Провадження № 22ц/790/1764/13 Головуючий 1 інст. - Попрас В.О.
Справа № 2018/2-4385/11 Доповідач - Макаров Г.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А.,

Кіся П.В.,

при секретарі - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, Служба у справах дітей Київського району Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом виселення та зняття з реєстрації,

встановила:

31.10.2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив та просив усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21 квітня 2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О., вона ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідно до п.6 договору відповідач взяв на себе обов'язок звільнити квартиру в строк до 21 жовтня 2011 року, але порушує це зобов'язання і до теперішнього часу разом з донькою проживає та зареєстрована в квартирі. Присутність відповідача та її доньки в квартирі та реєстрація порушує право приватної власності позивача, тому вона змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.

В судовому засіданні представник позивач позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 є удаваним правочином, оскільки дійсно між сторонам було укладено договір позики на суму 18000 доларі США, а квартира була заставою по договору позики, тому вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, відповідач та її донька ОСОБА_4 не мають іншого жила, тому не можуть бути виселені та зняті з реєстрації.

Представники третіх осіб - відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області та Служби у справах дітей Київського району Харківської міської ради в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку.

Треті особи належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглянув справу у відсутність третіх осіб: відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області та Служби у справах дітей Київського району Харківської міської ради відповідно до ст. 169 ЦПК України.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Знято ОСОБА_2, та ОСОБА_4, з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_2, та ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 січня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3 держмито у розмірі 8, 50 грн., та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновку суду обставинам справи , оскільки суд не звернув уваги на те, що згідно діючого законодавства вона та малолітня дитина не можуть бути позбавлені житла взимку без надання іншого житла, що вона сплачувала за користування спірним житлом і іншого житла не має. Крім того, суд не призупинив провадження у справі в зв'язку з касаційним оскарженням рішення суду про визнання договору купівлі - продажу квартири удаваним, яким їй відмовлено в позові та яке набуло законної сили, і не дав належної оцінки діям ОСОБА_3, яка до ухвалення рішення намагалася позбавити її житла. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Статтями 10, 57, 60, 61, 212 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому у відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване встановленням таких фактів та відповідних їм правовідносин.

Позивачка ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 21.04.2010 р. нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 на те, що договір купівлі-продажу спірної квартири від 21.04.2010 р. є удаваним правочином, так як сторони укладали договір позики на суму 18000 доларі США, а квартира була заставою за договором позики суд визнав безпідставними, оскільки у відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановленні судом рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, а рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.09.2012 р., яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 удаваним правочином і визнання його договором позики на суму 18000 доларів США, визнання квартири заставою по договору позики, повернення спірної квартири ОСОБА_2 та визнання за ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру.

Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» від 08.12.2011р. в квартирі АДРЕСА_1, що належить позивачці, зареєстровані ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_4.

Таким чином суд вважав, що аналіз приведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки та не дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: