РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2013
м. Рівне

Рiвненський мiський суд
Рівненської області в особi суддi
Куцоконя Ю.П.,

з участю: секретаря судового
засідання Багнюк О.І.,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
свій позов підтримав і просить суд
визнати за ним право приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1, та
зобов'язати відповідача ОСОБА_3
передати йому документи на квартиру та
ключі від неї. Зустрічний позов ОСОБА_3
про визнання за ним права власності на
вказаний будинок не визнав і просить
суд в позові ОСОБА_3 відмовити.

В обґрунтування своїх позовних вимог
та на заперечення зустрічних позовних
вимог посилається на те, що за
договором на участь у пайовому
будівництві від 02 липня 2013 року приймав
участь у будівництві
двадцятичотирьохквартирного
житлового будинку, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, яке проводилося
шляхом реконструкції належної
відповідачу будівлі. Вказане
будівництво було закінчене у вересня
2013 року. По закінченню будівництва
відповідач згідно договору на участь у
пайовому будівництві був зобов'язаний
передати йому квартиру НОМЕР_3
вказаного будинку у власність, однак
своїх зобов'язань не виконав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов ОСОБА_2 не визнав і просить в
задоволенні позову відмовити.
Зустрічний позов підтримав і просить
суд визнати за ним право власності на
збудований
двадцятичотирьохквартирний житловий
будинок, що розташований за адресою
АДРЕСА_1, та на квартири, що знаходяться
у цьому будинку.

На заперечення позовних вимог ОСОБА_2
та в обґрунтування своїх позовних
вимог за зустрічним позовом
посилається на те, що є власником
будівлі по ремонту легкових
автомобілів, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Земельна ділянка площею 1500
кв.м. за вказаною адресою, на якій
розташована згадана будівля, передана
йому у користування державним
підприємством «Рівненський
автомобільний ремонтний завод», якому
ця ділянка в складі земельної ділянки
площею 13,0493 га належить на праві
постійного користування. Після набуття
права власності на будівлю по ремонту
легкових автомобілів він, відповідно
до дозволу на будівництво від 26 травня
2013 року та згідно виготовленого
проекту, здійснив її реконструкцію під
двадцятичотирьохквартирний житловий
будинок. Вказана реконструкція була
проведена виключно за його кошти.
Позивач ОСОБА_2 хоча і уклав з ним
договір на участь у пайовому
будівництві, однак взятих на себе за
цим договором зобов'язань не виконав,
необхідних коштів на фінансування
будівництва будинку не вносив, а тому
немає і підстав для визнання за ним
права власності на квартиру у
згаданому будинку.

Оскільки земельна ділянка перебуває у
його користуванні і розташована на ній
будівля перебуває у його приватній
власності, а реконструкція цієї
будівлі під житловий будинок
проводилась ним особисто і за власні
кошти, просить суд визнати за ним право
власності на цей будинок.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази по справі, суд прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_2 задоволенню
не підлягає, оскільки позовні вимоги є
недоведеними та безпідставними. В той
же час, зустрічний позов ОСОБА_3 суд
визнає доведеним та обґрунтованим, а
тому він підлягає задоволенню
повністю.

Судом встановлено, що державному
підприємству «Рівненський
автомобільний ремонтний завод» на
підставі рішення Рівненської міської
ради від 17 травня 2001 року № 456 та у
відповідності до державного акту на
право постійного користування землею
ІІ-РВ № 001616 від 04 вересня 2001 року на
праві постійного користування
належить земельна ділянка загальною
площею 130493 кв.м., у тому числі земельна
ділянка площею 123967 кв.м. для
обслуговування автомобільного
ремонтного заводу, що обліковується за
адресою АДРЕСА_1.

На згаданій земельній ділянці
площею 123967 кв.м. розташована будівля по
ремонту легкових автомобілів
загальною площею 736,8 кв.м. (літ.Ж-1), яка
на праві приватної власності належить
відповідачу ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно від 27 червня 2013 року
індексний номер 5454663 та витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 27 червня 2013 року
індексний номер 5454908, видані
реєстраційною службою Рівненського
міського управління юстиції
Рівненської області.

Згідно вимог ст.377 ЦК України
право користування земельною ділянкою
площею 1500 кв.м., на якій розташована
будівля по ремонту легкових
автомобілів, передане відповідачу
ОСОБА_3 державним підприємством
«Рівненський автомобільний ремонтний
завод», яке, як постійний користувач
земельної ділянки, не заперечив проти
проведення відповідачем робіт з
реконструкції вказаної будівлі.

Відповідно до дозволу на
будівництво від 26 травня 2013 року та
проекту реконструкції, розробленого
ТзОВ «Студія архітектури та дизайну
«А-2», відповідачем ОСОБА_3 за власні
кошти була проведена реконструкція
будівлі по ремонту легкових
автомобілів під
двадцятичотирьохквартирний житловий
будинок по АДРЕСА_1.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Рівненське БТІ» 13
грудня 2013 року відповідачу ОСОБА_3 було
видано технічні паспорти
(інвентаризаційна справа №? 9-12-13) на
квартири АДРЕСА_1, реконструйованого з
будівлі по ремонту легкових
автомобілів.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Частиною другою статті 124 Конституції
України встановлено, що юрисдикція
судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 09 липня 2002 року №? 15-рп/2002
положення частини другої статті 124
Конституції України щодо поширення
юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
в аспекті конституційного звернення
необхідно розуміти так, що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист.

Відповідно до ст.16 ЦК України серед
інших способів захисту цивільних прав
є визнання права та інтересів.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Як встановлено ч.1 ст.331 ЦК України,
право власності на нову річ, яка
виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Переробкою є
використання однієї речі (матеріалу), в
результаті чого створюється нова річ,
право власності на яку набувається
особою, що здійснила таку переробку,
відповідно до положень ст.332 ЦК України.

Згідно з вимогами ст.392 ЦК України
власник вправі пред'явити позов про
визнання його прав власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати
документа, який засвідчує його право
власності.

Оцінюючи досліджені по справі докази в
їх сукупності, суд прийшов до висновку
про наявність достатніх підстав для
визнання за ОСОБА_3 права приватної
власності на
двадцятичотирьохквартирний житловий
будинок по АДРЕСА_1. При цьому суд
враховує, що будівництво житлового
будинку було проведено шляхом
реконструкції будівлі, яка належить
ОСОБА_3 на праві приватної власності, а
земельна ділянка, на якій розташований
реконструйований житловий будинок,
перебуває у користуванні відповідача.

Як слідує з вимог ч.1 ст.377 ЦК України, до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Відповідно до вимог ст.375 ЦК України
власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди,
створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також
дозволяти будівництво на своїй ділянці
іншим особам. Власник земельної
ділянки набуває право власності на
зведені ним будівлі, споруди та інше
нерухоме майно. Право власника на
забудову здійснюється ним за умови
додержання архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням. Правові наслідки
самочинної забудови, здійсненої
власником на його земельній ділянці,
встановлюються статтею 376 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.396 ЦК України особа,
яка має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього Кодексу.

Положення ст.396 ЦК України у контексті
ст.375 ЦК України, на думку суду, свідчить
про те, що права власника земельної
ділянки, зазначені у ст.375 ЦК України,
поширюються і на користувачів
земельної ділянки, які користуються
нею на законних правових підставах.

З технічної документації на житловий
будинок та інших досліджених по справі
письмових доказів слідує, що при
проведенні реконструкції будівлі по
ремонту легкових автомобілів під
житловий будинок не було допущено
порушень архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил. Не встановлено судом і
порушення умов використання земельної
ділянки за її цільовим призначенням чи
інших обставин, які свідчили б про
самочинну забудову.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2,
суд враховує, що позивачем належними,
допустимими та достатніми доказами не
доведено наявності встановлених
чинним законодавством підстав для
визнання за ним права приватної
власності на квартиру у
реконструйованому відповідачем
житловому будинку, а тому в задоволенні
позову ОСОБА_2 необхідно відмовити
повністю. При цьому суд приймає до
уваги, що позивачем не надано суду
доказів ні щодо самого укладання ним з
відповідачем договору на участь у
пайовому будівництві, ні щодо умов
цього договору та його належного
виконання позивачем.

Кеpуючись ст.ст.3,10,11,60,209,212,214,215,218,223,292,294
ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності відмовити повністю за
недоведеністю та безпідставністю
позовних вимог.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання
права власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_1,
загальною площею 70,8 кв.м., з яких
житлова 22,3 кв.м. та допоміжна 48,5 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_2,
загальною площею 63,7 кв.м., з яких
житлова 21,3 кв.м. та допоміжна 42,4 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_3,
загальною площею 60,3 кв.м., з яких
житлова 19,3 кв.м. та допоміжна 41,0 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_4,
загальною площею 68,3 кв.м., з яких
житлова 24,6 кв.м. та допоміжна 43,7 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_5,
загальною площею 69,6 кв.м., з яких
житлова 23,6 кв.м. та допоміжна 46,0 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_6,
загальною площею 71,2 кв.м., з яких
житлова 23,7 кв.м. та допоміжна 47,5 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_7,
загальною площею 67,3 кв.м., з яких
житлова 22,5 кв.м. та допоміжна 44,8 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_8,
загальною площею 67,2 кв.м., з яких
житлова 22,6 кв.м. та допоміжна 44,6 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_9,
загальною площею 87,5 кв.м., з яких
житлова 34,0 кв.м. та допоміжна 53,5 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_10,
загальною площею 76,1 кв.м., з яких
житлова 27,3 кв.м. та допоміжна 48,8 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_11,
загальною площею 69,7 кв.м., з яких
житлова 22,9 кв.м. та допоміжна 46,8 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_12,
загальною площею 80,8 кв.м., з яких
житлова 23,4 кв.м. та допоміжна 51,5 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_13,
загальною площею 73,1 кв.м., з яких
житлова 23,7 кв.м. та допоміжна 49,4 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_14,
загальною площею 67,7 кв.м., з яких
житлова 23,5 кв.м. та допоміжна 44,2 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_15,
загальною площею 61,6 кв.м., з яких
житлова 20,8 кв.м. та допоміжна 40,8 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_16,
загальною площею 68,1 кв.м., з яких
житлова 24,5 кв.м. та допоміжна 43,6 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_17,
загальною площею 67,9 кв.м., з яких
житлова 23,3 кв.м. та допоміжна 44,6 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_18,
загальною площею 73,6 кв.м., з яких
житлова 26,6 кв.м. та допоміжна 47,0 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_19,
загальною площею 66,5 кв.м., з яких
житлова 22,8 кв.м. та допоміжна 43,7 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_20,
загальною площею 69,7 кв.м., з яких
житлова 25,2 кв.м. та допоміжна 44,5 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_21,
загальною площею 85,7 кв.м., з яких
житлова 32,9 кв.м. та допоміжна 52,8 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_22,
загальною площею 81,2 кв.м., з яких
житлова 30,7 кв.м. та допоміжна 50,5 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_23,
загальною площею 71,1 кв.м., з яких
житлова 25,9 кв.м. та допоміжна 45,2 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної
власності на квартиру НОМЕР_24,
загальною площею 69,3 кв.м., з яких
житлова 24,1 кв.м. та допоміжна 45,2 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляцiйного суду
Рівненської області через Рiвненський
мiський суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя: