Провадження №
Справа № 431/2163/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2013 року
Старобільський районний суд
Луганської області

у складі
головуючого судді
Форощука О.В.

при
секретарі Бахтин Н.І.,

Мозуль І.О.,

Солошенко О.О.,

за участю
позивача ОСОБА_3,

представника позивача
ОСОБА_4,

відповідач
ОСОБА_5,

представника
відповідача ОСОБА_6,

законного представника
неповнолітнього відповідача
ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Старобільську цивільну справу за
уточненим позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2013 року позивачка ОСОБА_3
звернулася до суду з позовною заявою до
відповідача ОСОБА_9, треті особи з боку
відповідача: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про
стягнення моральної шкоди.

04 вересня 2013 року позивачка ОСОБА_3
звернулася до суду з уточненою
позовною заявою до відповідачів ОСОБА_5
про стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування свого позову позивачка
ОСОБА_3 посилається на те, що
Старобільским РВ ГУМВС України в
Луганській області розслідувалася
криміналь на справа за № 29/12/0148 за
фактом дорожньо-транспортної пригоди,
яка мала місце 15 квітня 2012 року, в ході
якої вона отримала середньої тяжкості
тілесні ушкодження, що потяг ли
довготривалий розлад здоров'я. 29
листопада 2012 року Старобільським
районним судом Луганської області була
ро зглянута кримінальна справа №
1-н/1230/2012 року за звинуваченням ОСОБА_5 у
скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
286 КК України, відносно особи, яка
недосягла віку кримінальної
відповідальності та якого було визнано
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та
було встановлено наступне: ОСОБА_9
будучи рідною тіткою неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким знаходилась
мати ОСОБА_7, та яка одночасно є її
рідною сестрою відносно ОСОБА_7,
достовірно знаючи про вік
неповнолітнього племінника ОСОБА_5, що
він притягується до кримінальної
відповідальності за скоєні злочини,
про те, що він зовсім не має навиків і
досвіду до керування транспортним засо
бом та не має посвідчення водія, 15
квітня 2012 року близько о 3 годині ночі
надала сво єму неповнолітньому
племіннику ОСОБА_5 дозвіл на пере
бування в салоні автомобілю ВАЗ-210994
державний знак № НОМЕР_1, на якому вона
прибула на підставі довіреності.
Неповнолітній ОСОБА_5 перебуваючи в
салоні вказаного автомобіля, завів
двигун і у присутності неповнолітнього
ОСОБА_11 який теж перебував в салоні
автомобіля, почав рухатись по дорозі та
не справився з керуванням, скоїв наїзд
на неї і відповідно до висновку
судово-медичної експертизи № 132 (107) від
04 травня 2012 року, причинив їй травми, а
саме: закритий перелом лонних кісток з
права і ліва без зміщення та закритий
перелом правої ключиці зі зміщенням,
тобто середньої тяжкості тілесні ушкод
ження, що потягли за собою
довготривалий розлад здоров'я. Також у
цій дорожньо-транспортній пригоді
перебувавша з нею ОСОБА_12 теж отримала
легкі тілесні ушкодження.

У наслідок ДТП (дорожньо-транспортної
пригоди) вона була госпіталізована до
травмато логічного відділення
Старобільської ЦРЛ (центральної
районної лікарні) Луганської об ласті
де знаходилась на стаціонарному
лікуванні з 15 квітня 2012 року по 05 травня
2012 року та на лікування, згідно листів
призначення, нею були витрачені власні
кошти у розмірі - 1 715 гривень 66 копійок,
які їй у повному обсязі повернула
законний представ ник неповнолітнього
відповідача, ОСОБА_7

20 липня 2012 року за висновком
судово-автотехнічної експертизи № 1038/18
було встановлено про те, що дії
неповнолітнього ОСОБА_5 не відповідали
вимо гам пункту 12.1 Правил дорожнього
руху та знаходяться у причинному
зв'язку з настан ням наслідків в
дорожньо-транспортній пригоді.

29 листопада 2012 року Старобільським
районним судом Луганської області була
ви несена постанова про закриття
кримінальної справи і застосовані
примусові міри виховно го характеру. За
цією ж постановою суду ОСОБА_5 був
визнаний винним у скоєнній ДТП.

23 січня 2013 року Старобільським
районним судом Луганської області була
розгля нута цивільна справа № 2/431/84/2013
року за якою була укладена мирова угода
між ОСОБА_12 з однією сторони та ОСОБА_9,
ОСОБА_7 діючою в інтере сах
неповнолітнього ОСОБА_5 з другої
сторонни, за якою ОСОБА_9 та ОСОБА_7
зобов'язались відшкодувати
матеріальні та моральні збитки ОСОБА_12
Ухвала набрала чинності. Тому,
відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК
України об ставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

За час знаходження на лікуванні, вона
перенесла та продовжую переносити
больові від чуття, почуття страху, стан
здоров'я погіршився, сон став
супроводжуватися кошмарами та частим
безсонням. За час потрапляння до
лікарні та перші часи знаходження у
лікарні морально сприйняла те, що життя
закінчилось. У неї до теперішнього часу
знаходиться шпиця бо отримала перелом
правої ключиці зі зміщенням і за
живлення травми не у пов ному обсязі не
наступило, а тому вона продовжую
отримувати постійні больові відчуття.

Більш того,вона зустрічаюся зі
неповнолітнім ОСОБА_5, його матір'ю та
тіткою і які не тільки до тепе рішнього
часу не вибачилися, але ще своїм
ворожим, неповажним відношенням,
вислов лювалась так, що надавала знати
про те, що вони праві і вона начебто від
них безпідставно вимагаю гроші, та
таким чином продовжують їй наносити
моральні страждання та пере живання. І
тому на теперішній час зазначені
моральні страждання вона оцінює не
менш як у 40 000 гривень.

Однак, ОСОБА_9 відмовлялась в судовоу
засіданні від раніше наданих пояснень
про те, що вона надавала
неповнолітньому відповідачу ОСОБА_5
право на керування автомобілем яким
вона керувала на підставі довіреності,
а тому згідно з ч. 3 ст. 1187 ЦК України
зазначено, якщо особа, яка неправомірно
заволоділа транспортним засобом,...
завдала шкоди щодо її використання,
зберігання або ут римання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах. А тому, обов'язок
відшкодувати завдану шкоду джерела
підвищеної небезпеки покла дається на
неповнолітнього ОСОБА_5 відповідно до
вимог ст. 1179 ЦК Укра їни. Також правила
ст. 1179 ЦК передбачають, що неповнолітня
особа (у віці від 14 до 18 років)
відповідає за завданої нею шкоди, а ч. 2
цієї ж статті передбачено, що у разі
відсутності у неповнолітньої особи
майна, достатнього для відшкодування
завда ної шкоди, ця шкода
вішкодовується в частці, якої не
вистачає, або в повному обсязі її
батьками. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1193
ЦК України передбачено і те, що суд не
може зменши ти розмір шкоди, коли шкоди
завдано вчиненням злочину при
врахуванні матеріального становища
особи, яка завдала шкоди. Нею при подачі
позовних вимог було сплачено державне
мито у розмірі 1 відсотка від ціни
позову - 400 гривень та з неї було
стягнуто мито за послуги банку у
розмірі 4 гривні, а тому судові витрати
проила витребувати з відповідача.

Просила суд, стягнути на її користь з
неповнолітнього ОСОБА_5 моральну шкоду
у розмірі 40 000 гривень та витрати
пов'язані зі сплатою державного мита та
послуг банку у розмірі 404 гривні 00
копійок.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3
та її представник ОСОБА_4, виступаючий
за довіреністю свої позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили
суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5, представник
Відповідача ОСОБА_6 та законний
представник неповнолітнього
відповідача ОСОБА_7 у судовому
засіданні факт завдання моральної
шкоди не заперечували, однак суму
позовних вимог вважали
необґрунтованою та просили позов не
задовольняти.

Заслухавши думку сторін, вивчивши і
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню в зв'язку з
наступним:

Згідно копії постанови про
припинення кримінальної справи
Старобільського районного суду
Луганської області № 1-н/1230/3/2012 року від
29 листопада 2012 року (а.с.6-8) видно, що
кримінальна справа у відношенні
неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
за скоєння злочину передбаченого ч. 1
ст. 286 КК України була припинена, а до
неповнолітнього ОСОБА_5 була
застосована примусова міра виховного
характеру у вигляді передачі під
нагляд його матері ОСОБА_7. Дана
постанова не була оскаржена та
вступила в законну силу.

Виходячи зі змісту
вищезазначеної постанови суду
відповідач ОСОБА_5 був визнаний винним
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
286 КК України, але в силу того, що
відповідач ОСОБА_5 не досяг віку
кримінальної відповідальності,
кримінальна справа була припинена.
Крім того, постанова суду містить
відомості щодо отриманих позивачем
тілесних ушкоджень.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з противоправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Згідно ч. 5 ст. 23 ЦК України - моральна
шкода відшкодовується одноразово, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України - кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України -
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути - відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1187 ЦК
України зазначено, якщо особа, яка
неправомірно заволоділа транспортним
засобом,... завдала шкоди щодо її
використання, зберігання або ут
римання, зобов'язана відшкодувати її на
загальних підставах. А тому, обов'язок
відшкодувати завдану шкоду джерела
підвищеної небезпеки покла дається на
неповнолітнього ОСОБА_5

Відповідно до вимог ст. 1179 ЦК Укра їни,
неповнолітня особа (у віці від 14 до 18
років) відповідає за завданої нею
шкоди, а ч. 2 цієї ж статті передбачено,
що у разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для
відшкодування завда ної шкоди, ця шкода
вішкодовується в частці, якої не
вистачає, або в повному обсязі її
батьками.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1193 ЦК
України передбачено і те, що суд не може
зменши ти розмір шкоди, коли шкоди
завдано вчиненням злочину при
врахуванні матеріального становища
особи, яка завдала шкоди.

Відомостей про те, що неповнолітнім
відповідачем ОСОБА_5 або відповідачем
ОСОБА_7, яка є законним представником
неповнолітнього, відшкодована
моральна шкода, суду не надано.

Суд вважає, що позовні вимоги позивачки
ОСОБА_3 - підлягають частковому
задоволенню та вважає за необхідним
стягнути з неповнолітнього ОСОБА_5 на
користь позивачки ОСОБА_3 моральну
шкоду у розмірі 5 000 гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, тому суд стягує з
неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 на
користь позивачки ОСОБА_3, суму витрат
пов'язаних з судовим збором у розмірі 50
гривень 00 копійок.

На підставі ст.ст. 23, 1167, 1179, 1187, 1193 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10-11, 88, 169, 209,
212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про
стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з неповнолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_4
виданий Старобільським РВ ГУМВС
України в Луганській області 04 травня
2012 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
який проживає за адресою:АДРЕСА_2 на
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт
серія НОМЕР_5 виданий Старобільським РВ
УМВС України в Луганській області 25
серпня 2004 року, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1 в якості компенсації за
завдану їй моральну шкоду в розмірі 5 000
(п'ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з неповнолітнього
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія
НОМЕР_4 виданий Старобільським РВ ГУМВС
України в Луганській області 04 травня
2012 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2,
який проживає за адресою:АДРЕСА_2 на
користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт
серія НОМЕР_5 виданий Старобільським РВ
УМВС України в Луганській області 25
серпня 2004 року, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1 судові витрати у розмірі 50
гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.В. Форощук