АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц/791/4172/13
суді 1 інстанції: Зубов О.С.
Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 23 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу Суворовського районного суду
міста Херсона від 26 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, що заподіяна залиттям квартири, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищезазначеним позовом в якій
просить стягнути зі ОСОБА_5, ОСОБА_3 на
користь позивача матеріальні збитки в
розмірі 13 000 грн., моральну шкоду в
розмірі 5000 грн., витрати на оплату
послуг адвоката в розмірі 5000 грн., а
разом 23 000 грн.

12 листопада 2013 року ОСОБА_6, який діє в
інтересах позивача подав заяву про
забезпечення позову, посилаючись на те,
що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3
син ОСОБА_5 Враховуючи те, що розмір
збитків завданих позивачу значний, а
відсутність доходів та майна, може
ускладнити або зробити неможливим
виконання рішення суду, просив вжити
заходи до забезпечення позову, шляхом
накладення арешту на майно відповідача
- ОСОБА_3, а саме на чотирьохкімнатну
квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Суворовського районного суду
міста Херсона від 26 листопада 2013 року
заяву про забезпечення позову
задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати та
постановити нову, якою у задоволенні
заяви про забезпечення позову
відмовити.

Письмові заперечення до суду
апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, представників
відповідача, перевіривши
відповідність оскарженої ухвали
вимогам цивільного процесуального
закону, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, суд першої інстанції керувався
відомостями, зазначеними в заяві про
забезпечення позову та виходив з
підстав наявності ризику відчуження
даної квартири відповідачем, що може
призвести до ускладнення або зробити
неможливим виконання рішення по даній
справі.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна,
виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог

Згідно ч.1, 3 ст.151 ЦПК України, суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

За змістом п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходиться у
нього або в інших осіб.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006
року "Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", єдиною підставою
для забезпечення позову є відповідне
клопотання у формі мотивованої заяви
особи, яка бере участь у справі (п.1.);
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
позовним вимогам; при встановленні
зазначеної відповідності слід
враховувати, що вжиті заходи не повинні
перешкоджати господарській діяльності
юридичної особи або фізичної
особи-підприємця; вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку з застосуванням цих
заходів (п.4.).

Види забезпечення позову, як зазначено
в ч.3 ст. 152 ЦПК України, мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

З надісланих до суду апеляційної
інстанції матеріалів вбачається, що
між сторонами по справі виник спір
майнового характеру, предметом якого є
стягнення матеріальної та моральної
шкоди, що заподіяна залиттям квартири,
розмір якої позивачем визначений в
сумі 23 000 грн., яка складається з:
матеріальних збитків в розмірі 13 000
грн., моральної шкоди в розмірі 5000 грн.,
витрат на оплату послуг адвоката в
розмірі 5000 грн. (а.с.1-2).

12 листопада 2013 року ОСОБА_6, який діє в
інтересах ОСОБА_4 подав заяву про
забезпечення позову, в якій просив
вжити заходи до забезпечення позову,
шляхом накладення арешту на майно
відповідача - ОСОБА_3, а саме на
чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.
(а.с.4).

Одним із критеріїв обґрунтованості
заяви є наявність причинного зв'язку
між незастосуванням конкретного виду
забезпечення позову, про який йдеться у
відповідній заяві та наслідком у
вигляді неможливості в подальшому
виконати рішення суду.

Проте, обираючи захід забезпечення
позову у виді накладенням арешту на
майно відповідача, а саме на
чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1,
судом першої інстанції в порушення
вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України, та без
урахування роз'яснень, що містяться в п.
4 постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 22.12.2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
не застосована співмірність виду
забезпечення позову: накладення арешту
на 4-х кімнатну квартиру з заявленими в
позовній заяві вимогами про стягнення
загальної суми 23 000грн. Також суд першої
інстанції не пересвідчився чи існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
враховуючи, що відповідач працює та має
дохід.

Колегія суддів приймає до уваги доводи
апеляційної скарги, як такі, що
ґрунтуються на вимогах закону.

З огляду на викладене, ухвала суду, як
постановлена з порушенням норм
процесуального права підлягає
скасуванню з постановленням нової
ухвали про відмову в задоволенні заяви
про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, п. 2 ч.2 ст. 307, 312 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду
міста Херсона від 26 листопада 2013 року
скасувати, постановити нову.

У задоволенні заяви ОСОБА_6, який діє в
інтересах ОСОБА_4 про забезпечення
позову, шляхом накладення арешту на
майно відповідача - ОСОБА_3, а саме на
чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 -
відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий:

Судді: