
для вчинення правочинів відповідно до
глави 16 ЦК України, а також глави 85 ЦК
України.

Так, відповідно до ст.1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї
смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що
право на заповіт має фізична особа з
повною цивільною дієздатністю. Право
на заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

ОСОБА_3 особисто розпорядилася своїм
майном.

Згідно до ст.1235 ЦК України заповідач
може призначити своїми спадкоємцями
одну або декілька фізичних осіб,
незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

В даному випадку ОСОБА_3 обрав своїм
спадкоємцем свою дружину ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст.1247 ЦК України
заповіт складається у письмовій
формі, із зазначенням місця та часу
його складення. Заповіт має бути
особисто підписаний заповідачем. Якщо
особа не може особисто підписати
заповіт, він підписується відповідно
до частини четвертої статті 207 цього
Кодексу. Заповіт має бути посвідчений
нотаріусом або іншими посадовими,
службовими особами, визначеними у
статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Вказаний заповіт складений
письмово та посвідчений нотаріусом.

Згідно до ст.1248 ЦК України
нотаріус посвідчує заповіт, який
написаний заповідачем власноручно або
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів. Нотаріус може на
прохання особи записати заповіт з її
слів власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів.
У цьому разі заповіт має бути вголос
прочитаний заповідачем і підписаний
ним. Якщо заповідач через фізичні
вади не може сам прочитати заповіт,
посвідчення заповіту має відбуватися
при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Статтею 1253 ЦК України
передбачено, що на бажання заповідача
його заповіт може бути посвідчений при
свідках. У випадках, встановлених
абзацом третім частини другої статті
1248 і статтею 1252 цього Кодексу,
присутність не менш як двох свідків при
посвідченні заповіту є обов'язковою.
Свідками можуть бути лише особи з
повною цивільною дієздатністю.
Свідками не можуть бути:

1) нотаріус або інша посадова, службова
особа, яка посвідчує

заповіт;

2) спадкоємці за заповітом;

3) члени сім'ї та близькі родичі
спадкоємців за заповітом;

4) особи, які не можуть прочитати або
підписати заповіт.

5. Свідки, при яких посвідчено заповіт,
зачитують його вголос

та ставлять свої підписи на ньому.

6. У текст заповіту заносяться
відомості про особу свідків.

Суд вважає, що вимоги ст.ст.1242,1252,1253 ЦК
України при складанні заповіту
виконані, оскільки заповіт складений
за допомогою загальноприйнятих
технічних засобів, посвідчений двома
свідками, зачитаний вголос.
Перешкоджень для залучення вказаних в
заповіті свідків немає, оскільки вони
не підпадають під заборону бути
свідками, тому що вони не вказані у
вищевказаних пунктах.

Відповідно до вимог ст.1257 ЦК
України заповіт, складений особою, яка
не мала на це права, а також заповіт,
складений з порушенням вимог щодо
його форми та посвідчення, є нікчемним.
За позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Суд вважає, що позивач ОСОБА_1, та її
представники ОСОБА_5, ОСОБА_6
відповідно до вимог ст.ст.10,11, 60 ЦК
України не надали суду доказів того, що
заповіт, складений з порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення.

Вони також не надали суду доказів того,
що волевиявлення заповідача ОСОБА_3 не
було вільним і не відповідало його
волі, оскільки в судовому засіданні
встановлено, що вказаний заповіт
ОСОБА_3 зробив за своєю волею.

Статтею 1254 ЦК України
передбачено, що заповідач має право у
будь-який час скасувати заповіт, а
також скласти новий заповіт. Заповіт,
який було складено пізніше, скасовує
попередній заповіт повністю або у тій
частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»
Правочин визнається вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
введення іншої сторони в оману щодо
обставин, які впливають на вчинення
правочину. На відміну від помилки,
ознакою обману є умисел у діях однієї
зі сторін правочину. Наявність
умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка
діяла під впливом обману. Обман щодо
мотивів правочину не має істотного
значення. Норми статті 230 ЦК України
не застосовуються щодо односторонніх
правочинів.

Оскільки заповіт відповідно до
вимог ст.1233 ЦК України є одностороннім
правочином, то і немає підстав вважати,
що він був вчинений під впливом обману,
а тому оспорюваний заповіт не може бути
визнаний судом недійсним з цих підстав.

Посилання позивача ОСОБА_1, та її
представників ОСОБА_5, ОСОБА_6 на те, що
заповіт був складений особою, яка не
мала на це права; заповіт був складений
з порушенням вимог щодо форми та
посвідчення і є нікчемним; заповіт не
відповідав волі ОСОБА_3, судом до уваги
не приймаються, оскільки в
підтвердження цих обставин не надано
належних доказів.

Таким чином, суд в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовляє за необґрунтованістю.

На підставі ст.ст. 202-203, 207, 210, 215, 231, 1233-1235.
1247-1248,1253-1254, 1257 ЦК України, керуючись
ст.ст. 10-11, 57-60, 209-210, 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання спадкового заповіту
недійсним - відмовити.

З повним рішенням суду, особи які брали
участь у справі, зможуть ознайомитись 17
вересня 2013 року.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка подається
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. П. Шовкопляс