У Х В А Л А

24 жовтня 2013 року
м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м.
Харкова Цвіра Д.М., розглянувши вимоги
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу у
розмірі 192 000 грн.

Ухвалою судді від 24.10.2013 року по
вищезазначеній справі відкрито
провадження .

В позовній заяві ОСОБА_1 просить суд
накласти арешт на майно відповідача, де
б воно не знаходилось та з чого б не
складалось та заборонити відповідачу
ОСОБА_2 виїзд за межі держави України до
повернення боргу позики. В
обґрунтування цих вимог позивач
зазначає, що відповідач може приховати
своє майно та має намір переїхати до
Шенгенської зони на постійне місце
проживання, оскільки там мешкають його
родичі та знайомі. На теперішній час
відповідач оформляє документи для
переїзду.

В заяві про уточнення позовних вимог
позивач просить суд заборонити
відповідачу ОСОБА_2 виїзд за межі
держави України до повернення боргу, ці
вимоги позивач обґрунтовувала тим, що
ОСОБА_2 має намір переїхати на постійне
місце проживання у Шенгенську зону. У
разі переїзду ОСОБА_2 за межі України
позивач втратить можливість стягнути з
нього суму боргу.

Суд, перевіривши доводи позивача,
підстави забезпечення позову, вважає
за необхідне відмовити у задоволенні
вимог про забезпечення позову,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами, що передбачено ч. 3
ст. 152 ЦПК України.

Підстав, які свідчать про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду, судом не
встановлено.

Позивачем не надано суду жодних
доказів, щодо наявності у відповідача
майна.

Також позивачем не надано суду доказів
в підтвердження своїх доводів про
намір відповідача переїхати на
постійне місце проживання за межі
України.

Вид забезпечення позову про заборону
виїзду за межі України не є співмірним
з заявленими позовними вимогами,
оскільки ОСОБА_1 просить стягнути з
відповідача 192 000 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що вимоги позивача про
накладення арешту на майно
відповідача, де б воно не знаходилось
та з чого б не складалось та заборони
виїзду ОСОБА_2 за межі держави України
до повернення боргу позики є
безпідставними та не співмірними з
заявленими позовними вимогами, а тому
не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні вимог позивача
ОСОБА_1 про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення боргу -
відмовити.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в п`ятиденний строк
з дня винесення ухвали. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п`яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя -
Д.М.Цвіра