РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2013 року

Центральний районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого-судді
Прохорова П.А.

при секретарі
Бондаренко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту спільного
проживання, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року позивач звернувся
до Центрального районного суду м.
Миколаєва з вказаною позовною заявою в
якій посилаючись на те, що починаючи з
2006 року він та нині померлий ОСОБА_3
проживали однією родиною у квартирі
АДРЕСА_1, просив суд встановити
відповідний юридичний факт. Вказав що
встановлення вказаного факту
необхідне для вирішення питання щодо
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_3.

Відповідачі звернулись до суду з
запереченнями проти позовної заяви, у
яких вказали на необґрунтованість
вимоги позивача та надуманість
обставин справи, та за такого просили
суд відмовити у задоволенні позову

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити з підстав, викладених у
позові.

Представник позивача в судовому
засіданні звернула увагу суду на те, що
позивач просить суд встановити факт
проживання однією сім'єю з померлим, що
передбачено дійсним законодавством як
«інший юридичний факт», та те, що така
родина створена на підставі кровного
рідства, спільного побуту, взаємної
поваги та допомоги, в зв'язку з чим
просила позов задовольнити.

Представники відповідача в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечували, вказали, що
дійсним законодавством не передбачено
встановлення такого юридичного факту,
встановлення якого вимагає позивач,
заперечували обставини на які
посилався позивач у своєму позові,
зокрема ведення ним спільного побуту з
померлим, догляд за ним, та просили суд
відмовити в задоволенні позову через
відсутність правових та фактичних
підстав.

Допитана в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_4 повідомила суду
відомі їй обставини справи, зокрема
вказала, що родина позивача перебувала
у гарних родинних відносинах з
померлим та його дружиною, в 2006 році до
родини ОСОБА_4 звернулась колишня
дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_5, та посилаючись
на те, що нині померлий ОСОБА_3
перебуває у хворобливому стані та
зловживає алкогольними напоями
просила за ним доглядати та допомагати
у господарстві, а в обмін на це
пропонувала проживання разом з
колишнім чоловіком з подальшим
спадкуванням житлової квартири у якій
вони б проживали та для чого вона у 2010
році переслала на ім'я свідка
правовстановлюючі документи на
квартиру. Син ОСОБА_4 погодився на умови
спільного проживання з ОСОБА_3 та з 2006
року почав доглядати за ОСОБА_3, догляд
полягав у допомозі в побуті і догляді
за померлим та виражався в спільному
проживанні, веденні спільного
господарства. Також свідок повідомила
суд про те, що вона також допомагала
мешканцям квартири АДРЕСА_1 вести їх
спільне господарство, доглядати за
квартирою, готувати, тощо. Вказала, що
між позивачем та померлим, наскільки їй
відомо, склалися родинні відносини що
ґрунтувалися на взаємній повазі,
довірительних відносинах, спільному
побуті та бюджеті.

При цьому суд критично ставить до
пояснень свідка ОСОБА_4 оскільки вона є
матір'ю позивача та заінтересована у
задоволенні позову.

Допитана у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_7 повідомила суд
про відомі їй обставини справи, зокрема
вказала на те, що з 2006 року часто бачила
позивача що входив та виходив з
під'їзду, в якому розташована квартира
померлого, повідомила про те, що в 2005
році померлий сильно зловживав
алкогольними напоями, та з появою
позивача став зловживати менше, мав
опрятніший вигляд, окремо звернула
увагу на те, що квартира померлого
виглядала чистою та доглянутою. Свідок
підтвердила факт спільного проживання
позивача та ОСОБА_3

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_8 повідомив суд про
відомі йому обставини справи, зокрема
повідомив про те, що він проживає у
сусідній, з квартирою померлого,
квартирі, починаючи з 2006 року часто
зустрічав позивача у під'їзді, вказав
що останній здійснював догляд за
померлим ОСОБА_3 та проживав з ним у
належній йому квартирі. Зауважив що
позивач та ОСОБА_3 вели спільний побут,
відносилися один до одного з повагою. У
своїх поясненнях свідок підтвердив
факт спільного проживання позивача та
померлого однією родиною.

Суд приймає як належний доказ
пояснення зазначених свідків, оскільки
вони є сусідами, не є родичами, а тому не
заінтересовані в результатах розгляду
справи.

Допитана у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_9 повідомила суду,
що востаннє вона з померлим
спілкувалися близько десяти років
тому, зауважила про те, що померлий
зловживав алкогольними напоями.

Допитана у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_10 повідомила суд
про відомі їй обставини справи, вказала
що спілкувалась з ОСОБА_3 як з колегою,
востаннє бачилась із ним приблизно в 2006
році, після того вони не спілкувались.

Судом не приймаються як доказ
пояснення зазначених свідків, оскільки
вони не змогли надати суду інформацію
яка б мала необхідні суду відомості, що
мають значення для розгляду справи.

Вислухавши пояснення учасників
судового засідання, дослідивши
письмові докази по справі судом
встановлено ряд обставин та
кореспондуючих ним правовідносин.

Позивач звернувся до
Центрального районного суду м.
Миколаєва з позовом у якому просить суд
встановити юридичний факт - факт
проживання позивача та ОСОБА_3 однією
родиною, оскільки такий факт є
необхідним для вирішення питання про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК
України суд може розглядати справи про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення.

Відповідно до ч.6 ст. 235 ЦПК України
у випадку коли між сторонами є спір про
наявність чи відсутність певного
юридичного факту, такий спір
розглядається в порядку позовного
провадження.

Ч.1 ст. 256 ЦПК України наводить
перелік фактів, що мають юридичне
значення, що можуть бути встановлені
судом, та разом з тим, згідно ч.2 тієї ж
статті, такий перелік не є вичерпним,
оскільки у судовому порядку можуть
бути встановлені також інші факти, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

За викладеного суд доходить
висновку про можливість розгляду
вимоги позивача про встановлення факту
проживання однією сім'єю його з ОСОБА_3
в порядку позовного провадження, при
цьому суд зазначає, що такий факт є
спорідненим з визначеним у п. 5 ч.1 ст. 256
ЦПК України, однак не тотожним йому.

Відповідно до узагальнень
судової практики Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, при
встановленні судами факту проживання
із спадкодавцем однією сім'єю не менш
як п'ять років до дня смерті, судам
необхідно враховувати положення ст. 3
СК України.

Відповідно до ч.2, ч.4 ст. 3 СК
України, сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки та сім'я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України,
доказуванню не підлягають обставини,
що були визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

За викладеного, та враховуючи те,
що між позивачем та ОСОБА_3 існував
родинний зв'язок, на який позивач
вказував у позовній заяві, те, що ОСОБА_3
та ОСОБА_5 перебували у шлюбних
відносинах та на початку 1990-х років їх
шлюб було розірвано, а ОСОБА_5 поїхала
на постійне місце проживання до іншої
країни, де проживає дотепер - суд вважає
що між позивачем та померлим могла бути
сім'я створена на підставі споріднення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
докази надаються суду сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

Відповідно до свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно пояснень позивача, що
підтверджені наданими у судовому
засіданні поясненнями свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_7 - ОСОБА_1 з 2006 року і до
дня смерті його двоюрідного діда -
ОСОБА_3 проживав разом з ним за адресою:
АДРЕСА_1.

На користь вказаного факту
свідчать, зокрема, досліджені у
судовому засіданні розрахункові
книжки, які заповнювались померлим
особисто або ОСОБА_4, матір'ю позивача
(що встановлено у судовому засіданні та
не заперечувалось сторонами та
підтверджується наявною у матеріалах
справи копією свідоцтва про народження
серії НОМЕР_2), яка допомагала позивачу
та померлому вести їх господарство та
організовувати спільний побут (вказане
витікає з розрахункових книжок,
пояснень позивача та свідків), цей факт
ОСОБА_4 пояснювала тим, що позивач її
син, окрім того він працював на роботі,
а тому вона приходила до них у квартиру
та як мати позивача та родичка
померлого допомагала їм по
господарству.

Згідно наданих суду відомостей
саме позивачем понесені витрати,
пов'язані з похованням ОСОБА_3, що
підтверджується квитанцією від
ІНФОРМАЦІЯ_1, копія якої наявна в
матеріалах справи.

Відповідно до довідки ТОВ
«Центральний - 1» від 18.07.2012 року, копія
якої наявна в матеріалах справи, ОСОБА_1
проживав разом з ОСОБА_3 у належній
померлому квартирі починаючи з 2006 року,
та при цьому співмешканці вели спільне
господарство.

Також суд приймає до уваги ту
обставину, що ОСОБА_5 в 2010 році було
направлено лист на ім'я та адресу
проживання ОСОБА_4 (матері позивача), в
якому містились, згідно пояснень
сторін, правовстановлюючі документи на
квартиру, у якій проживали ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, та яка є спадковим майном після
смерті ОСОБА_3, що свідчить про
згадуване свідком ОСОБА_4 про догляд за
померлим, спільне, з ним проживання.

Судом також критично оцінюються
заперечення які були надіслані від
імені відповідача на адресу іншого
суду, оскільки з них не вбачається ким
саме вони написані і відсутні
підтвердження зазначених заперечень.

Виходячи з аналізу викладених
обставин та зазначених правових
положень, приймаючи до уваги
сукупність наданих позивачем доказів,
а також відсутність доказів, що б
спростовували докази, надані
позивачем, суд доходить висновку про
необхідність задоволення позову.

Приймаючи до уваги те, що позивачем не
заявлені вимоги про відшкодування
судового збору за розгляд справи, у
суду відсутні підстави для покладення
витрат на відповідача, разом з тим суд
зазначає, що позивач не позбавлений
права звернутися в подальшому з заявою
для вирішення питання про розподіл
судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 209, 213-215, 234,
235, 256 ЦПК України, ст. 3 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
встановлення факту спільного
проживання - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1
однією сім'єю з померлим ОСОБА_3 в
період з грудня 2006 року по день його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подання до Центрального районного суду
міста Миколаєва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя Центрального районного

суду м. Миколаєва
П.А. Прохоров