У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2013 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Сімоненко В.М.

суддів: Амеліна В.І.,
Гончара В.П.

Дербенцевої Т.П.,
Карпенко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про розірвання форвардного
договору купівлі-продажу, стягнення
грошових коштів та пені за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Артемівського районного суду м.
Луганська від 19 жовтня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 12 грудня 2012 року,

в с т а н о в и л
а:

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, у якому просив
розірвати форвардний договір
купівлі-продажу від 27 березня 2008
року з додатковою угодою від 27 вересня
2008 року, укладений між ним і ОСОБА_4,
стягнути 15 400 грн, сплачених за
договорами, пеню за період з 21 жовтня
2011 року по 12 березня 2012 року у сумі 5 544
грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 27
березня 2008 року з ОСОБА_4 уклав
форвардний договір купівлі-продажу, за
умовами якого остання взяла на себе
зобов'язання передати у власність
позивача 1/10 частину будинку
АДРЕСА_1 та отримала 12 400 грн.
Нотаріально посвідчити договір
сторони домовились 27 вересня 2008
року.

27 вересня 2008 року між ними укладено
додаткову угоду до форвардного
договору купівлі-продажу від 27 березня
2008 року, якою внесені зміни до договору,
зокрема, передбачено, ціну продажу
частини будинку у сумі 15 400 грн, які
продавець отримала до підписання
договору як завдаток; для
нотаріального посвідчення договору
продавець повинен з'явитись до покупця
27 березня 2009 року. За несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором
встановлена пеня у розмірі 8% за кожний
місяць прострочення від суми фактично
неповернутого завдатку. ОСОБА_4 не
виконала взяті на себе зобов'язання і
рішенням апеляційного суду Луганської
області від 6 жовтня 2010 року з неї
стягнуто пеню на користь позивача за
період з 26 квітня 2009 року по 26 квітня 2010
року у розмірі 14 784 грн. Ураховуючи, що
відповідач не виконує умов договору,
завдаток не повернула, просив позов
задовольнити.

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4
пені за період з 20 жовтня 2010 року по
20 жовтня 2011 року у сумі 14 784 грн,
обґрунтовуючи вимоги тими ж
обставинами.

Ухвалою Артемівського районного суду
м. Луганська від 14 червня 2012 року ці
позови об'єднанні в одне провадження.

Рішенням Артемівського районного суду
м. Луганська від 19 жовтня 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Луганської області
від 12 грудня 2012 року, позов задоволено
частково.

Розірвано форвардний договір
купівлі-продажу від 27 березня 2008
року, з додатковою угодою до нього від
27 вересня 2008 року, укладені між ОСОБА_3
та ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
отримані за вказаним договором 15 400 грн
та 5 544 грн - пені.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Артемівського
районного суду м. Луганська від 19
жовтня 2012 року та ухвалу апеляційного
суду Луганської області від 12 грудня 2012
року, мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши в межах касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального права, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідач не
виконала умов форвардного договору
купівлі-продажу та додаткової угоди до
вказаного договору, що є підставою для
розірвання договору та застосування
наслідків, передбачених умовами
договору, а наявність судового рішення
про стягнення пені за договором за
іншій період не звільняє відповідача
від подальшого виконання умов
договору.

Проте повністю з такими висновками
погодитись не можна.

Судами встановлено, що 27 березня 2008
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено
форвардний договір купівлі-продажу
1/10 частини будинку АДРЕСА_1, за
умовами якого ОСОБА_4 отримала від
позивача в якості завдатку 12 400 грн та
зобов'язалась з'явитись 27 вересня 2008
року для нотаріального посвідчення
договору або в більш пізній строк,
вказаний покупцем.

27 вересня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4
укладено додаткову угоду до
форвардного договору купівлі-продажу
від 27 березня 2008 року, якою внесені
зміни до договору, зокрема, ціну
частини будинку визначено у сумі 15 400
грн, які продавець отримала до
підписання договору як завдаток, та
зобов'язалася з'явитись до покупця 27
березня 2009 року, або в більш пізній
строк, вказаний покупцем для
нотаріального посвідчення договору.

Пунктом 6 вказаної додаткової угоди
передбачена можливість подавця
розірвати договір в односторонньому
порядку до настання дати нотаріального
посвідчення купівлі-продажу, але за
умови повернення покупцеві отриманого
завдатку.

Відповідальність продавця за
несвоєчасне повернення коштів у
вигляді сплати пені у розмірі 8% за
кожен місяць прострочення, рахуючи від
суми фактично неповернутого завдатку,
передбачена п. 8 додаткової угоди.

Цивільний кодекс України у статтях 3, 6,
203, 626, 627 визначає загальні засади
цивільного законодавства, зокрема
поняття договору і свободи договору, та
формулює загальні вимоги до договорів
як різновиду правочинів (вільне
волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу, як
зазначено в ст. 655 ЦК України, одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну суму.

Обов'язковою (істотною) умовою договору
купівлі-продажу житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого майна
відповідно до ст. 657 ЦК України є
укладання його в письмовій формі,
нотаріальне посвідчення та державна
реєстрація.

Суд першої інстанції, у порушення ст.
ст. 213, 214 ЦПК України, на зазначені
вимоги закону уваги не звернув,
встановивши, що сторонами укладені
форвардний договір купівлі-продажу
частини будинку та додаткова угода до
нього, не врахував зміст договорів,
форму і порядок укладення таких
договорів та наслідки недодержання
вимог закону при їх укладенні. Не давши
належної правової оцінки оспорюваним
договорам, суд не визначився з
характером спірних правовідносин та
правовою нормою, яка підлягає до
застосування для їх вирішення, не
встановив фактичні обставини справи
щодо наявних між сторонами
правовідносин, а тому зробив
передчасний висновок про задоволення
позову, ухваливши рішення з порушенням
п. п. 3, 4 ч.1 ст. 214 ЦПК України.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права уваги не звернув і помилково
залишив рішення суду першої інстанції
без змін.

Оскільки допущені судами порушення
норм процесуального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин справи, що мають значення для
правильного її вирішення, судові
рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Артемівського районного суду
м. Луганська від 19 жовтня 2012 року та
ухвалу апеляційного суду Луганської
області від 12 грудня 2012 року скасувати,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.М.Сімоненко

Судді:
В.І.Амелін

В.П.Гончар

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко