Справа № 375/1062/13-ц
Провадження № 2/375/471/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2013 року Рокитнянський районний суд
Київськоі області в складі:
головуючого судді Нечепоренка Л.М., при
секретарі Киричок В.В., за участю
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Рокитне цивільну
справу за позовом прокурора
Рокитнянського району в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,-

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся із вказаним
позовом мотивуючи тим, що 02.06.10 біля 21
год. в смт.Рокитне по вул.Леніна
неподалік від приміщення
райвійськкомату в ході сварки та
неприязнених відносин відповідачі по
справі візком для перевезення поклажі
спричинили тілесні ушкодження
потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які згідно
висновку судово-медичної експертизи
відносяться до легких тілесних
ушкоджень і могли утвортися від дії рук
людини та візка для перевезення багажу.
Постановою Рокитнянського райсуду
21.12.11 кримінальну справу щодо
відповідачів закрито на підставі ст.6
п.4 КПК України та ст.ст.1, 6, 8 Закону
України «Про амністію в Україні» від
08.07.11.

Так як ОСОБА_2 є пенсіонеркою та
потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС 4
категорії, на підставі ст.36-1 Закону
України «Про прокуратуру» прокурор
звернувся із позовом до суду в
інтересах останньої і просить стягнути
солідарно з відповідачів витрати на
проходження експертизи в розмірі 94,08
грн. та моральну шкоду в розмірі 10 тис.
грн..

В судовому засіданні представник
позивача підтримала свої позовні
вимоги та пояснила, що 02.06.10
відповідачки умисно спричинили
потерпілій ОСОБА_2 легкі тілесні
ушкодження і хоча відповідачки не
визнали свою вину ні під час
розслідування кримінальної справи, ні
в судовому засіданні, вони погодилися
на звільнення їх від кримінальної
відповідальності та закритя порушеної
проти них кримінальної справи. У
відповідності до Закону України «Про
амністію» звільнення від кримінальної
відповідальності у зв»язку з амністією
не звільняє від відшкодування
спричиненої шкоди. Тому вважає, що
відповідачки повинні відшкодувати
спричинену ОСОБА_2 матеріальну та
моральну шкоду.

ОСОБА_2 в судове засідання, будучи
належним чином повідомленою про день,
час та місце слухання справи, до суду не
з»явилася, подала заяву, в якій
підтримала позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому
засіданні позов не визнала та пояснила,
що 02.06.10 вона та ОСОБА_4 повернулися
останньою електричкою в смт.Рокитне і
сіли в автобус доїхати до центра
смт.Рокитне. В автобусі з ними почали
сварку ОСОБА_5 та ОСОБА_2, але потім
сварка припинилася. На зупинці біля
військкомату вони вийшли і пішли
додому. Ніякої бійки з вказаними
особами не було і вони їх возиком не
били. Під час розслідування
кримінальної справи вони також не
визнавали свою вину і погодилися на
амністію та закриття кримінальної
справи так як їм надоїли неодноразові
протягом майже двох років виклики до
міліції. Тому вважає, що ніякої шкоди
ОСОБА_2 вона не причиняла і підстав для
відшкодування немає.

Аналогічні пояснення дала
відповідачка ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що 2.06.10
ввечері йому зателефонував знайомий і
повідомив, що ОСОБА_4 на зупинці
автобуса б»є його дружину. Він зі
знайомим під»їхали на автобусну
зупинку, але там були тільки дружина -
ОСОБА_2 і ОСОБА_5. Вони подали заяву до
міліції і на другий день додому до
нього приїхав чоловік ОСОБА_4, де
погрожував, якщо вони не заберуть
заяву, то буде погано.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду
показали, що їхали 2.06.10 з вокзалу в
одному автобусі з ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Перед початком руху чули сварку
вказаних осіб зі ОСОБА_5 та іншою
жінкою, яку не знають. Але потім все
затихло. На зупинці біля вйськкомату
усі вийшли і пішли по домам. Бачили, як
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 йшли попереду в центр
селища і ніякої сварки чи бійки не було.

В судовому засіданні встановлено, що 2
липня 2013 року прокурор подав до суду
позовну заяву в інтересах ОСОБА_2 про
відшкодування з винних осіб -
відповідачів по справі - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди
мотивуючи тим, що 2.06.10 біля 21 год.
відповідачі умисно спричинили ОСОБА_2
легкі тілесніі ушкодження на зупинці
автобуса біля райвійськкомату в
смт.Рокитне. По даному факту була
порушена кримінальна справа за
ознаками ч.1 ст.125 КК України і після
проведення досудового розслідування
за заявою винних осіб вона була судом
закрита із звільненням винних від
кримінальної відповідальності в
зв»язку із актом амністії.

Прокурор вважає, звльнення від
кримінальної відповідальності у
зв»язку з амністією не звільняє від
відшкодування спричиненої шкоди, тому
відповідачки повинні відшкодувати
спричинену ОСОБА_2 матеріальну та
моральну шкоду.

У відповідності до ст.57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, що мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Підставою звільнення від доказування
у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України є
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, і є обов»язковим для
суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок, з питань,
чи мали місце ці дії та чи вчинені вони
цією особою.

Відповідно до ст.86 КК України, яка
діяла на час застосування амністії до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, не є перешкодою для
застосування закону про амністію те, що
особа, даючи згоду на закриття
кримінальної справи за цією
нереабілітуючою підставою, водночас не
визнає себе винною в інкримінованому
їй злочині.

Суд вважає, що прокурор в позовній
заяві та в судовому засіданні не довів
вину відповідачів у спричиненні
тілесних ушкоджень ОСОБА_2, так як сама
по собі постанова судді про звільнення
від кримінальної відповідальності та
закриття кримінальної справи без
доведеності вини не є підставою для
відшкодуваня шкоди, тим паче,
відповідачки та свідки заперечують
факт спричинення тілесних ушкоджень
відповідачками ОСОБА_2 02.06.10, інших же
доказів позивачем суду не надано.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

в
и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову
прокурора Рокитнянського району в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
шляхом подання до Рокитнянського
районного суду апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Повне рішення виготовлено 20.12.2013 року.

Суддя