АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/6159/2013
Головуючий1-ої інстанції
Справа: № 645/4165/13-ц
Доповідач -Яцина В.Б.
Категорія: спори, що виникають з
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2013 року
м. Харків

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області у складі :

Головуючого - судді - Яцини В.Б.,

суддів -
Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

при секретарі : Костюченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 19 серпня
2013 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" про визнання
недійсним договору та скасування
реєстраційного запису та за зустрічним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрсоцбанк" до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

15.05.2013 року ОСОБА_2 звернулась до
Фрунзенського районного суду м.
Харкова з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк",
яке є правонаступником
Акціонерного-комерційного банку
соціального розвитку "Укрсоцбанк", в
якому просила суд :

- визнати недійсним договір
відновлювальної кредитної лінії,
укладений 21 серпня 2008 року за №811/08/1-352;

- визнати недійсним іпотечний
договір, укладений 21 серпня 2008 року за
№811/08/2-361 на нерухоме майно, розташоване
за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати реєстраційний запис
про реєстрацію в Державному реєстрі
іпотек за реєстраційним номером 7784004
від 21.08.2008 року іпотечного договору
№6811/08/2-361 від 21 серпня 2008 року;

- скасувати реєстраційний запис
про реєстрацію в Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна за №7783892 від 21 серпня 2008 року, а
саме на нерухоме майно, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала
тим, що під час укладення вищевказаних
договорів позивач не була належним
чином і у встановленому законом
порядку проінформована про орієнтовну
сукупну вартість кредиту, переваги та
недоліки запропонованої схеми
кредитування; не була попереджена
відповідачем про те, що валютні ризики
під час виконання зобов'язань за
договором про надання кредиту в
іноземній валюті несе саме вона. Такі
обставини, на думку позивача, свідчать
про порушення її прав та охоронюваних
законом інтересів, визначених ЗУ «Про
захист прав споживачів», і є підставою
для їх захисту у вказаний у позові
спосіб.

Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" позов не визнало, за його
безпідставністю та звернулося до суду
із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_2, в якій просило суд звернути
стягнення на предмет іпотеки за
іпотечним договором №811/08/2-361 від 21.08.2008
року, а саме трикімнатну квартиру
НОМЕР_1, загальною площею 59,70 метрів
квадратних та жилою площею 40,60 метрів
квадратних, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1 та належить відповідачу на
праві приватної власності для
задоволення вартості предмету іпотеки
в загальній сумі 511562,36 грн.

Свої позовні вимоги Банк обґрунтував
тим, що ОСОБА_2 не виконувала свої
обов'язки за договором про надання
відновлюваної кредитної лінії №
811/08/1-352 (далі - кредитний договір), для
забезпечення зобов'язань за яким між
сторонами був укладений вищевказаний
іпотечний договір №811/08/2-361 від 21.08.2008
року, внаслідок чого виникла
заборгованість, яка надала Банку право
вимагати дострокового стягнення всієї
заборгованості на звернення стягнення
на предмет іпотеки, про що боржник була
належним чином повідомлена, однак свою
заборгованість вона не погасила і
звернулася до суду із вищевказаним
позовом.

Рішенням Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 19 серпня 2013 року у
задоволені первісного позову
відмовлено, а зустрічний позов
задоволено повністю, звернено
стягнення на іпотечне майно, вирішено
питання про відшкодування судових
витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням
районного суду представник ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить
його скасувати, ухвалити нове рішення
про задоволення її позову та про
відмову у задоволенні зустрічного
позову. На обґрунтування скарги
послався на не належне з'ясування судом
доводів позову про те, що позивачка
помилилася стосовно своєї
відповідальності за валютні ризики за
кредитним договором, про що відповідач
її належним чином не повідомив при
укладенні договору, суд безпідставно
не застосував на користь позивачки
положення Закону України «Про захист
прав споживачів».

У своїх запереченнях проти скарги Банк
вважає доводи скарги безпідставними і
такими, що спростовуються змістом
укладених між сторонами договорів
кредиту, іпотеки, а також - наданою
Банком позивачці перед їх укладенням, 14
серпня 2008 року, попередньої інформації
про умови кредитування з встановленням
іпотеки та попереднього розпису
сукупної вартості кредиту, значення
реальної процентної ставки та
абсолютне значення подорожчання
кредиту, що відповідає вимогам
Постанови НБУ № 168 від 10.08.2007 року, на
підтвердження чого було надано до
апеляційного суду належним чином
посвідчені копії цих документів.

Судова колегія відповідно до ст. 303 ЦПК
України перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає за
необхідне відмовити у його задоволенні
з наступних підстав.

Судом правильно та відповідно вимог ст.
213 ЦПК України щодо законності та
обґрунтованості рішення встановлено,
що 21 серпня 2008 року між АКБ "Укрсоцбанк"
в особі ХОФ АКБ „Укрсоцбанк",
правонаступником якого є ПАТ
«Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 був укладений
договір про надання відновлювальної
кредитної лінії №811/08/1-352. За умовами
вказаного договору ПАТ «Укрсоцбанк»
надав ОСОБА_2 грошові кошти, в межах
максимального ліміту заборгованості
до 70 000,00 доларів США 00 центів, зі
сплатою 13,5 процентів річних, на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання.

У якості забезпечення виконання
ОСОБА_2, зобов'язань за кредитним
договором, між ПАТ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2 у нотаріальній формі був
укладений іпотечний договір №811/08/2-361
від 21 серпня 2008 року (далі - іпотечний
договір).

За умовами іпотечного договору ОСОБА_2
було передано в іпотеку ПАТ
«Укрсоцбанк» трикімнатну квартиру
НОМЕР_1, загальною площею 59,70 метрів
квадратних та жилою площею 40,60 метрів
квадратних, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та належить відповідачу на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно, виданого 25.02.2005 року
Фрунзенською районною радою м. Харкова
згідно рішення №31/28 від 15.02.2005 року,
право власності зареєстровано КП
«Харківське бюро технічної
інвентаризації» 23.03.2005 року,
реєстраційний номер 10254113, номер запису
75321 в книзі 1.

Відповідно до умов п.п. 3.3.7, 3.3.8
кредитного договору ОСОБА_2 взяла на
себе зобов'язання забезпечувати
повернення кредиту, відсотків за його
використання, а також сплати штрафних
санкцій у разі невиконання кредитних
зобов'язань у визначений термін. Однак
всупереч своїх обов'язків ОСОБА_2 11.02.2010
року припинила належним чином
виконувати обов'язки за договором
кредиту, внаслідок чого станом на 14.06.2013
року договірні зобов'язання не
виконуються нею більше 90 календарних
днів, тому відповідно п. 4.4. договору
кредиту строк користування кредитом
вважається таким, що сплив та боржник
зобов'язаний протягом одного робочого
дня повністю погасити кредит, сплатити
відсотки та нараховані штрафні
санкції.

Відповідно до п. 4.1. договору кредиту - у
разі прострочення ОСОБА_2 строків
повернення кредиту та строків сплати
процентів, визначених п.п. 1.1., 3.2.3.,
З.З.8.1., 3.3.14. цього Договору, вона сплачує
Позивачу пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діє у період
прострочення, від несвоєчасного
сплаченої суми, за кожний день
прострочення. При укладанні
оспорюваного кредитного договору,
ОСОБА_2 була згодна з його умовами, про
що свідчить як її підпис на договорі,
так і отримання нею кредитної суми.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ
«Укрсоцбанк» на виконання вимог ст. 35
Закону України «Про іпотеку» 24.10.2012
року було направлено відповідачеві
письмову вимогу про усунення порушень
договору кредиту, яка згідно з
повідомленням про вручення поштового
відправлення, вручена особисто ОСОБА_2
26.10.2012 року. Проте, порушення умов
договору кредиту до теперішнього не
усунуті, заборгованість не погашена.

Початкову ціну продажу предмета
іпотеки, яка ніким не оспорена, суд
визначив в розмірі його оціночної
вартості, зазначеної у п. 1.2 договору
іпотеки, що відповідає положенням ст. 39
ЗУ «Про іпотеку», за якою ухвалюючи
рішення про звернення стягнення на
предмет іпотеки, суд зазначає
початкову ціну для його подальшої
реалізації.

Наявний в матеріалах справи розрахунок
заборгованості за договором кредиту є
обґрунтований і відповідачкою не
спростований. Загальна сума
заборгованості відповідачки за цим
договором станом на 14.06.2013 року, складає
511562,36 грн., у тому числі: заборгованість
за кредитом в сумі 366422,22 грн.;
заборгованість за відсотками в сумі
107610,54 грн.; пеня за несвоєчасне
повернення кредиту в сумі 21351,32 грн.;
пеня за несвоєчасне повернення
відсотків в сумі 16178,27 грн.

Виходячи з вимог ч. 9 ст. 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»
під час розгляду вимог споживача
про відшкодування збитків, завданих
недостовірною або неповною
інформацією про продукцію чи
недобросовісною рекламою, необхідно
виходити з припущення, що у споживача
немає спеціальних знань про
властивості та характеристики
продукції, яку він придбаває. За
умовами ч. 8 ст. 18 Закону України «Про
захист прав споживачів» нечіткі або
двозначні положення договорів із
споживачами тлумачаться на користь
споживача.

Однак в матеріалах справи відсутні
належні та допустимі докази на
підтвердження того, що під час
укладання договору позивачка
перебувала під впливом помилки, щодо
обставин, які мають істотне значення
для укладення спірних договорів. Не
було надано таких доказів й під час
апеляційного провадження. Крім того,
згідно до наданого Банком на
підтвердження заперечень проти
доводів скарги письмового
повідомлення, яке підписано сторонами
по справі і досліджено апеляційним
судом відповідно до положень ч. 2 ст. 303
ЦПК України, перед укладенням спірних
договорів кредиту та іпотеки позивачці
14 серпня 2008 року Банк надав попередню
інформацію про умови кредитування з
встановленням іпотеки з попереднім
розписом сукупної вартості кредиту,
значення реальної процентної ставки та
абсолютного значення подорожчання
кредиту, що відповідає вимогам
Постанови НБУ № 168 від 10.08.2007 року.

Статтею 229 ЦК України передбачено, що
якщо особа, яка вчинила правочин,
помилилася щодо обставин, які мають
істотне значення, такий правочин може
бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 28.04.1978р. № 3
"Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними", під помилкою
у даному випадку слід розуміти таке
неправильне сприйняття стороною
суб'єкта, предмета чи інших істотних
умов угоди, що вплинуло на її
волевиявлення, при відсутності якого
за обставинами справи можна вважати, що
угода не була б укладена.

За змістом ст.ст. 533, 1054 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
кредит, наданий в іноземній валюті, та
сплатити проценти в сумі, що підлягає
сплаті у гривнях за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Виходячи з принципу правової
визначеності після опублікування і
набрання чинності ЦК України наведений
зміст норм права вважається
загальновідомим. Аналогічне правило
стосується й офіційної інформації НБУ
про коливання обмінного курсу
іноземних валют, тому судова колегія
погоджується з висновками районного
суду про недоведеність при укладенні
спірних договорів порушення вільного
волевиявлення сторін чи вимог закону
про заборону нечесної підприємницької
діяльності та про несправедливі умови
спірних договорів, які згідно зі ст. 629
ЦК України є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 41 Закону України «Про іпотеку»
передбачена реалізація предмету
іпотеки, на який звертається стягнення
за рішенням суду, шляхом продажу на
прилюдних торгах у межах процедури
виконавчого провадження.

У відповідності до пунктів 4.1., 4.5.1, 4.6.2
іпотечного договору, у разі
невиконання або неналежного виконання
позичальником основного зобов'язання,
іпотекодержатель має право
задовольнити свої забезпечені
іпотекою вимоги шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки;
звернення стягнення на предмет іпотеки
може бути здійснено на підставі
рішення суду; у разі звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду, реалізація
предмету іпотеки здійснюється у
спосіб, зазначений у відповідному
рішенні суду, а саме: шляхом продажу
предмета іпотеки на прилюдних торгах у
межах процедури виконавчого
провадження.

Наведені обставини та правове
обґрунтування спростовують доводи
скарги, які внаслідок цього слід
вважати недоведеними і такими, що
підлягають відхиленню.

Таким чином, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, ст.ст.
308, 313, 315, 319, 3123-325 ЦПК України, судова
колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 19 серпня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак протягом 20 днів
після набрання законної сили може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: