СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/7653/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

02.12.2013 року

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Мірошниченко Н.В.

при секретарі - Седовій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,-

В С Т
А Н О В И В:

ОСОБА_1 (позивач) звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 (відповідач) про
розірвання шлюбу. У позовній заяві та у
судовому засіданні позивач
посилається на те, що шлюб з
відповідачем було зареєстровано 28
листопада 2009 року Жовтневим відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис №
1100; від шлюбу мають малолітню дитину
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з
відповідачем не склалось, між
подружжям виникали постійні сварки.
Позивач вважає, що родина розпалася
остаточно і не може бути відновлена,
просила шлюб розірвати (а.с.3).

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги визнав, просив шлюб
розірвати (а.с.18).

Вислухавши пояснення сторін в судовому
засіданні, вивчивши матеріали справи,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11
ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони
знаходяться у шлюбі з 28 листопада 2009
року, який було зареєстровано
Жовтневим відділом реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського
міського управління юстиції, актовий
запис № 1100 (а.с.5). Від шлюбу сторони
мають малолітню дитину ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем,
про що сторони дійшли згоди.

Сторони тривалий час не ведуть сумісне
господарство, не підтримують шлюбні
відносини. Їх сім'я розпалася з причини
несумісності характерів, постійних
сварок, які виникали між подружжям, що в
результаті послужило підставою до
того, що між сторонами були втрачені
почуття любові та поваги і призвело у
підсумку до остаточного розпаду сім'ї.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін у судовому
засіданні.

Статтями 21, 24 Сімейного кодексу України
встановлено, що шлюбом є сімейний союз
жінки та чоловіка, зареєстрований у
органі державної реєстрації актів
цивільного стану. Шлюб ґрунтується на
вільній згоді жінки та чоловіка.
Примушувати жінку та чоловіка до шлюбу
не допускається.

Відповідно ст. 110 Сімейного Кодексу
України позов про розірвання шлюбу
може бути пред'явлений одним з
подружжя.

Дотримуючись ст. 112 Сімейного Кодексу
України, при розгляді справи про
розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, бере до
уваги наявність дитини й інших
обставин життя чоловіка і жінки.

Суд постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам
дітей, що мають істотне значення.

З огляду на вищевикладене і приймаючи
до уваги те, що між сторонами втрачене
взаєморозуміння та почуття любові,
примирення та збереження
шлюбно-сімейних стосунків між
сторонами не можливе і суперечить
інтересам подружжя, враховуючи, що
сторони по справі наполягали на
розірванні шлюбу, суд дійшов висновку
про те, що сім'я сторін розпалася
остаточно, примирення бути не може і
шлюб підлягає розірванню.

Норма ст.113 СК України передбачає, що
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно із положеннями ст.235 ч.8 ЦПК
України, які на підставі ст.8 ч.8 ЦПК
України застосовуються і до позовного
цивільного судочинства, у рішенні суду
про розірвання шлюбу зазначається про
вибір прізвища тим з подружжя, який
змінив прізвище під час державної
реєстрації шлюбу, що розривається.

З огляду на викладене та враховуючи, що
позивачем не заявлено суду про намір
зміни свого прізвище на попереднє, яке
вона змінила під час укладення та
реєстрації шлюбу з відповідачем, суд
приходить до висновку про необхідність
залишення прізвища позивача без змін -
«ОСОБА_1».

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного
кодексу України, ст.ст. 8,10, 11, 31, 57, 60, 88,
212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 28 листопада 2009
року Жовтневим відділом реєстрації
актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції, актовий запис
№1100, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, від
шлюбу є малолітня дитина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище
ОСОБА_1, яке було обрано нею у зв'язку із
реєстрацією шлюбу з ОСОБА_2, залишити
без змін - «ОСОБА_1».

Рішення суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст.223 ЦПК
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -
денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя:
Н.В.Мірошниченко