АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/5042/2012 Головуючий 1 - інстанції -Клименко О.І.
Справа № 2-1115/11 Доповідач - Зазулинська Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.

ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 13 лютого 2012 року по справі за позовом ОСОБА_5 до територіальної громади в особі Харківської міської ради, ОСОБА_4, третя особа -ОСОБА_6 про визначення порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2011 року ОСОБА_5 звернулась до Ленінського районного суду міста Харкова з позовом до територіальної громади в особі Харківської міської ради, ОСОБА_4, третя особа -ОСОБА_6, в якому просила визначити їй у користування на 31/100 частину, кімнату 15,6 кв.м. в трьохкімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом їй належить 31/100 частина вказаної квартири.

62/200 частин квартири з відповідною частиною місць загального користування залишилось відкритою, оскільки відповідач ОСОБА_4 належним чином не оформила право на спадщину після смерті їх батька -ОСОБА_7

38/100 частин квартири на праві власності належить ОСОБА_6

На даний час вона та відповідач ОСОБА_4 не можуть дійти згоди про визначення порядку користування належною їм частиною квартири, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 13 лютого 2012 року позовні вимоги ОСОБА_5 до територіальної громади в особі Харківської міської ради, ОСОБА_4, третя особа -ОСОБА_6 про визначення порядку користування квартирою задоволені. Визначено ОСОБА_5 на 31/100 частини кімнату площею 15,6 кв.м. в трьохкімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує на неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, суд відкрив провадження у справі, не дотримуючись вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, не надавши запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та проживання щодо місця її реєстрації, а тому всі виклики до суду направлялись їй на поштові відділення, якими не обслуговується її адреса.

Крім того вказує, що позивачу було відомо про те, що вона мешкає у спірній квартирі, про що та повинна була повідомити суд.

За таких підстав, їй було невідомо про заявлений позов, вона не могла приймати участі у справі та надати заперечення на позов.

Попереднє судове засідання було проведено у відсутності сторін.

Також, суд призначив у справі судову будівельну-технічну експертизу, про проведення якої вона не була повідомлена.

Зазначає, що експертиза була проведена за матеріалами справи, між тим вони не містять ані копій інвентаризаційної справи на квартиру, ані відомостей про реєстрацію права власності за особами ( крім позивача ) на квартиру, ні розміру часток, ні відомостей про конкретне користування житловими приміщеннями в квартирі всіх співвласників, а тому вважає висновки невірними, зокрема щодо наявності у квартирі приватизованої та не приватизованої площі.

Також, експертом невірно зазначені площі спірної квартири, а саме, що мається неприватизована частка, яка складає 22,4 кв.м., приватизована -31,7 кв.м.

Вважає, що експертиза істотно порушує її право на власність, але суд не прийняв це до уваги, поклавши у основу рішення невірний висновок експерта, Так, експертом надані два варіанти порядку користування квартирою, за першим позивачу надається кімната площею 15,6 кв.м., а їй -10 кв.м., але без зазначення відступу від ідеальної частки; за другим -позивачу надається кімната площею 10 кв.м., їй -15,6 кв.м., але вже з зазначенням відступу від ідеальних часток. Крім того, експертом надані відповіді на питання, які перед ним не ставились, зокрема про зміну часток, розрахунок площі, належної на частки.

Зауважує, що не проводилось обстеження спірної квартири, оскільки експертом до суду надсилалось клопотання про безперешкодне обстеження об'єкту, розташованого за іншою адресою, ніж спірна квартира.

Також, суд, не маючи від експерта відомостей про причину не проведення обстеження, поклався на заяву позивача про те, що нібито вона змінила замки у вхідних дверях до спірної квартири.

Зазначає, що суд зробив невірний висновок про те, що вона немає проблем в житловому питанні, а позивач має, а тому потребує виділення більшої кімнати, між тим судом не були з'ясовані обставини, що крім спірної квартири позивач має двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та на праві власності приватний будинок АДРЕСА_3.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України -у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду -скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 62/100 частини квартири АДРЕСА_1 належали ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12. 05.1999 року Центром ( відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради.

26 січня 2011 року позивачці ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на 31/100 частини квартири АДРЕСА_1 з відповідною частиною місць загального користування. В цьому ж свідоцтві зазначено, що другим спадкоємцем померлого ОСОБА_7 є ОСОБА_8, а також про те, що станом на 26.01.2011 року свідоцтво про право на спадщину на 62/200 частини вищезазначеної квартири з відповідною частиною місць загального користування ще не видане. (а.с.5)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень ст.150 ЖК України вона як особа, що має у приватній власності частину квартири, користується нею для особистого проживання і проживання членів сім»ї і має право розпорядитися цією власністю на свій розсуд. Крім того вважав, що виділення у користування позивачці в спірній квартирі кімнати площею 15,6 кв.м. є одним з варіантів, запропонованих у висновку експерта і такий варіант порядку користування квартирою не зачіпає прав інших співвласників.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав -це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення..

Відповідно до положень ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилкового дійшов висновку про задоволення позову на підставах, зазначених ОСОБА_5 із посиланням на положення ст.150 ЖК України.

Частинами 1 і 2 ст.358 ЦК визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Відомостей про те, що до складу спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, входять саме ті житлові кімнати ( 15,6 кв.м. і 10,0 кв.м.) про визнання порядку користування якими були заявлені вимоги ОСОБА_5 , матеріали справи не містять

Які саме права та інтереси позивачки порушені територіальною громадою міста в особі Харківської міської ради в позові не зазначено і таких обставин не встановлено під час розгляду справи. Рішення суду також не містить висновків відносно того які саме права та інтереси позивачки порушені цим відповідачем і підлягають судовому захисту.

У той же час суд дійшов висновку, що визначений ним порядок користування не порушує прав та інтересів інших співвласників, за умови, що ОСОБА_6 до участі у справі залучено як третю особу і відомостей про те на підставі чого третя кімната квартири площею 15,3 кв.м. не є предметом спору про визначення порядку користування в рішенні суду не зазначено.

Посилання суду на те, що позивач на відміну від відповідача ОСОБА_4 оформила свої спадкові права, є безпідставними і не мають правового значення для вирішення спору. Відповідно до ст. ст. 525, 548, 549 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року ( зі змінами та доповненнями, який діяв на час відкриття спадщини після ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1:

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

якщо він подав до державної нотаріальної контори по місту відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Вказані дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивачкою не оспорюється і свідоцтвами про право на спадщину на її ім.»я та на ім.»я ОСОБА_4 від 23.11.2012 року підтверджується, що ОСОБА_4 є спадкоємцем ОСОБА_7.

Відомостей про те, що ОСОБА_5 зверталась до ОСОБА_4 та іншого співвласника з пропозицією домовитись про порядок користування квартирою немає.

Справа розглянута судом за участю ОСОБА_9, як представника позивача, за умови що такі її повноваження у відповідності до ст.42 ЦПК України не підтверджені

Твердження ОСОБА_4 про не врахування судом тих обставин, що з часу прийняття спадщини вона користується нею, позивачем та її представником не спростовані та підтверджується наданими суду апеляційної інстанції квитанціями та доказами про знаходження в провадженні Ленінського районного суду міста Харкова справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, 3-я особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні квартирою та виселення.

Надані докази свідчать про те, що ОСОБА_5 заявлені вимоги про виселення ОСОБА_4 .з кімнати 15,6 кв.м. спірної квартири.

Отже рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 є передчасним, ухваленим при неповному з»ясуванні суб»єктного складу осіб, прав та інтересів яких стосується вирішення спору та інших обставин, які мають значення для справи. тому відповідно до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України це рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

Керуючись ст.ст.303,304, п.2ч.1 ст.307, ст.ст.309,313,3124,316,317,319,324 ЦПК України, судова колегія,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 13 лютого 2012 року скасувати і відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 про визначення порядку користування квартирою.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя -підпис

Судді колегії -підписи

Копія вірна. Суддя -

.