Справа № 2-3317/11
Проевадження2/764/49/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року Ленінський районний
суд міста Севастополя в складі:

головуючого судді - Кукурекіні К.В.,

при секретарі - Яцук Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Севастополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу
та позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу, суд,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, вточнивши позовні вимоги,
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в
якому просив стягнути на його користь з
відповідача суму боргу у розмірі 79 880
грн., 3% річних у розмірі 8 387,40 грн. та
судові витрати. вимоги позову
мотивовані тим, що 30.08.2006р. між ним та
відповідачем був укладений договір
позики на суму 10 000 доларів США, що
еквівалентно 79 880 грн. строк повернення
був узгоджений 30.09.2006р. потім
продовжений до 30.9.2008р., але до
теперішнього часу відповідач грошові
кошти не повернув у зв'язку з чим він
вимушений звернутися до суду. Також між
ним та ОСОБА_3 26.02.2008р. був укладений
договір позики, відповідно до якого він
передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі
20 000 доларів США строком до 30.09.2008р.,
однак грошові кошти дотеперішнього
часу не повернуті, у звязку з чим він
вимушений звернутися до суду.

Представник позивача у судовому
засіданні на задоволенні позовних
вимог наполягав у повному обсязі по
викладеним в позові підставах.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, вказував на те, що позовні
вимоги є необґрунтованими та
недоведеними, крім того вказував на те,
що позивачем пропущений строк позовної
давності який вона просила
застосувати.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
письмові матеріали цивільної справи,
вважає, що позовні вимоги не
обґрунтовані та не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, що
30.08.2006р. між позивачем та ОСОБА_3 був
укладений договір позики, відповідно
до якого позивач передав останньому в
борг 10 000 доларів США строком до 30.09.2006р.
Відповідно до зворотної сторони
вказаного договору вбачається, що 10 000
доларів ОСОБА_3 отримав від позивача
строком до 30.08.2006р. Крім того, ОСОБА_3
отримав від позивача 20 000 доларів США в
рахунок сплати адвокату за судові
витрати, строк повернення вказаних
грошових коштів в розмірі 30 000 доларів
США продовжується до 30 вересня, про що
власноруч написав на зворотній стороні
договору (а.с.4).

Відповідно до актового запису про
смерть №1132 наданого Відділом РАЦС
Ленінського РУЮ м.Севастополя,
вбачається, що 02 жовтня 2012 року помер
ОСОБА_3 (а.с.119).

Відповідно дло повідомлення Шостої
Севастопольської державної
нотаріальної контори від 07.11.2013р.
№1127/01-16 вбачається, що піся смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена
спадкова справа за №228/2012р. с заявою про
прийняття спадщини звернулися ОСОБА_4
та ОСОБА_5, свідоцтво про право на
спадщину це невидано.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку саму суму коштів
(суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Зі змісту ст.1219 ЦК України вбачається,
що до складу спадщини не входять права
та обов'язки, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті
немайнові права; 2) право на участь у
товариствах та право членства в
об'єднаннях громадян, якщо інше не
встановлено законом або їх установчими
документами; 3) право на відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 4) права на
аліменти, пенсію, допомогу або інші
виплати, встановлені законом; 5) права
та обов'язки особи як кредитора або
боржника, передбачені статтею 608 цього
Кодексу.

Частиною 1 статті 1282 ЦК України
закріплено, що спадкоємці зобов'язані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобов'язаний задовольнити
вимоги кредитора особисто, у розмірі,
який відповідає його частці у спадщині.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у
складі якої є нерухоме майно,
зобов'язаний звернутися до нотаріуса
за видачею йому свідоцтва про право на
спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК
України).

В судовому засіданні представники
позивача відмовилися повідомити суд,
на підставі якої норми закону сторона
позивача просить стягнути саме з
відповідача ОСОБА_5 суму
заборгованості, з урахуванням того, що
положеннями ч. 1 ст. 1282 ЦК України
визначено, що спадкоємці зобовязані
задовольнити вимоги кредитора
повністю, але в межах вартості майна,
одержаного у спадщину. Кожен із
спадкоємців зобовязаний задовольнити
вимоги кредитора особисто, у розмірі,
який відповідає його частці у спадщині.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд приходить
до висновку, що стороною позивача було
пропущено строк звернення до
відповідачів, як спадкоємців з вимогою
про стягнення заборгованості (ст. 1281 ЦК
України) без зазначення поважності
причини пропуску, і за відсутності
клопотання про поновлення строку,
необґрунтовано суму заборгованості, не
визначено суму боргу, з урахуванням
вартості частки успадкованого майна,
кожного із спадкоємців (ст. 1282 ЦК
України). Разом з тим, позивач не
заявляв клопотання про призначення
експертизи для визначення вартості
успадкованого майна та не наддав
докази вартості самостійно, що
унеможливило б задоволення його вимог.

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України -
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином суд, приймає заяву
представника відповідача про
застосування строків позовної
давності та дослідивши обставини та
докази приходить до висновку, про її
задоволення, оскільки позовну заяву
про стягнення боргу у сумі 10 000 доларів
США подано до суду 12.07.2011 року, а
загальний строк позовноїдавності для
звернення з вказаним позовом сплив
31.09.2009 р., зважаючи на зміст ст.ст. 257, 261
ЦК України, оскільки строк повернення
визначений сторонами 30.09.2006р., суд не
приймає до уваги твердження позивача,
що строк повернення був продовжений до
30.09.2008р., оскільки не надано про це
належних доказів.

Відповідно до п.7.1. договору позики від
30.08.2006р. умови цього договору мають
однакову обов'язкову силу для сторін та
можуть бути змінені за взаємною згодою
сторін з обов'язковим складанням
письмового документу, який до суду не
надано.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати суд відносить на рахунок
позивача.

На підставі ст.ст. 525, 1046, 1047, 1049, 1268, 1281,
1282, 1297, 1299 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,
11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Севастополя, шляхом подачі
апеляційної скарги в Ленінський
районний суд м. Севастополя протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя - підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Ленінського районного

суду міста Севастополя К.В.Кукурекін