Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/7319/13-ц

02 грудня 2013 року
м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бабій С.О.,

при секретарі судового засідання
Сліпченко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщені суду
цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

15.07.2013 р. позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ
ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
"ПРИВАТБАНК" звернувся до
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з позовом
до відповідача ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 26.04.2006 року відповідач 26.04.2006
року отримав кредит у розмірі 3000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну карту зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36.00% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Відповідач
підтвердив свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком Договір,
підтверджується підписом у заяві.
Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
Договору, він автоматично лонгується
на такий же термін. У порушення норм
закону та умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим станом на 30.06.2013 року має
заборгованість - 22247,84 грн., яка
складається з наступного: 4992,41 грн. -
заборгованість за кредитом; 15719,82 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: - 500.00 грн. -
штраф (фіксована частина), 1035,61 грн. -
штраф (процентна складова).

У судове засідання позивач не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. 02.12.2013 р.
подав заяву про розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі. До заяви додав
виписку з особового рахунку
відповідача за період із 24.05.2006 р. по
31.10.2013 р.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.
Представником відповідача ОСОБА_3
надана письмова заява про розгляд
справи за її відсутності. Позов не
визнає, надала письмові заперечення на
позов, за якими вважає отриманий від
позивача відповідачем кредит
споживчим, просить застосувати до
вимог позивача наслідки спливу строку
позовної давності, який, на думку
відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи,
розглянувши надані докази, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у сукупності, вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Згідно
ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Як було встановлено в судовому
засіданні та доведено матеріалами
справи, 26.04.2006 року між позивачем та
відповідачем укладений кредитний
договір № б/н, на підставі якого
відповідачу було надано кредит у
розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну карту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Договір
складається із заяви позичальника від
26.04.2006 року із якої видно, що ОСОБА_1 було
видано кредитну картку НОМЕР_1, а також
умов і правил надання банківських
послуг (а.с.11-19).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитор)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.1055 ЦК України
кредитний договір укладається у
письмовій формі. Відповідач підтвердив
свою згоду на те, що підписана заява
разом з Умовами надання банківських
послуг, Правилами користування
платіжною карткою та Тарифами складає
між ним та Банком Договір,
підтверджується підписом у заяві.
Таким чином, сторонами на законних
підставах було укладено вищевказаний
кредитний договір, який є предметом
спору.

Сторони зобов'язані дотримуватися умов
укладено договору та виконувати взяті
на себе зобов'язання у встановлений
договором строк (термін) його
виконання, що передбачено ст.ст.562, 530 ЦК
України.

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, а відповідач станом на 30.06.2013
року, за даними позивача, має
заборгованість -22247,84 грн., яка
складається з наступного: 4992,41 грн. -
заборгованість за кредитом; 15719,82 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: - 500.00 грн. -
штраф (фіксована частина), 1035,61 грн. -
штраф (процентна складова).

Зазначене підтверджується розрахунком
заборгованості відповідача станом на
30.06.2013р. (а.с.5-109) та випискою по
кредитній картці відповідача НОМЕР_1 за
період з 24.05.2006 р. по 31.10.2013р. (а.с.47-59).

Таким чином, відповідач порушив умови
укладеного кредитного договору,
оскільки, відповідно до ст.610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Відповідно до
ст.612 ЦК України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
При цьому, відповідно до ст.611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст.614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.615 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Ст. 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечувати неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановленні інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідач просив суд застосувати до
даних позовних вимог позовну давність.
Дана заява відповідача є
обґрунтованою, оскільки відповідно до
ст.257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки, спеціальна позовна давність в
один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК
України відносно неустойки.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257, 261
ЦК України позовна давність - це строк,
у межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила,
при цьому згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України
за зобов'язанням з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно ст. 260 ЦК України,
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими ст. ст. 253 - 255
цього Кодексу (а саме перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок).

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі є
підставою для відмови у позові.

Згідно до п. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не поінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

У суду немає підстав вважати, що
відповідно до вказаної умови сторонами
було збільшено позовну давність або що
внаслідок подовження дії договору на
час подання позову наслідки спливу
строку позовної давності не можна
застосовувати до відносин сторін у
справі, оскільки поняття строк дії
договору не є тотожним поняттю строк
виконання зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.631 ЦК України
строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору, а закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Так, як було зазначено самим позивачем
у позові кредит було надано з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Тамо само у п. 5.4. Умов
та правил надання банківських послуг
(а.с.18) йдеться про те, що строк
погашення кредиту - у повному обсязі, не
пізніше останнього дня місяця,
зазначеного на платіжній картці.

З огляду на те, що строк дії кредитної
картки відповідача НОМЕР_1, виданої
позивачем (2 роки) у травні 2008 року
закінчився, перебіг позовної давності
щодо вимог позивача до відповідача
щодо повернення кредиту слід вважати
таким, що почався із 01.06.2008 р.

Остання операція за кредитним
договором відповідачем була вчинена
14.05.2008 року, шляхом отримання
готівкових коштів в АТМ3832 (а.с.56), та
відповідачем не вчинялись які-небудь
дії, що можуть свідчити про визнання
ним свого боргу або іншого обов'язку
та бути підставою для переривання
перебігу позовної давності відповідно
до ст. 264 ЦК України або про зміну
(подовження) строку виконання
зобов'язань відповідача перед
позивачем (у тому числі шляхом
отримання від позивача нових
кредитових карт, із подовженим строком
дії, тощо).

Відповідно до 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленої до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Таким чином, судом встановлено, що
позивачем пропущено трирічний строк
звернення до суду, клопотання про
поновлення цього строку він не заявляв,
відповідач заявив клопотання про
застосування до правовідносин, які є
предметом даного позову, позовної
давності.

Отже, позовні вимоги заявлені
позивачем після спливу строку, у межах
якого він мав можливість звернутися до
суду з таким позовом, а саме 15.07.2013 р.,
тому в задоволенні позову суд вважає
необхідним відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 257, 259, 261, 267, 530, 562, 610-612, 614, 615, 1054, 1055
ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 208, 209,212-215
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
відмовити повністю.

Судові витрати у справі віднести на
рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: С. О. Бабій