Провадження № 2/641/211/2013
Справа № 2020/3290/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2013 року Комінтернівський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Григор'єва Б.П.,

при секретарі - Листопад І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ПАТ КБ «ПриватБанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором ,-

В С
Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за
кредитним договором, який в подальшому
уточнив, та зазначив, що відповідно до
укладеного договору №HAE5RK06110395 від
18.10.2004 року відповідачка отримала
кредит у розмірі 5562,00 грн. зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 12% річних на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 15.10.2007 року. Згідно
з умовами зазначеного договору
погашення заборгованості здійснюється
в наступному порядку: щомісяця в період
оплати позичальник повинен надавати
банку грошові кошти (щомісячний платіж)
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, процентами
та комісією. В разі несвоєчасної сплати
заборгованості за кредитом, Банк має
право нарахувати пеню в розмірі 0,15 % на
суму непогашеної в строк
заборгованості за кожен день
прострочення. Пунктом 8.1. договору
передбачено, що він діє до повного
виконання сторонами зобов'язань за
договором. В порушення норм ст.ст. 526, 527,
530 ЦК України та умов договору
відповідачка належним чином взяті на
себе зобов'язання не виконувала, в
зв'язку із чим станом на 25.11.2011 року
виникла заборгованість, яка
складається з наступних нарахувань -
4194, 41 грн. - заборгованість за кредитом,
16 471,78 грн. - заборгованість за
відсотками за користування кредитом,
1229,27 грн. - заборгованість по комісії,
26715,99 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором.
Крім цього, п. 6.1,6.4 Договору передбачено
право Банку здійснювати списання
коштів з метою виконання доручень
позичальника в порядку, встановленому
діючим законодавством або договором.
При непогашенні позичальником кредиту,
процентів, комісії за його
користування у встановлені строки Банк
має право примусово стягувати
заборгованість за кредитом відповідно
до діючого законодавства. 22.03.2011 року
між позивачем та ОСОБА_1 був укладений
договір б/н про надання банківських
послуг, згідно з яким остання отримала
платіжну картку. відповідно до
анкети-заяви про приєднання до умов і
правил надання банківських послуг,
ОСОБА_1 погодилась, що заява разом із
Правилами складають між нею та Банком
договір про надання банківських
послуг. Згідно п. 4.6 Умов та правил
надання банківських послуг, клієнт
доручає Банку здійснювати списання
грошових коштів з картрахунку у
випадку настання строків платежів за
іншими договорами клієнта - проводити
договірне списання, а згідно із п. 5.6
Правил користування платіжною карткою
держатель карти доручає Банку
списувати з будь-якого рахунку
держателя, відкритого в банку, в тому
числі з картрахунку, грошові кошти для
здійснення платежу з метою повного чи
часткового погашення боргових
зобов'язань. Таким чином, банк
керуючись дорученням ОСОБА_1 здійснив
договірне списання грошових коштів з
картрахунку в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№HAE5RK06110395 від 18.10.2004 року, що свідчить
про часткове виконання його умов про
сплату заборгованості за кредитом.
Отже, ОСОБА_1 вчинила дії, що свідчать
про визнання нею свого боргу, а тому
строк позовної давності перервався і
почав спливати заново відповідно до ч.1,
ч.3 ст. 264 ЦК України. Просить суд з
посиланням на ст.ст. 526, 530, 599, 629, 1054 ЦК
України стягнути з ОСОБА_1 на свою
користь заборгованість за кредитним
договором у загальній сумі 48 611, 45 грн.
та понесені судові витрати у сумі 486, 11
грн.

В судовому засіданні
представник позивача Катеринюк В.В.,
який діяв за довіреністю, уточнені
позовні вимоги підтримав, надав
пояснення аналогічні вищевикладеним,
просив суд позов задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_4,
який діяв на підставі заяви ОСОБА_1, в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, просив суд застосувати строк
позовної давності до вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» про стягнення
заборгованості та відмовити у
задоволені позову.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що 18.10.2004 року між ПАТ
«ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений
кредитний договір №HAE5RK06110395, згідно з
яким, відповідачка отримала кредит у
розмірі 5562,00 грн. на споживчі цілі, зі
сплатою процентів у розмірі 12% річних
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 15.10.2007 року.

Однак, всупереч договірним
зобов'язанням ОСОБА_1 свої обов'язки
належним чином не виконує, в зв'язку з
чим виникла заборгованість у загальній
сумі 48611, 45 грн.

Представником відповідачки
ОСОБА_4 було заявлене клопотання про
застосування строку позовної давності
до вимог ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості

Стаття 257 ЦК України передбачає,
що загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно вимог ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Представник позивача
заперечував про застосування позовної
давності до заявлених вимог, оскільки
вважає, що строк позовної давності був
перерваний, внаслідок того, що Банком,
на виконання п.4.6 «Умов та правил
надання банківських послуг» та п.5.6
«Правил користування платіжною
карткою» було здійснено списання
коштів на рахунок кредиту НОМЕР_1 в сумі
5,50 грн. Тобто, зазначені дії свідчать
про те, що ОСОБА_1 була визнана
заборгованість та вчинені дії щодо
його часткового погашення.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк в межах
якого особа може звернутись до суду за
захистом свого цивільного права або
інтересу.

Перебіг строку позовної давності
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, а саме починається
з наступного дня після відповідної
дати або з наступного дня після
настання події, з якою пов'язано його
початок згідно ст.ст.260, 253-255 ЦК України.

Відповідно до п.3.1 Договору
погашення заборгованості здійснюється
щомісяця, в період сплати Позичальник
повинен надавати Банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за процентами та комісією

З матеріалів справи вбачається,
що останній платіж за кредитом ОСОБА_1
був зроблений 22.03.2006 року.

Згідно розрахунку
заборгованості за договором HAE5RK06110395
від 18.10.2004 року наступний платіж вона
повинна була зробити 11.04.2006 року. Таким
чином, саме з цієї дати позивач
дізнався або повинен був дізнатись про
порушення свого права.

Разом із тим, згідно із п.7 ч. 13
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів» кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Постановою ПВС «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають з
кредитних правовідносин» у п. 31
зазначено, що враховуючи вищевказані
положення, суди мають виходити з того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

У зв'язку із цим позовна давність
за позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність сплила
і до додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Посилання представника позивача
на переривання перебігу строку
позовної давності суд відхиляє,
оскільки, списання коштів на рахунок
кредиту НОМЕР_1 в сумі 5,50 грн. було
здійснено вже після спливу трирічного
строку позовної давності, що
підтверджується меморіальним ордером
від 30.03.2011 року.

Враховуючи вищевикладене суд
не знаходить підстав для задоволення
уточнених позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України не підлягають стягненню на
користь позивача й понесені судові
витрати.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 253-255, 256-257, 260,267 ЦК
України, Законом України «Про захист
прав споживачів», Постановою Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин» , ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, а особами, що брали
участь у справі, але не були присутні
при проголошенні рішення у 10-ти денний
строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: Б. П. Григор'єв