Справа №591/2497/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сибільов Олексій
ВалерійовичНомер провадження
22-ц/788/1768/13 Суддя-доповідач - Семеній
Лідія. Іванівна. Категорія - 24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2013 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

Головуючого - Семеній Л. І.,

суддів - Білецького О. М. , Шевченка В. А.

з участю секретаря судового засідання -
Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 12 червня 2013 року

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сумитеплоенерго» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за надані
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Зарічного районного
суду м. Суми від 12 червня 2013 року позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»
(далі - ТОВ «Сумитеплоенерго»)
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Сумитеплоенерго» заборгованість за
надані послуги з централізованого
опалення та гарячого водопостачання в
сумі 3423,65 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність рішення,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
ухваленого з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову.

Зазначає, що укладеним з позивачем
договором про надання послуг з
опалення та постачання гарячої води
абонентської плати не передбачено, а
надані та спожиті за договором послуги
своєчасно ним оплачені. Вказує, що про
судовий розгляд справи його не було
повідомлено, суд не застосував
наслідки пропуску позивачем строку
позовної давності.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та
з матеріалів справи вбачається, що
03.08.2005 року Сумською міською радою
прийнято рішення №1338-МР про передачу в
оренду ТОВ «Сумитеплоенерго»
цілісного майнового комплексу по
виробництву та транспортуванню
теплової та електричної енергії, на
виконання якого був укладений договір
оренди цілісного майнового комплексу
№УКМ-0047 від 01.09.2005 року.

Рішеннями виконавчого комітету
Сумської міської ради №720 від 27.12.2005
року, №484 від 22.09.2009 року та №322 від
20.05.2011 року ТОВ «Сумитеплоенерго»
визначено виробником і виконавцем
послуг населенню м. Суми.

ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1, яка належить
йому на праві власності.

Послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання квартири
ОСОБА_3 з 01.11.2008 року по 31.03.2013 року
здійснює ТОВ «Сумитеплоенерго».
Споживши фактично надані позивачем
послуги, відповідач в неповній мірі
оплатив їх, в зв'язку з чим за вказаний
період виникла заборгованість по їх
оплаті в розмірі 3423,65 грн., яка
складається з боргу по опаленню
квартири - 233,34 грн., гарячому
водопостачанню - 47,68 грн. та
абонентської плати - 3142,63 грн.

Тарифи, за якими нараховувалася плата
за опалення та гаряче водопостачання в
період з листопада 2008 по березень 2013
року, встановлені рішеннями
виконавчого комітету Сумської міської
ради №488 від 10.10.2008 року, №41 від 26.01.2010
року та №830 від 28.12.2010 року.

Правовідносини, що виникають у сфері
надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і споживачами
регулюються Законом України від 24
червня 2004 року N 1875-IV "Про
житлово-комунальні послуги" (далі -
Закон N 1875-IV).

Суб'єктами цих правовідносин є органи
виконавчої влади, місцевого
самоврядування, виробники, виконавці
та споживачі житлово-комунальних
послуг, а також власники приміщень або
будинків та балансоутримувачі, які
залежно від цивільно-правових угод
можуть бути споживачами, виконавцем
або виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19
Закону N 1875-IV).

Згідно з ч.ч.1-3 ст.31 Закону N 1875-IV порядок
формування цін/тарифів на кожний вид
житлово-комунальних послуг першої і
другої груп (пп. 1 та 2 ч. 1 ст. 14 цього
Закону) визначає Кабінет Міністрів
України. Виконавці/виробники
здійснюють розрахунки економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
житлово-комунальних послуг і подають
їх на затвердження органам місцевого
самоврядування в установленому
законодавством порядку. Органи
місцевого самоврядування затверджують
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

Розмір плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку
(ч. 2 ст. 32 Закону N 1875-IV).

З огляду на зазначені вимоги закону,
виконавчим комітетом Сумської міської
ради у межах повноважень, визначених
Законом України «Про місцеве
самоврядування в України» від 21 травня
1997 року №280/97-ВР, затверджений тариф на
послуги централізованого постачання
гарячої води для населення та тариф на
послуги з централізованого опалення,
який складається з плати за приєднане
теплове навантаження, що є постійною
частиною витрат (витрати на придбання
матеріалів та запасних частин,
амортизаційні відрахування та інші, що
не залежать від кількості фактично
спожитої енергії, тобто абонентська
плата) і плати за спожиту теплову
енергію (фактичний обсяг спожитої
теплової енергії, тобто витрати на
придбання палива, газу та інші складові
для виробництва теплової енергії),
тобто встановлений двоставковий тариф.

Доказів того, що зазначені вище рішення
виконавчого комітету із затвердженими
тарифами, а саме: №488 від 10.10.2008 року, №41
від 26.01.2010 року та №830 від 28.12.2010 року,
скасовані чи в установленому законом
порядку визнані незаконними матеріали
справи не містять.

Відповідно, плата за спожиті ОСОБА_3
послуги з централізованого опалення та
гарячого водопостачання за період з
листопада 2008 року по березень 2013 року
нарахована згідно із затвердженими
двоставковими тарифами.

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України
відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів на підтвердження
своїх доводів, чим не довів
неправомірність нарахування позивачем
за двоставковим тарифом плати за
спожиті послуги з централізованого
опалення та постачання гарячої води за
спірний період.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції вірно з'ясував спірні
правовідносини, всебічно встановив
обставини, що мають значення для справи
у відповідності з ч.1 ст.212 ЦПК України,
дослідив усі наявні у справі докази та
дав їм оцінку, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному,
безпосередньому їх дослідженні та
обґрунтовано задовольнив позов.

В апеляційній скарзі не наведено
обставин та доказів, які б ставили під
сумнів законність рішення місцевого
суду.

Посилання ОСОБА_3 на ту обставину, що
між сторонами договір був укладений
лише в кінці 2012 року, а до цього діяв
договір, укладений з Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Сумитеплосервіс», в якому також були
відсутні умови про абонентську плату, в
зв'язку з чим у відповідача відсутній
обов'язок її оплачувати, є
безпідставними.

Послуги з опалення та гарячого
водопостачання відповідачу фактично
надавались і були ним спожиті, тому
відповідно до ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» мають бути
оплачені.

Доказів часткового споживання наданих
послуг чи їх не споживання заявником
суду не надано.

Доводи відповідача про те, що суд
першої інстанції безпідставно стягнув
з нього на користь позивача 233 грн.34 коп.
за опалення та 47 грн. 68 коп. за гаряче
водопостачання, оскільки ці послуги
він своєчасно та в повній мірі
оплачував, а тому така заборгованість у
нього відсутня, є безпідставними,
оскільки відповідач в порушення вимог
ст.60 ЦПК України не надав, ні місцевому
суду, ні апеляційному суду належних та
допустимих доказів на спростування
наданого позивачем розміру
заборгованості.

Не заслуговують на увагу колегії
суддів посилання апелянта на пропуск
строку позовної давності позивачем.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю в три роки.

З оборотної відомості по особовому
рахунку відповідача за період з
листопада 2008 року по 30.04.2013 року
вбачається, що з листопада 2008 року
ОСОБА_3 має борг за надані позивачем
послуги, який він щомісячно частково
сплачував, проте повне його погашення
станом на березень 2013 року, тобто на
момент пред'явлення позову, не здійснив
(а.с.36-41).

Таким чином, позивач, звертаючись з
вимогами про сплату боргу станом на
березень 2013 року, загального строку
позовної давності не пропустив.

Твердження ОСОБА_3 про те, що його не
було повідомлено про розгляд справи
12.06.2013 року не є підставою для зміни чи
скасування рішення суду.

Допущена місцевим судом описка в
оскаржуваному заочному рішенні, в
якому не зазначена дата його ухвалення,
виправлена відповідною ухвалою від
17.07.2013 року.

Інші доводи апелянта висновків суду
також не спростовують.

Колегією суддів не виявлено
неправильного застосування норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права, які могли б бути
підставою для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1
ч.1 ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Зарічного районного
суду м. Суми від 12 червня 2013 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -