Справа №784/4838/13 09.12.2013 09.12.2013 09.12.2013
Провадження №22-ц/784/3798/13
Головуючий у першій інстанції:
Доповідач в суді апеляційної
інстанції: Кутова Т.З.
У Х В А Л А

Іменем України

9 грудня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів :
Крамаренко Т.В.,

Тищук Н.О.,

із секретарем судового
засідання: Романенко Ю.О.,

за участю:
державного виконавця Кравчука А.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області (далі - Відділ
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Миколаївській області)

на ухвалу Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 4 жовтня 2013
року за скаргою

Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ) «ОТП
Факторинг Україна»

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2013 року ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» звернулося до
суду із скаргою уточненою в судовому
засіданні на дії державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Миколаївській області.

В обґрунтування вказаної скарги
заявник зазначав, що на виконанні у
державного виконавця перебуває
судове рішення про стягнення з ОСОБА_4
на користь ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» 289151 грн. 34 коп. кредитної
заборгованості та 1820 грн. судових
витрат.

В ході виконання цього рішення було
арештовано та звернуто стягнення на
майно боржника, а саме квартиру
АДРЕСА_1 яка є також і предметом
іпотеки. В зв'язку з тим, що повторні
торги вказаної квартири не відбулися
державним виконавцем складено акт
про повторну уцінку вказаної
квартири та передачу її ПП «Юстиції»
для організації та проведення третіх
прилюдних торгів.

Посилаючись на викладене, а також на
те, що відповідно до Закону України
«Про іпотеку» в редакції, яка діяла
на час укладання договору кредиту,
не передбачено проведення повторної
уцінки предмета іпотеки та
проведення третіх прилюдних торгів,
заявник просив визнати вказані дії
неправомірними та скасувати акт
державного виконавця про проведення
повторної уцінки майна боржника.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 4 жовтня 2013 року
скаргу задоволено.

В апеляційній скарзі Відділ
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Миколаївській області просить
вказану ухвалу суду скасувати, а по
справі ухвалити нову ухвалу, якою
відмовити в задоволенні скарги,
посилаючись на те, що судом не вірно
застосовано правові норми.

Перевіривши обставини справи та
дослідивши докази, колегія дійшла
висновку про наявність підстав для
задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК
України, сторони виконавчого
провадження мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією, або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
її права чи свободи. Аналогічні
норми містяться також у ст. 82 Закону
України «Про виконавче провадження».

Районний суд постановлюючи ухвалу,
про задоволення скарги про визнання
дій державного виконавця
неправомірними, виходив з того, що
дії державного виконавця по
реалізації арештованого майна, яке
одночасно є предметом іпотеки,
здійснювалось в межах примусового
виконання судового рішення про
стягнення коштів, в зв'язку з чим
Закон України «Про іпотеку», яким
передбачено проведення повторної
уцінки та наступних прилюдних торгів
не може бути застосований в даному
випадку, а крім того, на час укладення
кредитного договору щодо виконання
умов якого виник спір діяла інша
редакція Закону України «Про
іпотеку».

Між тим, з вказаним висновком суду
не можна погодитись, оскільки вони не
в повній мірі відповідають вимогам
правових норм.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 15 жовтня 2010 року
стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ
«ОТП Факторинг Україна 289151 грн. 34 коп.
заборгованості за кредитним
договором № ML - 400/309/2006 від 12 грудня 2006
року (а.с. 35-36).

На виконання вказаного рішення
видано виконавчий лист, який
перебуває на виконанні у Відділі
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
у Миколаївській області (а.с. 170 -171).

Нормами ч. 1, 8 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що звернення стягнення
на заставлене майно в порядку
примусового виконання допускається
за виконавчими документами для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Примусове звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється
державним виконавцем з урахуванням
положень Закону України «Про
іпотеку». А саме, частиною 4 ст. 54
вказаного Закону про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не
є заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладання
арешту на майно або, якщо його
стало відомо, що арештоване майно
перебуває в заставі, то роз'яснює
заставодержателю право на звернення
до суду з позовом про зняття арешту
із заставленого майна.

Порядок же реалізації арештованого
майна на яке звернено стягнення,
передбачений не Законом України
«Про іпотеку», а Законом України «Про
виконавче провадження», Інструкцією
про проведення виконавчих дій,
затвердженою наказом Міністерства
юстиції України від 21 квітня 2005 року,
Тимчасовим положенням про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27
жовтня 1999 року № 68/5.

Так, 28 серпня 2012 року державним
виконавцем складено акт про опис та
арешт майна, а саме квартир АДРЕСА_1
(а.с. 242).

Того ж дня постановою державного
виконавця залучено експерта (а.с.243).

Відповідно до висновків експерта
ринкова вартість арештованої
квартири належної ОСОБА_4 становить
168309 грн. (а.с. 244).

В подальшому, на підставі
відповідного договору, за заявкою
Відділу примусового виконання рішень
УДВС ГУЮ у Миколаївській області
вказана арештована квартира передана
на реалізацію торгівельній
організації Миколаївська філія ПП «СП
Юстиція» (а.с. 249).

Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 62
Закону України «Про виконавче
провадження» не реалізоване на
прилюдних торгах майно підлягає
уцінці державним виконавцем, що
проводиться в десятиденний строк з
дня визнання прилюдних торгів
такими, що не відбулися. Майно може
бути уцінено не більш, як на 30
відсотків. У разі нереалізації майна
в місячний строк з дня проведення
уцінки воно повторно уцінюється в
такому самому порядку, але не більш
як на 50 відсотків початкової
вартості майна. Аналогічні положення
містяться також в п. 4.5.11 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень та відповідними положеннями
Тимчасового положення про порядок
проведення торгів.

Так, перші прилюдні торги призначено
на 26 жовтня 2012 року. В зв'язку з
відсутністю покупців, вказані торги
не відбулися, тому відповідно до акту
від 30 жовтня 2012 року проведено
уцінку вказаного арештованого майна
на 15 відсотків (а.с. 172).

Із акту від 24 грудня 2012 року слідує,
що торги призначені на 21 грудня 2012
року також не відбулися з тих же
підстав, в зв'язку з чим проведено
уцінку арештованого майна на 50
відсотків та передано майно на
реалізацію (а.с. 173).

Таким чином, повторна уцінка майна
проведена державним виконавцем в
розмірі та порядку відповідно до
наведених правових норм.

Переможця за проведеними торгами 14
січня 2013 року оголошено протоколом
від 29 січня 2013 року і, як зазначено в
даному протоколі, вказана процедура
здійснена відповідно до порядку
встановленого ч. 3 ст. 46 Закону
України «Про іпотеку» (а.с. 248). Торги
їх учасниками не оскаржено.

Враховуючи наведене, висновки суду
в оскаржуваній ухвалі про
неправомірність дій державного
виконавця в частині складання акту
про повторну уцінку та його
скасування є безпідставними. Тому,
враховуючи, що судом не вірно були
застосовані процесуальні норми, які
регулюють порядок вчинення
виконавчих дій, на підставі п. 2 ч. 1 ст.
312 ЦПК України, оскаржувана ухвала
районного суду підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали з цього
питання про відмову в задоволенні
скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

При цьому доводи апеляційної скарги
про те, що ТОВ «ОТП Факторинг
Україна», не мало права звернення з
даною скаргою, не можна прийняти до
уваги, оскільки уточнена скарга
подана 24 вересня 2013 року, тобто
після постанови державного виконавця
про заміну стягувача від 9 серпня 2013
року.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу
примусового виконання рішень УДВС
ГУЮ у Миколаївській області -
задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 4 жовтня 2013
року скасувати, а по справі
постановити нову ухвалу.

В задоволенні скарги ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» на дії державного
виконавця відмовити.

Ухвала апеляційного суду може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня її проголошення.

Головуюча :

Судді: