СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/1912/13-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:
головуючого судді:
представників сторін
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Прокурора Самарського району
м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_3
до Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль", треті особи:
ОСОБА_5, Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 про
визнання недійсним договору іпотеки,
Прокурор Самарського району м.
Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_3
звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль", треті особи:
ОСОБА_5, Приватний нотаріус
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, в якому
просить визнати недійсним договір
іпотеки від 06 жовтня 2005 року, укладений
між Акціонерним поштово-пенсійним
банком «Аваль» та ОСОБА_3, про передачу
в іпотеку домоволодіння АДРЕСА_1 та
земельної ділянки, площею 0,0704 за
адресою: АДРЕСА_1, який посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу, ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за
№ 3525.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між
Акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль» правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір № 014/17-34/923-41
тисяч) доларів США під 15% річних.
В забезпечення виконання зобов'язань
по кредитному договору між Банком та
ОСОБА_3 06.10.2005 було укладено договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрований в реєстрі за № 3525.
Згідно п. 1.2 Договору іпотеки, предметом
іпотеки є нерухоме майно:
домоволодіння АДРЕСА_1, яке належить
ОСОБА_3 Під час перевірки прокуратурою
Самарського району м. Дніпропетровська
з'ясовано, що ОСОБА_3 з 2003 року
знаходиться під наглядом
лікаря-психіатра з діагнозом:
епілепсія, виражені зміни особистості
по епітипу (F 07.83), з 01.03.2004 року є
інвалідом ІІ групи безстроково.
Прокурор вважає, що ОСОБА_3 в момент
підписання Договору іпотеки 06.10.2005 року
внаслідок стану свого здоров'я не
усвідомлювала значення своїх дій, не
розуміла змісту Договору іпотеки, не
усвідомлювала та не передбачала його
наслідків. Коштів внаслідок Договору
іпотеки ОСОБА_3 не отримувала. Крім
того, її неповнолітній син ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_1, онук ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2, а
також її чоловік ОСОБА_10, який є
інвалідом І групи, в разі звернення
стягнення на предмет іпотеки
залишаться без житла. Про наявність у
ОСОБА_3 психічного захворювання, а отже
підстав вважати, що вона не розуміла
значення свої дій під час укладання
Договору іпотеки, прокурору
Самарського району м. Дніпропетровська
стало відомо лише 20.02.2013 року під час
розгляду цивільної справи № 436/8855/12 з
довідки від 13.02.2013 року № 11/36, наданої
ОСОБА_3 Комунальним закладом
«Дніпропетровський спеціалізований
психоневрологічний центр»
Дніпропетровської обласної ради.
Прокурор прокуратури Самарського
району м.Дніпропетровська в інтересах
ОСОБА_3 в судовому
засіданні з урахуванням уточнень до
позовної заяви (а.с.119-120) позовні вимоги
підтримала з тих самих підстав, просила
Представник ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримала, просила задовольнити.
Представник відповідача ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль» в судовому
засіданні позов не визнав та пояснив,
що будь - яких сумнівів а ні у
представника банку, а ні у нотаріуса,
який засвідчував спірний договір,
відносно психічного стану ОСОБА_3 не
Треті особи в судове засідання не
з'явились, про час та місце судового
засідання повідомлено належним чином.
Вислухавши пояснення сторін та
представників сторін, дослідивши
надані докази, допитавши свідка, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України
„Про іпотеку", іпотека виникає на
підставі договору, закону або
рішення суду.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2005 року
між Акціонерним поштово-пенсійним
банком «Аваль» правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було
укладено Договір іпотеки, який був
посвідчений приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі за № 3525
(а.с.15-19).

Згідно вказаного договору іпотеки
іпотекодавець - ОСОБА_3 передала
іпотекодержателю - Акціонерному
поштово-пенсійному банку «Аваль»
нерухоме майно - домоволодіння
АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_3 на праві
власності на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом,
посвідченого у Восьмій
дніпропетровській державній
нотаріальній конторі 24.07.1998 року, за
№ 2-713 та зареєстрованого
Дніпропетровським бюро технічної
інвентаризації 11.08.1998 року в реєстровій
книзі № 572, номер запису 14,
реєстраційний номер в електронному
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно: 11748791, та земельну ділянку площею
0,0704 га розташовану за вищевказаною
адресою та належна ОСОБА_3 на підставі
державного акту на право приватної
власності на землю ДП Д*№ 3002
виданого 14.09.1998 року Дніпропетровською
міською радою народних депутатів.

Зазначене нерухоме майно передане в
іпотеку, як забезпечення виконання
зобов'язання ОСОБА_5 щодо повернення
кредиту в розмірі 10000 доларів США, за
кредитним договором №
014/17-34/923-41, який було укладено між
Акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль» та ОСОБА_5.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним
і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України, правочин,
який дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті - за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму
Верховного суду України № 9 від 06
листопада 2009 року, правила статті 225 ЦК
України поширюються на ті випадки,
коли фізичну особу не визнано
недієздатною, однак у момент вчинення
правочину особа перебувала в такому
стані, коли вона не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними (тимчасовий
психічний розлад, нервове потрясіння
тощо).

Згідно довідки від 13.02.2013 року № 11/36
Комунального закладу
«Дніпропетровський спеціалізований
психоневрологічний центр»
Дніпропетровської обласної ради, а
також довідки серії МСЕ-ДНА-01 № 394734,
Міжрайонної психіатричної МСЕК № 2,
ОСОБА_3 з 2003 року знаходиться під
наглядом лікаря-психіатра з діагнозом:
епілепсія, виражені зміни особистості
по епітипу (F 07.83), з 01.03.2004 року є
інвалідом ІІ групи безстроково (а.с.10-9).

Відповідно до акту стаціонарної
судово-психіатричної експертизи № 33
від 05.08.2013р.- 05.09.2013 р., проведеної в
рамках даної справи, слідує, що на
період часу, що відноситься до моменту
підписання договору іпотеки 06 жовтня
2005 року, ОСОБА_3 виявляла та в даний час
виявляє ознаки хронічного стійкого
психічного розладу у формі вираження
розладів особистості та поведінки
внаслідок епілепсії (а.с.105-108).

Суд враховує, що вказаний висновок
експертизи є лише одним із доказів у
справі і йому слід давати належну
оцінку в сукупності з іншими доказами.

Разом з тим, суд зазначає, що проведеною
у справі стаціонарною
судово-психіатричною експертизою
зроблено висновок про неспроможність
ОСОБА_3 в період укладення оспорюваного
договору іпотеки розуміти значення
своїх дій та керувати ними (а.с.108).

Психічний розлад здоров'я ОСОБА_3
підтверджений також поясненнями
свідка ОСОБА_10

При таких обставинах, суд вважає
доведеним факт того, що на момент
укладення вказаного договору ОСОБА_3
перебувала в такому стані, коли вона не
могла усвідомлювати значення своїх дій
та не могла керувати ними.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оспорюванний договір іпотеки
повинен бути визнаний судом недійсним
з підстав ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України,
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
іпотеку " - іпотека припиняється у разі:
визнання іпотечного договору
недійсним, при цьому відомості про
припинення іпотеки підлягають
державній реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

При посвідченні договору іпотеки 06
жовтня 2005 року до державного реєстру
заборон, внесено запис за № 2464952, що
підтверджується інформаційною
довідкою з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
від 25.11.2013 р. (а.с.142).

Як встановлено ст.ст. 73,74 Закону України
"Про нотаріат", нотаріус накладає
заборону на відчуження нерухомого
майна. Одержавши повідомлення банку
про погашення кредиту, припинення
іпотечного договору, нотаріус знімає
заборону на відчуження нерухомого
майна.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України на
користь держави з відповідача підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 114грн.
70 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-64, ч.3 ст.88, 169, 209,
214, 215, 216 Цивільного процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги Прокурора Самарського
району м. Дніпропетровська в інтересах
ОСОБА_3 - задовольнити.

Визнати недійсним Договір іпотеки
укладений 06 жовтня 2005 року між
Акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль» та ОСОБА_3 про передачу в
іпотеку домоволодіння АДРЕСА_1 та
земельної ділянки, площею 0,0704 за
адресою: АДРЕСА_1, який посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу, ОСОБА_6,
зареєстрований в реєстрі за № 3525.

Стягнути Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" на
користь держави судовий збір в розмірі
114 грн. 70 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя:
Н.В.Мірошниченко