28.02.2013 Справа №2/337/706/2013 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову в забезпеченні позову

28 лютого 2013 року суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Ширіна С.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ АВТО ПРОСТО про захист прав споживача, визнання угоди недійсною та стягнення грошових коштів.

28.02.2013 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя було відкрите провадження по справі.

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві ТОВ АВТО ПРОСТО і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В заяві про забезпечення позову відсутні докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Так, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві не зазначені докази того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи розяснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Дані вимоги закону заявником не виконані, тому заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно або грошові кошти, що належать відповідачеві ТОВ АВТО ПРОСТО і знаходяться у нього або в інших осіб, залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: С,ОСОБА_2