Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 листопада 2013
року

м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі: головуючого судді – Тішко Д.А.,
при секретарі – Тихонюк В.В., за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
представника третьої особи ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Миколаєві
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3, ОСОБА_6 районного центру
зайнятості м. Миколаєва про визнання
трудового договору недійсним, визнання
дій незаконними, визнання факту
відсутності трудових відносин, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Центральний районний
центр зайнятості м. Миколаєва,-

встановив:

В лютому 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом до фізичної особи –
підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3І.)
про визнання трудового договору від
30.11.2010 року, укладеного між сторонами
недійсним, який в подальшому збільшила
та просила також визнати дії ОСОБА_6
районного центру зайнятості м.
Миколаєва (далі – ОСОБА_6 РЦЗ м.
Миколаєва) щодо реєстрації та зняття з
реєстрації зазначеного трудового
договору незаконними, визнати факт
відсутності між сторонами трудових
відносин.

В обґрунтування позову зазначала, що з
06.07.2010 року вона перебувала на обліку
Центрального районного центру
зайнятості м. Миколаєва, як безробітна
та отримувала допомогу по безробіттю.
30.11.2011 року вона уклала з ФОП ОСОБА_3
трудовий договір, згідно якого місце
роботи та посада зазначені - роздрібна
торгівля ліками з оплатою заробітної
плати у розмірі 1000 грн. Але фактично до
роботи вона не приступила, заробітну
плату жодного разу не отримувала,
оскільки відповідач пояснив, що
укладення з нею трудового договору
йому необхідно для отримання ліцензії
на відкриття аптеки, у зв'язку з чим
вважає, що трудовий договір є
недійсним. В теперішній час
Центральний районний центр зайнятості
м. Миколаєва звернувся до неї з позовом
про стягнення нарахованої та
виплаченої допомоги по безробіттю у
розмірі 11541 грн. 93 коп., мотивуючи свої
вимоги тим, що вона знаходилась у
трудових відносинах з відповідачем.

Позивач та її представник в судовому
засіданні збільшені позовні вимоги
підтримали, додатково пояснили, що під
час здійснення співробітником ОСОБА_6
РЦЗ м. Миколаєва реєстрації трудового
договору були порушені вимоги Порядку
реєстрації трудового договору між
працівником і фізичною особою, яка
використовує найману працю,
затверджений наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 08.06.2001 р. №260.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 в судовому
засіданні позовні вимоги визнав,
пояснив, що запропонував позивачу
укласти з ним трудовий договір з метою
отримання ліцензії на відкриття
аптеки, на що вона погодилася. У
зв’язку з тим, що він, внаслідок
несприятливих фінансових обставин, не
став здійснювати підприємницьку
діяльність, позивач фактично не була
допущена до роботи, заробітна плата їй
не виплачувалася, а трудовий договір
було розірвано 31.05.2011 р. На підставі
зазначеного просив задовольнити
позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_6 РЦЗ м.
Миколаєва в судовому засіданні позовні
вимоги не визнав, пояснив, що позивачем
обрано неналежний спосіб захисту
порушених, на її думку прав, а саме
застосування норм цивільного
законодавства, що не регулюють спірні
відносини, подання позову пов’язане з
ухиленням від відповідальності,
пов’язаної з перебуванням на обліку в
центрі зайнятості та одночасним
отриманням в цей час доходу. Крім того,
зазначав, що під час реєстрації
трудового договору від 30.11.2010 р.
співробітники відповідача діяли на
підставі та у спосіб визначений
законодавством. На підставі
зазначеного просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду про відкриття провадження
від 22.04.2013 р. було залучено в якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Центральний
районний центр зайнятості м. Миколаєва.
(далі – Центральний РЦЗ м. Миколаєва)

Представник третьої особи позовні
вимоги не визнав, та пояснив суду, що
ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 були ознайомлені з
порядком реєстрації та зняття з
реєстрації трудового договору,
унесення відповідних записів до
трудової книжки працівника та її
зберігання, про що свідчать їх підписи
в журналі, таким чином сторонам були
відомі свої права та обов’язки щодо
укладеного трудового договору. Крім
того, відповідно до постанови
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13.03.2012 р. у
справі №2а-178/12/1470, яка виконана ФОП
ОСОБА_3, з нього було стягнуто
заборгованість із страхових внесків на
користь ОСОБА_6 РЦЗ м. Миколаєва. На
підставі зазначеного, просив відмовити
у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, допитавши свідка
ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи,
оглянувши матеріали архівної
цивільної справи №2/1412/3902/12 за позовом
ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 про визнання
трудового договору неукладеним, суд
приходить до наступного.

30.11.2011 року ОСОБА_1 уклала з ФОП ОСОБА_3
трудовий договір, згідно якого місце
роботи та посада зазначені - роздрібна
торгівля ліками з оплатою заробітної
плати у розмірі 1000 грн., зазначений
договір у встановленому законом
порядку зареєстрований у ОСОБА_6
районному центрі зайнятості м.
Миколаєва за № 2.

31.05.2011 року позивачка була звільнена з
роботи за власним бажанням відповідно
до п. 2 ст. 38 КЗпП України, трудовий
договір знято з реєстрації 03.06.2011 року.

В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 3, 4
ЦПК України кожен може звернутися до
суду за захистом порушених, невизнаних
або оспорюваних прав та свобод у
спосіб, передбачений законом.

Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами виникли відносини, що
підлягають регулюванню нормами
трудового законодавства, а саме КЗпП
України. Діючим трудовим
законодавством (на відміну від проекту
Трудового кодексу України) не
передбачено такий спосіб захисту
порушених прав працівника як визнання
трудового договору недійсним у
зв’язку з відсутністю у сторін
реального волевиявлення на вступ у
трудові відносини. Крім того, не є
належним і такий спосіб захисту як
визнання судом факту відсутності
трудових відносин, що не передбачено
змістом ч.1,2 ст. 256 ЦПК України.

У зв’язку з чим, проаналізувавши
заявлені ОСОБА_1 вимоги про визнання
трудового договору недійсним, визнання
факту відсутності трудових відносин,
відповідність їх нормам матеріального
права, суд приходить до висновку, що
заявлені позовні вимоги не містять
положень про захист порушеного права, а
спрямовані на встановлення певних
фактів та обставин, які не мають
самостійного юридичного значення та не
потребують судового захисту, внаслідок
чого такі вимоги суперечать змісту
статей 3 та 4 ЦПК України, які
передбачають захист в судовому порядку
лише порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
кожної особи у спосіб, визначений
законами України.

На підставі зазначеного, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3,
ОСОБА_6 РЦЗ м. Миколаєва про визнання
трудового договору недійсним, визнання
факту відсутності трудових відносин
слід відмовити за правовою
безпідставністю.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6
РЦЗ м. Миколаєва про визнання
незаконними дій щодо реєстрації та
зняття з реєстрації зазначеного
трудового договору, то такі вимоги не
підлягають задоволенню у зв’язку з
недоведеністю.

З журналу ОСОБА_6 РЦЗ м. Миколаєва
вбачається наявність факту
ознайомлення сторін з порядком
реєстрації та зняття з реєстрації
трудового договору від 30.11.2011 р. про що
свідчать їх особисті підписи. Крім
того, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час слухання
справи підтвердили добровільність
укладення, а в подальшому і розірвання
трудового договору між собою,
відсутність при цьому будь-якого
примусу або обману. Зазначене також
підтвердила допитана в якості свідка
співробітник ОСОБА_6 РЦЗ м. Миколаєва
ОСОБА_7, що здійснювала реєстрацію та
зняття з реєстрації спірного трудового
договору. Таким чином, у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 РЦЗ м.
Миколаєва про визнання незаконними дій
щодо реєстрації та зняття з реєстрації
зазначеного трудового договору слід
відмовити.

Крім того, суд звертає увагу позивача
на те, що питання не допуску до робочого
місця, невиплата заробітної плати
підлягають захисту відповідно до КЗпП
України шляхом пред’явлення позову
про стягнення несплаченої заробітної
плати з можливістю стягнення
середнього заробітку за час затримки в
розрахунку.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
судові витрати сплачені позивачем при
подачі позову та перерозподілу не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України,
суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3,
ОСОБА_6 районного центру зайнятості м.
Миколаєва про визнання трудового
договору недійсним, визнання дій
незаконними, визнання факту
відсутності трудових відносин –
відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Д.А. Тішко