Справа №399/1191/13-ц
Провадження № 2/399/446/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2013 року

селище Онуфріївка

Онуфріївський районний суд
Кіровоградської області в складі:
головуючого судді - Лях М.М., при
секретарі - Гриценко Т.М., за участю
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Волощука А.М., прокурора
Приліпка Г.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в селищі
Онуфріївка справу за позовом ОСОБА_1 до
Світловодського відділу ДАІ
Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області,
Світловодського міськрайонного суду,
третя особа Державна Казначейська
служба України про відшкодування
заподіяної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Світловодського відділу ДАІ
Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області та
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області, третя особа
Державна казначейська служба України
про відшкодування моральної шкоди.
Свої позовні вимоги мотивував тим,
відповідачі діяли не в межах закону,
спільними зусиллями звинуватили
позивача в скоєнні ним правопорушення.
Світловодський відділ ДАІ
Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області склало
протокол серія АГ2 № 637280 від 18.05.2013 року,
який не відповідає вимогам закону, та
передав на розгляд до Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської
області. Світловодський міськрайонний
суд Кіровоградської області виніс
постанову, якою було визнано позивача
винним в скоєнні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
на нього адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 425 гривень.

Постановою апеляційний суд
Кіровоградської області від 23 серпня
2013 року постанову суду першої
інстанції скасував, а провадження по
справі закрив. Відповідачі по справі
порушили вимоги ст.ст. 245, 251 КУпАП, а
саме: неповно дослідили обставини
справи, відповідачі передчасно зробили
висновок у вчиненні адміністративного
правопорушення позивачем,
передбаченого ст. 124 КУпАП. Висновки
відповідачів про винуватість позивача
не відповідали фактичним обставинам
справи і такі висновки зроблені
всупереч вимогам ст. 19 Конституції
України, а прийнятий судом акт не
співпадає з рекомендаціями Постанови
Пленуму ВСУ за № 14 від 18.12.2009 року,
оцінка доказів проведена всупереч
вимогам ч. 1 ст. 212, 213, 214 ЦПК України,
ст.ст., 280, 283 КУпАП, крім того
Світловодським міськрайонним судом
було порушено ст. 6 Протоколу
одинадцятого до Європейської
Конвенції, а саме доступ до суду.

В результаті неправомірних дій
відповідачів позивачу було завдано
моральну шкоду, відшкодування якої
згідно законодавства, покладено на
державу в особі Державної
казначейської служби України,
відповідно до ст. 56 Конституції
України, ст.ст. 1167, 1173, 1176 ч. 6 ЦК України
та Закону за № 266/94-ВР від 01.12.1994 року.
Позивачем були перенесені значні
моральні страждання, оскільки він
являється інвалідом 2 групи, отримав
моральні страждання (витрати), що
призвели до порушення його нормальних
життєвих зв'язків, для захисту
порушених прав витратив додаткові
зусилля для організації свого життя, з
урахуванням виваженості, розумності
позивач вважає, що сума компенсації
моральної шкоди в розмірі 6882 гривень
буде достатньою для відшкодування
шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримав та просив його
задовольнити та зазначив, що
підтвердженням того, що його незаконно
було притягнено до адміністративної
відповідальності є постанова
апеляційного суду Кіровоградської
області від 23 серпня 2013 року, якою
постанову Світловодського
міськрайонного суду від 26 липня 2013 року
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП скасовано, а провадження по
справі закрито за відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення. Внаслідок незаконних
дій відповідачів він переніс моральні
страждання, що призвело до порушення
його нормальних життєвих зв'язків.
Компенсація в розмірі 6882 гривень, на
його думку, буде достатньою для
відшкодування завданої йому моральної
шкоди.

В судовому засіданні представник
відповідача Світловодського відділу
ДАІ Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області Волощук А.М.
позов не визнав, просив постановити
рішення, яким залишити позов ОСОБА_1, в
частині позовних вимог до ВДАІ, без
задоволення. В підтвердження своїх
доводів зазначив, що позов пред'явлено
до Світловодського відділу ДАІ
Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області, установи,
якої взагалі не існує, оскільки невірно
вказана її назва. Крім цього додав, що у
будь-якому випадку позов до ВДАІ МГБ
Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області не може бути
пред'явлений у зв'язку з тим, що даний
правоохоронний орган не являється
юридичною особою. Пояснив, що 18.05.2013
року близько 11 години 15 хвилин керуючи
автомобілем марки «FIAT SCUDO» д/н НОМЕР_1 на
паркувальному майданчику біля будинку
№ 6 по вул. Калініна в м. Світловодськ
позивач допустив наїзд на металевий
обмежувач руху, внаслідок чого
вищевказаний транспортний засіб
зазнав механічних пошкоджень.
Повідомлення позивача ОСОБА_1 про факт
даної пригоди 18.05.2013 року зареєстровано
до ЖЄО Світловодського МВ за № 2792. На
місце події виїхали ст. інспектор ВДАІ
МГБ Світловодського МВ Волощук А.М.,
тобто представник відповідача, та
працівник ВДАІ МГБ Світловодського МВ
Стороженко С.В. По прибуттю на місце ДТП
позивач почав просити скласти відносно
нього протокол про адміністративне
правопорушення і на підставі протоколу
видати йому довідку про вчинення ним
ДТП, для отримання страхової виплати,
оскільки автомобіль було застраховано.
Далі працівниками ДАІ було оглянуто
місце ДТП, автомобіля та складено
відповідну схему, відібрано пояснення
у позивача ОСОБА_1 та складено протокол
про адміністративне правопорушення, з
якими останній ознайомився, під час
оформлення зазначеного протоколу
будь-яких нарікань чи зауважень з
приводу його незаконності від ОСОБА_1
не надходило.

У подальшому матеріали справи про
адміністративне правопорушення
відповідно до ст. 221 КУпАП були
передані для розгляду до суду.
Отримавши документи для страхової
компанії позивач, змінив свою позицію,
вказуючи, що в його діях не було складу
адміністративного правопорушення.
Крім цього, представник відповідача
Волощук А.М. зазначив, що відповідно до
положень КУпАП складання протоколу про
адміністративне правопорушення є лише
однією з стадій провадження в справах
про адміністративне правопорушення,
складання протоколу не тягне за собою
для особи, відносно якої його складено,
ніяких наслідків, а рішення у справах
про притягнення особи до
адміністративної відповідальності
передбаченої ст. 124 КУпАП відноситься
до компетенції суду. Крім того, додав,
що ВДАІ МГБ Світловодського МВ УМВС
України в Кіровоградській області не
відноситься до жодного з органів,
передбачених ЗУ «Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду» та ст. 1167, 1173, 1176 ЦК
України, внаслідок незаконних дій яких,
передбачена можливість відшкодування
шкоди завданої громадянину. Позивачем
не надано доказів, в чому саме полягає
завдана йому моральна шкода, та в чому
полягали його моральні страждання.

Прокурор прокуратури Онуфріївського
району Приліпко Г.А. в судовому
засіданні позов просив залишити без
задоволення, оскільки відповідно до ч. 2
ст. 124 Конституції України юрисдикція
судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.
Даний спір не пов'язаний із захистом
прав, свобод чи інтересів у публічно -
правових відносинах від порушень з
боку органів державної влади, оскільки
оскаржені позивачем дії вчинені при
здійсненні правосуддя, а тому,
законність таких дій може перевірятися
лише судом вищої інстанції в порядку,
передбаченому процесуальним законом.
Позивач ОСОБА_1 оскаржив рішення суду.
Суд вищої інстанції скасував постанову
суду першої інстанції, тобто перевірив
законність та обґрунтованість рішення
суду. Крім того позивачем не надано
доказів того, що йому дійсно було
завдано моральну шкоду.

Представник відповідача
Світловодського міськрайсуду
Кіровоградської області до суду не
з'явився, від в.о. голови
Світловодського міськрайсуду надійшов
лист, в якому він просив в задоволенні
позову відмовити, а справу розглядати
без участі представника відповідача.

Представник третьої особи Державної
казначейської служби України в судове
засідання не з'явився, від нього на
адресу суду надійшло заперечення, в
якому він просив відмовити в
задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди, а
справу розглянути без його участі.

Свідок Стороженко С.В. в судовому
засіданні пояснив, що 18 травня 2013 року
до Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області від позивача
ОСОБА_1 надійшло повідомлення про ДТП,
яке сталось на паркувальному
майданчику біля будинку № 6 по вул.
Калініна в м. Світловодськ. На місце
події виїхали він та ст. інспектор ВДАІ
МГБ Світловодського МВ Волощук А.М.
Коли вони прибули на місце події
позивач пояснив, що йому необхідно
оформити ДТП, для отримання довідки
ДАІ, яка йому необхідна для отримання в
подальшому страхової виплати, оскільки
його автомобіль застрахований. Після
цього ними було зафіксовано факт ДТП, а
саме: оглянуто місце ДТП, автомобіль,
складено відповідну схему, відібрано
пояснення у позивача ОСОБА_1, складено
протокол про адміністративне
правопорушення. Під час ознайомлення з
схемою та протоколом про
адміністративне правопорушення,
будь-яких нарікань та зауважень від
ОСОБА_1 не надходило.

Заслухавши позивача, представника
відповідача, прокурора, свідка,
розглянувши заяви осіб, які не прибули
в судове засідання, дослідивши
матеріали справи та вивчивши докази,
суд вважає, що в задоволенні позовних
вимог слід відмовити, виходячи з
наступного.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано фізичній особі внаслідок її
незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної
відповідальності, незаконного
застосування як запобіжного заходу
тримання під вартою або підписки про
невиїзд, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянину незаконними діями органів,
що здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»
відшкодування моральної шкоди
провадиться у разі, коли незаконні
дії органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду завдали
моральної втрати громадянинові,
призвели до порушення його нормальних
життєвих зв'язків, вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Моральною шкодою
визнаються страждання, заподіяні
громадянинові внаслідок фізичного чи
психічного впливу, що призвело до
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру.

Відповідно до ст. 13 вказаного Закону
питання про відшкодування моральної
шкоди за заявою громадянина
вирішується судом відповідно до
чинного законодавства. Розмір
моральної шкоди визначається з
урахуванням обставин справи в межах,
встановлених цивільним
законодавством. Відшкодування
моральної шкоди за час перебування під
слідством чи судом провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі. Проте, між позивачем та суддею
такі правовідносини не виникають.
Даний спір не пов'язаний із захистом
прав, свобод чи інтересів у публічно -
правових відносинах від порушень з
боку органів державної влади, оскільки
оскаржені позивачем дії вчинені при
здійсненні правосуддя, а тому,
законність таких дій може перевірятися
лише судом вищої інстанції в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» судове
рішення, яким закінчується розгляд
справи в суді, ухвалюється іменем
України. Таким чином, суддя виступає як
посадова особа, уповноважена на
виконання функцій держави, а не як
приватна особа, до якої можна
звернутися з позовом.

Відповідно до ст. 125 Конституції
України, в Україні діють місцеві,
апеляційні, вищі спеціалізовані суди
та Верховний Суд України. Особи мають
право оскаржити судове рішення до
судів вищої інстанції в порядку та з
підстав, визначених у процесуальному
законодавстві. Питання притягнення
судді до відповідальності
врегульовано законами України «Про
судоустрій і статус суддів» та «Про
Вищу раду юстиції». Таким чином, чинне
законодавство дає можливість
громадянину повною мірою реалізувати
своє право на оскарження судового
рішення та дій судді під час здійснення
правосуддя.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про незалежність судової
влади» роз'яснено, що виключене право
перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду і
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається. Намагання
встановити законність процесуальних
актів і дій в конкретній справі шляхом
подання окремого позову проти судді є
протиправним втручанням у здійснення
правосуддя й посяганням на
процесуальну незалежність.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів в їх
сукупності.

Позивач, скориставшись своїм
правом, оскаржив рішення суду, яке
вважав незаконним. Суд вищої інстанції
скасував постанову суду першої
інстанції, тобто перевірив законність
та обґрунтованість рішення суду.
Позивач не вмотивовано просить суд
стягнути моральну шкоду в розмірі 6882
гривень, не надав розрахунку та не
довів спричинення йому моральної
шкоди.

Сам факт скасування постанови
Світловодського міськрайсуду про
притягнення його до адміністративної
відповідальності не надає позивачу
право на відшкодування моральної
шкоди. Належних та допустимих доказів,
які б надали підстави для
відшкодування моральної шкоди
відповідно до Закону України «Про
порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянину незаконними діями органів,
що здійснюють оперативно-розшукову
діяльність, органів досудового
розслідування, прокуратури і суду»
позивачем суду не надано.

Керуючись ст.. 124 Конституції України,
Законом України «Про судоустрій та
стасус суддів», Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про
незалежність судової влади», ст.ст.10, 15,
212 - 215, 217 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до
Світловодського відділу ДАІ
Світловодського МВ УМВС України в
Кіровоградській області,
Світловодського міськрайонного суду,
третя особа Державна Казначейська
служба України про відшкодування
заподіяної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Онуфріївський районний суд
Кіровоградської області. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено
26 листопада 2013 року.

Суддя Онуфріївського

районного суду
М.М. Лях