Провадження № 2/461/504/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

10 лютого 2013 року
м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді
Мисько Х.М.

при секретарі
Коружинець Н.В.

з участю представника позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа: Перша філія ВАТ
«Кредобанк» про визнання кредитного
договору укладеним між позивачем та
відповідачем, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3, третя особа: Перша
філія ВАТ «Кредобанк», в якому просить
суд визнати, що сторонами в кредитному
договорі від 14 квітня 2008 року про
надання ОСОБА_2 кредиту в сумі 85000,00
доларів США до 13 квітня 2033 року є ОСОБА_2
та ОСОБА_3 та визнати вказаний
кредитний договір недійсним.

В обґрунтування внесеного позову
покликається на те, що 14 квітня 2008 року
ним був укладений кредитний договір,
про що посвідчено записом в договорі та
його підписом. Стверджує, що іншою
стороною у вказаному договорі є ОСОБА_3,
що підтверджується мастичним
відтиском печатки з написом «Відкрите
акціонерне товариство «Кредобанк».
Перша львівська філія «Кредобанк».
22360822 та підписом ОСОБА_3 В договорі
зазначається, що відповідач на час
укладення такого перебував на посаді
заступника директора Першої
Львівської філії ВАТ «Кредобанк».
Вказує, що до договору не надається
копія довіреності, якою б ОСОБА_3
уповноважувався укласти кредитний
договір, тому вважає, що сторонами у
кредитному договорі є він та
відповідач ОСОБА_3 Стосовно
недійсності кредитного договору,
позивач покликається на те, що
предметом такого є кредит у доларах
США, які є іноземною валютою, для
здійснення операцій з якою необхідно
мати ліцензію, якої він не мав та
невідомо чи ОСОБА_3 мав такий
спеціальний дозвіл. Вказує, що договір
укладено фізичними особами, які не
можуть відповідно до законодавства
бути сторонами в кредитному договорі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, надав пояснення, аналогічні
до викладених у позовній заяві та
просив таку задоволити.

Відповідач та представник третьої
особи в судове засідання не з'явилися,
хоча належним чином були повідомлені
про час та місце розгляду справи, а
тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд
вважає за можливе розглядати справу
заочно, у їх відсутності, на підставі
наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши дійсні обставини
справи, права, обов'язки сторін та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що у задоволенні позову
слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року
між ВАТ «Кредобанк» в особі заступника
директора Першої Львівської філії ВАТ
«Кредобанк» ОСОБА_3, який діє на
підставі Положення про філію та
довіреності від 24 січня 2008 року,
посвідченої приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та зареєстрованої в
реєстрі №186, з однієї сторони та ОСОБА_2,
що зареєстрований і фактично проживає
за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується
підписами вказаних осіб на примірнику
договору та печаткою ВАТ «Кредобанк»
(а.с.4).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 203 ЦК України встановлено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
відповідно до яких: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Суд не приймає доводи позивача,
викладені у позовній заяві, оскільки
такі не підтверджені жодними належними
та достатніми доказами, які б
достовірно вказували на існування
обставин, що на них посилається
позивач.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд вважає вимоги позивача
безпідставними, так як такі не знайшли
свого підтвердження в судовому
засіданні, а тому в задоволенні даного
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 79, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 1056,1047, суд,

в и р і ш и в:

в задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, а у разі
якщо рішення було проголошено без
участі особи, яка його оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Галицьким районним судом м. Львова, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Головуючий суддя
Мисько Х.М.