Справа № 1313/3625/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

16.04.2013 року Миколаївський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Бачун О.
І.

при секретарі Танчак О.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві справу за
позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль", ОСОБА_3, треті особи
виконавчий комітет Новороздільської
міської ради Львівської області як
орган опіки та піклування, приватний
нотаріус Миколаївського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору іпотеки недійсним та
визнання права власності на 1/2 квартири
,-

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль",
ОСОБА_3, треті особи виконавчий комітет
Новороздільської міської ради
Львівської області як орган опіки та
піклування, приватний нотаріус
Миколаївського районного
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору іпотеки недійсним та
визнання права власності на 1/2 квартири
.

В обгрунтування заявлених вимог
зазначила, що з 1995 р. по сьогодні ОСОБА_1
проживає однією сім'єю із відповідачем
ОСОБА_3

14.09.1996 р. взяли церковний шлюб, однак,
формально не зареєстрували шлюб у
встановленому законом порядку, але
продовжують спільно проживати однією
сім'єю як подружжя.

Від спільного подружнього проживання з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у них народився
син, ОСОБА_5. Окрім того, з ними однією
сім'єю проживає неповнолітній син
позивачки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

08.08.2006 р. ОСОБА_3 з однієї сторони та
родина ОСОБА_13 з іншої, уклали договір
купівлі продажу квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.01.09.2006
р. вселилися у цю квартиру. 06.09.2006 р., щоб
погасити заборгованість перед родиною
ОСОБА_13, ОСОБА_3 уклав із АППБ «Аваль»
договір кредиту № 014/1354/74/44764 на суму 14 000
доларів США.

Однак, на забезпечення виконання
кредитного договору, 06.09.2006 р. ОСОБА_3 та
АППБ «Аваль» також було укладено
договір іпотеки. Предметом іпотеки
стало спільне нерухоме майно, а саме:
квартира АДРЕСА_1. Договір іпотеки
ОСОБА_3 уклав без відома та дозволу
позивача.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними.

Відповідно до п.99 «Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
03.03.2004 р. № 20/5 майно, що перебуває у
спільній власності, може бути передано
в заставу тільки за згодою всіх
співвласників. Співвласник нерухомого
майна має право передати в іпотеку свою
частку в спільному майні без згоди
інших співвласників за умови виділення
її в натурі та реєстрації права
власності на неї як на окремий об'єкт
нерухомості. Договори про заставу
спільного сумісного майна
посвідчуються за правилами,
викладеними в пунктах 44 і 45 цієї
Інструкції.

В абзаці 2 пункту 44 Інструкції вказано,
що договори щодо належного подружжю на
праві спільної сумісної власності
майна, які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також правочини щодо
іншого цінного майна можуть бути
посвідчені нотаріусом за наявності
письмової згоди другого з подружжя.
Згода на укладення такого договору
повинна бути посвідчена нотаріально.

15.01.2009р., на підставі рішення
Миколаївського районного суду
Львівської області від 23.11.2009 р. у
цивільній справі №2-589/09, було видано
виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3
в користь ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» 126
839 грн. 40 коп. (сто двадцять шість тис.
вісімсот тридцять дев'ять грн. 40 коп.).

02.07.2009року на примусове виконання
виконавчого листа Миколаївського
районного суду Львівської області,
державним виконавцем Комарницькою О.В.
відділу ДВС Миколаївського районного
управління юстиції було здійснено опис
та арешт нерухомого майна, про що
складено акт серії АА №932540.

Лише 14.10.2010 р. ОСОБА_3 повідомив
позивачку, що у них забирають житло
через заборгованість по кредиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). В свою чергу у ч.
1 ст. 215 ЦК України вказується те, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України однією з
вимог, дотримання яких необхідне для
дійсності правочину, є наявність
необхідного обсягу цивільної
дієздатності.

Стаття 65 СК України встановлює, що
чоловік та дружина розпоряджаються
майном, яке є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, за
взаємною згодою. Вона має бути отримана
у формі, у якій має бути укладений
договір, що вимагає такої згоди. Якщо
договір виходить за межі дрібного
побутового, другий з подружжя має право
в судовому порядку оскаржити
дійсність цього договору як
укладеного без його (її) згоди. Це
правило розповсюджується і на осіб, які
проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою або в
будь-якому іншому шлюбі і які набули
майно за час їх сумісного проживання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
іпотеку» іпотека припиняється у разі
визнання іпотечного договору
недійсним.

06.12.2010 р. рішенням Миколаївського
районного суду Львівської області було
встановлено факт проживання однією
сім'єю як чоловіка та дружини ОСОБА_3 зі
мною ОСОБА_1 з 14.09.1996 р.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник позивача ОСОБА_8 позов
підтримали, навели аналогічні змісту
позовної заяви пояснення. Додатково
ОСОБА_8 пояснив, що кредит брався на
придбання житла, банк мав договір
купівлі-продажу, відповідач мав сімю на
момент укладення кредитного договору,
є відповідне рішення суду, тому
порушено права позивача, просить позов
задоволити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_9 позову не визнала,
навела аналогічні наявного в
матеріалах справи письмового
заперечення пояснення, просить в
задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позов визнав.

Третя особа виконавчий комітет
Новороздільської міської ради як орган
опіки та піклування явки свого
представника не забезпечив, однак
представник органу опіки та піклування
Бурко В.М. подав до суду клопотання,
згідно якого просить розглядати справу
за відсутності їхнього представника.

Третя особа ОСОБА_11 в судове засідання
не з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши зібрані по справі докази,
суд приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва каїнства
подружжя, виданого 25.10.2010 р. настоятелем
церкви Св.Анни, ОСОБА_12 та ОСОБА_1
прийняли таїнство подружжя 14 вересня
1996 року.

Згідно розписки, даної ОСОБА_3, такий
зобовязується оплатити 14000 доларів США
до 01.09.2006 р. за купівлю квартири по
АДРЕСА_1

Відповідно до розписки, даної ОСОБА_13,
така отримала від ОСОБА_1 14000 доларів
США в рахунок вартості квартири
АДРЕСА_1. Залишок вартості, що належить
сплатити ОСОБА_1 та її сім'ї становить
14000 доларів США..

Згідно договору купівлі-продажу,
посвідченого 08.08.2006 року державним
нотаріусом ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 передали, а ОСОБА_3 прийняв у
власність квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки, виданої ОСОБА_1
КП "Розділжитлосервіс"
Новороздільської міської ради, така
дійсно проживає в АДРЕСА_1.

Згідно кредитного договору № 014/1354/74/44764
від 06.09.2006 р. АППБ "Аваль" в особі ОСОБА_18,
з однієї сторони, та ОСОБА_3, з другої
сторони, уклали договір про наступне:
кредитор надає позичальнику кредит у
вигляді невідновлюваної кредитної
лінії з лімітом 14000 доларів США
стороком на 180 місяців з 06.09.2006 р. по
05.09.2021 р.

Відповідно до договору іпотеки від
06.09.2006 р., укладеного між АППБ "Аваль" та
ОСОБА_3, предметом іпотеки є нерухоме
майно: квартира АДРЕСА_1.

Згідно рішення Миколаївського
районного суду Львівської області від
06.12.2010 р., встановлено факт проживання
однією сімєю без еєстрації шлюбу як
чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час
спільного проживання, належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено письмовим
договором між ними.

Відповідно до п.99 «Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» затвердженої
Наказом Міністерства юстиції України
03.03.2004 р. № 20/5 майно, що перебуває у
спільній власності, може бути передано
в заставу тільки за згодою всіх
співвласників. Співвласник нерухомого
майна має право передати в іпотеку свою
частку в спільному майні без згоди
інших співвласників за умови виділення
її в натурі та реєстрації права
власності на неї як на окремий об'єкт
нерухомості. Договори про заставу
спільного сумісного майна
посвідчуються за правилами,
викладеними в пунктах 44 і 45 цієї
Інструкції.

Згідно абзацу 2 пункту 44 Інструкції
договори щодо належного подружжю на
праві спільної сумісної власності
майна, які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також правочини щодо
іншого цінного майна можуть бути
посвідчені нотаріусом за наявності
письмової згоди другого з подружжя.
Згода на укладення такого договору
повинна бути посвідчена нотаріально.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України однією з
вимог, дотримання яких необхідне для
дійсності правочину, є наявність
необхідного обсягу цивільної
дієздатності.

Стаття 65 СК України встановлює, що
дружина, чоловік розпоряджаються
майном, що є об'єктом

права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою. При
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя. Дружина, чоловік
має право на звернення до суду з
позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового. Для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово. Згода на укладення
договору, який потребує
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, має бути
нотаріально засвідчена.

У справі „Джонсон проти Ірландії"
Європейським судом з прав людини було
встановлено, що заявники прожили
спільно близько п'ятнадцяти років. На
цій підставі суд зробив висновок, що
вони складають сім'ю, а тому мають право
на захист, незважаючи на те, що їх
зв'язок існує поза шлюбом.

Як встановлено в судовому засіданні
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на час укладенні
кредитного договору та договору
іпотеки проживали однією сімєю без
реєстрації шлюбу як чоловік та дружина,
спірна квартира куплена за спільні
кошти позивача та відповідача, однак,
ОСОБА_3 уклав договір іпотеки без згоди
позивача, тому суд приходить до
висновку, що позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 203, 215, 231, 578 ЦК України,
ст. ст. 65, 74 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

'Позов задоволити.

Визнати спільною сумісною власністю
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати недійсним договір іпотеки від
06.09.2006 року, укладений між Акціонерним
поштово-пенсійним банком "Аваль" та
ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Суддя :
Бачун О. І.