Справа № 490/4811/13-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва,
головуючої судді - Прохорова П.А.
при секретарі - Крикливенко О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі засідань суду
цивільну справу за позовною заявою
Прокурора Заводського району м.
Миколаєва в інтересах держави в особі
Департаменту фінансів ММР до ОСОБА_1
про стягнення витрат на лікування
потерпілого від злочину -
В грудні 2012 року позивач звернувся до
суду із позовною заявою до відповідача,
в якій просив стягнути з останнього на
користь держави в особі Департаменту
фінансів Миколаївської міської ради
суму коштів, що була витрачена на
лікування потерпілого від злочину
ОСОБА_2 в сумі 4034,21 грн.
В обґрунтування позову позивач вказав,
що 12.08.2011 року, відповідач, заподіяв
ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження та в
зв'язку з вказаною подією потерпілий
перебував на стаціонарному лікуванні в
період з 13.08.2011 року по 05.09.2011 року в у
лікарні швидкої медичної допомоги м.
Миколаєва, та згідно довідки
централізованої бухгалтерії №3 на таке
лікування було витрачено 4034,21 грн.
Відносно відповідача було порушено
кримінальну справу за його
обвинуваченням у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та в
подальшому постановою Заводського
районного суду м. Миколаєва від 17.12.2012
року відповідача звільнено від
кримінальної відповідальності у
зв'язку з передачею його на поруки
трудовому колективу. Та оскільки
цивільний позов про відшкодування
відповідачем збитків завданих
злочином не розглядався, позивач
просив позов задовольнити.
Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
просила позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про поважні причини своєї неявки суд не
За викладених обставин суд
керуючись ст. 224-226 ухвалив про заочне
рішення.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено наступне:

Відповідно до постанови Заводського
районного суду м. Миколаєва від 17.12.2012
року, встановлено що кримінальну
справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
122 КК України, було припинено з
нереабілітуючих підстав - в зв'язку з
подачею останнього на поруки трудовому
колективу. Також з тексту вказаної
постанови вбачається, що ОСОБА_2
визнано потерпілим від вказаного
злочину.

Відповідно до довідки централізованої
бухгалтерії №3 Миколаївського
міського відділу охорони здоров'я,
ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному
лікуванні в нейрохірургічному
відділенні міської лікарні швидкої
медичної допомоги з 13.08.2011 року по 05.09.2011
року, та витрати з лікування склали 4034,21
грн.

Відповідно до ч.1, ч.3. ст. 1206 ЦК України,
особа, яка вчинила злочин, зобов'язана
відшкодувати витрати закладові
охорони здоров'я на лікування
потерпілого від цього злочину, та якщо
лікування проводилося закладом
охорони здоров'я, що є у державній
власності, у власності Автономної
Республіки Крим або територіальної
громади, кошти на відшкодування витрат
на лікування зараховуються до
відповідного бюджету.

Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи за
зверненням фізичних осіб в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості та кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини що встановлені рішеннями
суду, які набули законної сили,
ухваленими в порядку кримінального
судочинства - додаткового доказування
не потребують.

Суд при ухваленні рішення враховує, що
вказана лікарня фінансується з
місцевого бюджету м. Миколаєва,
розпорядником коштів якого є
Миколаївська міська рада в особі
Департаменту фінансів в зв'язку з чим
кошти на відшкодування витрат
пов'язаних з лікуванням потерпілого
мають бути стягнуті на користь
місцевого бюджету м. Миколаєва.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з
відповідача на користь державного
бюджету підлягає стягненню сума
судового збору в розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10-11; 57-61; 213-215, 224-226 ЦПК
України, ст.1206 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Прокурора Заводського
району м. Миколаєва в інтересах держави
в особі Департаменту фінансів ММР до
ОСОБА_1 про стягнення витрат на
лікування потерпілого від злочину -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь держави в особі Департаменту
фінансів Миколаївської міської ради
(р/р 0005 ГУ ДКСУ в Миколаївській
області, МФО 826013, 1, код
платежу 24060300 «Інші надходження») кошти,
витрачені на лікування потерпілого від
злочину ОСОБА_2 в розмірі 4034,21 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
державного бюджету судовий збір в
розмірі 229,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва
П.А. Прохоров