№ 2/679/1/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2013 року Нетішинський міський суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Стасюка Р.М..

при секретарі Оліферук Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах недієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову вказує, що при укладенні договору купівлі-продажу земельних ділянок від 24.04.2007 року, згідно якого ОСОБА_2 передала у власність, а ОСОБА_3 прийняла у власність земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,0109 га. та земельну ділянку площею 0,0889 га., розташовані на території Нетішинської міської ради Хмельницької області по вулиці Старонетішинській та передані ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, остання не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Кошти за вказаним договором ОСОБА_2 не отримувала, а тому ставить питання про визнання договору купівлі-продажу земельних ділянок від 24.04.2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який посвідчено приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 24.04.2007 року та зареєстровано в реєстрі за номером 1535, недійсним.

Рішенням Нетішинського міського суду від 23.02.2010 року позов задоволено. Визнано договір договір купівлі-продажу земельних ділянок від 24 квітня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № 1535, недійсним.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області від 26.05.2010 року рішення Нетішинського міського суду від 23.02.2010 року скасовано.

Відповідно до даної ухвали до участі у справі необхідно було залучити співвідповідачів, а саме представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_4 та особу, яка отримала кошти від покупця - ОСОБА_5

Ухвалою Нетішинського міського суду від 23.09.2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були залучені до участі у справі у якості співвідповідачів.

В судовому засіданні Позивач та її представник - адвокат ОСОБА_7 позов підтримали та пояснили, що в період перебування ОСОБА_2 в психіатричній лікарні ОСОБА_5 привезла її в м. Нетішин, де ОСОБА_2 уклала договір купівлі - продажу земельної ділянки з відповідачкою. Договір є нікчемний, оскільки на час його укладення ОСОБА_2 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечила, вказавши, що ОСОБА_5 повідомила їй, що ОСОБА_2 має намір продати земельну ділянку, що підтвердила і ОСОБА_2 14.04.2007 року вона передала ОСОБА_5 10000 грн. завдатку, остання повідомила, що ці кошти положить на рахунок ОСОБА_2 Договір купівлі-продажу оформили в нотаріальній конторі, такий підписувала і сама ОСОБА_2, всього за договором купівлі-продажу вона заплатила 20000 грн. Під час оформлення вище зазначеного договору стан здоровя ОСОБА_2 сумніву не викликав. ОСОБА_5 не повідомляла її про те, що ОСОБА_2 перебуває на лікуванні у психіатричній лікарні, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 при вирішені спору покладається на думку суду. Вважає, що на момент підписання договору купівлі-продажу ОСОБА_2 розуміла значення своїх дій та все усвідомлювала. Вказала, що грошові кошти в сумі 20000,00 грн. вона повернула ОСОБА_3 про, що та написала розписку.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, надіслав заяву про неможливість бути присутнім в судовому засіданні, та вказав, що представником його інтересів в судовому засіданні буде його мати ОСОБА_5

Заслухавши сторони, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.60 ч.1, ч. 4 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статей 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу земельних ділянок від 24.04.2007 року, ОСОБА_2 передала у власність, а ОСОБА_3 прийняла у власність земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,0109 га. та земельну ділянку площею 0,0889 га., розташовані на території Нетішинської міської ради Хмельницької області по вулиці Старонетішинській та передані ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № 1535.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 91 від 07.05.2007 року ОСОБА_2, на момент укладення договору купівлі - продажу земельних ділянок, 24.04.2007 року страждала органічним маячним розладом внаслідок судинного ураження головного мозку. Внаслідок цього розладу душевної діяльності вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними станом на 24.04.2007 року, тобто її можна вважати недієздатною.

Згідно висновку повторної стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи №402 від 20.11.2012 року, ОСОБА_2 на момент оформлення договору купівлі-продажу земельних ділянок від 24.04.2007 року виявляла ознаки хронічного маячного розладу (F22 за МКХ-10), і за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідач ОСОБА_3 не погоджується з висновком даної експертизи, так як на дослідження експертам було надіслано не всі медичні документи. Разом з тим ОСОБА_3 клопотання про призначення будь-якої іншої експертизи не заявляла.

Твердження ОСОБА_3 про неповноту та неточність проведеної експертизи не заслуговують на увагу, так як при проведені експертизи, експертами було використано як наявні в них медичні документи, так і копії епікризу тих медичних документів які їм не були надіслані. Крім того, при проведенні даної експертизи, ОСОБА_2А оглядалась експертами.

Відповідач ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_2 її повідомила, що хоче продати частину землі. Вона запропонувала ОСОБА_2, щоб та оформила доручення на її сина, який буде займатись оформленням землі, бо хотіли йому земельну ділянку під будівництво гаража.

ОСОБА_3 виявила бажання купити землю і 14.04.2007 року дала 10000,00 грн. завдатку, які вона положила в банк на імя ОСОБА_8

24.04.2007 року ОСОБА_2 уклала з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки. Проте, що ОСОБА_2 перебувала на лікуванні в психіатричній лікарні вона нотаріуса не повідомила. Після оформлення договору вона отримала ще 10000,00 грн. від ОСОБА_3

Так як ОСОБА_2 сама укладала договір купівлі-продажу земельних ділянок, то ОСОБА_4 не здійснював ніяких представницьких функцій, від її імені при його укладенні.

Пізніше ОСОБА_5 зняла гроші з рахунку ОСОБА_2 та залишила в себе. Загальна сума коштів які вона отримала за продаж земельних ділянок становить 20000,00 грн.

Згідно вироку Нетішинського міського суду від 18.04.2012 року ОСОБА_5 визнано винною за ст. 190 ч.1 КК України, у заволодінні чужим майном і придбанні права на майно шляхом обману.

Відповідно до п. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Статтею 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

У відповідності до частини 1 та 2 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовами інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені.

У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин недієздатною, позов про визнання правочину недійсним може предявити її опікун.

Оскільки, на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24.04.2007 року ОСОБА_2 була недієздатною, то означений правочин є недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Розписка, на яку ОСОБА_5 вказує як на доказ повернення грошових коштів в сумі 20000,00 грн. для ОСОБА_3, не береться судом до уваги, так як в ній зазначено про отримання грошей в борг, а не повернення грошей за продані земельні ділянки.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_3 слід повернути земельні ділянки для ОСОБА_1 яка є опікуном ОСОБА_2, а ОСОБА_5 слід повернути грошові кошти в сумі 20000,00 грн. для ОСОБА_3

Щодо ОСОБА_4 то судом встановлено, і це не заперечується сторонами, що він участі в оформленні договору купівлі-продажу земельних ділянок не приймав, грошові кошти за їх продаж не отримував. За таких обставин в позові щодо нього слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 203, 215, 216, 225 ЦК України, ст.ст. 10, 11,60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу земельних ділянок від 24.04.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Нетішинського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за №1535, недійсним.

Стягнути з ОСОБА_5 (Ідн. №) на користь ОСОБА_3 (Ідн. № НОМЕР_1) сплачену вартість земельної ділянки в сумі 20000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (Ідн. № НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 8,50 грн. витрат зі сплати державного мита та 7,50 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 16,00 (шістнадцять) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області, через Нетішинський міський суд, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Стасюк Р.М.