Справа № 22ц/1290/1290/12
Провадження № 22ц/1290/1290/12
РІШЕННЯ

іменем України

26 листопада 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі:

головуючого судді Авалян
Н.М.,

суддів Максюти І.О.,
Туренка С.І.

при секретарі Аліханян Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в приміщенні
апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення
Сватівського районного суду
Луганської області

від 26 грудня 2011
року

в справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4

третя особа Виконавчий
комітет Сватівської міської ради

про визначення
порядку користування земельною
ділянкою та визначення
меж земельної ділянки в натурі

ВСТАНОВИЛА :

Позивач звернувся до суду 01 серпня 2011
року з позовом в обґрунтування якого
вказав, що співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з трьох квартир. є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
яким належить 1/3 частка; ОСОБА_4, якій
належить 35/100 частки; ОСОБА_1, якому
належить 26/100 частки. Позивач ОСОБА_1
придбав 26/100 часток домоволодіння у
колишньої власниці ОСОБА_5 В договорі
купівлі-продажу зазначено, що площа
земельної ділянки буде визначена після
видачі державного акту на землю.

Відповідно до рішення виконкому
Сватівської міської ради від 25 грудня
1991 року № 559 земельна ділянка,
закріплена за будинком, має загальну
площу 2110 кв.м. За співвласниками 1/3
частки будинку ОСОБА_2 та ОСОБА_3
закріплена частина земельної ділянки
площею 857 кв.м, з яких 495 кв.м - під двір, 362
кв.м - під город. За співвласниками
інших 2/3 часток домоволодіння ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 закріплено земельну ділянку
площею 562 кв.м під двір загального
користування, 339 кв.м - під город ОСОБА_5,
352 кв.м - під город ОСОБА_4

Між співвласниками домоволодіння
виникають спірні питання з приводу
розмірів земельних ділянок, якими вони
користуються, та невідповідності цих
розмірів тим, що були визначені у
зазначеному рішенні виконкому. Так,
ОСОБА_2 встановив паркан, за допомогою
якого збільшив розмір своєї земельної
ділянки за рахунок земельної ділянки
позивача. Крім того, ОСОБА_2 звів
самовільні споруди на земельній
ділянці, користувачем якої він є.

Позивач звертався до Сватівської
міської ради з проханням розглянути
земельний спір з приводу користування
земельною ділянкою, що була виділена
для обслуговування житлового будинку.
За його заявою була створена комісія,
яка встановила, що право власності та
право користування земельними
ділянками у співвласників не
оформлене, а на земельній ділянці
знаходиться самовільно збудовані
споруди. У зв'язку з цим позивач вважає,
що його заява про наявні порушення в
землекористуванні підтвердилась.
Комісія рекомендувала оформити
належним чином право власності або
користування земельними ділянками,
визначити межі земельних ділянок в
натурі. Оскільки в позасудовому
порядку вирішити питання про
встановлення меж та відповідності
розмірів земельних ділянок, що
знаходяться у користуванні
співвласників жилого будинку
неможливо, позивач звернувся до суду з
вказаним позовом за захистом
порушеного права, яке полягає в
неможливості реалізувати право на
приватизацію частини земельної
ділянки відповідно до належної йому на
праві власності частки в
домоволодінні, оскільки площа
земельної ділянки, якою він
користується не відповідає розміру
закріпленої рішенням виконавчого
комітету земельної ділянки, а земельна
ділянка, що була закріплена за
власниками 26/100 та 35/100 домоволодіння
взагалі не розмежовувалась.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просив визначити порядок
користування земельної ділянкою між
співвласниками домоволодіння шляхом
визначення меж земельної ділянки в
натурі, а також зобов'язати ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 не чинити перешкод у
користуванні виділеної йому земельної
ділянки.

Рішенням Сватівського районного суду
Луганської області від 26 грудня 2011 року
в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду, та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право залишити рішення його без змін,
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог або
змінити рішення.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.309 ЦПК України
підставами для зміни чи скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: 1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи; 2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимог ст.ст.11,213 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, повинен
вирішити справу згідно із законом,
ухваливши рішення на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним нормам процесуального
права рішення суду першої інстанції не
відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не представлено суду доказів
на підтвердження в нього права
користування земельною ділянкою в
інших розмірах, ніж це було встановлено
рішенням Сватівської міської ради від
25 грудня 1991 року №559, а також з того, що
співвласники у встановленому законом
порядку не створили об'єднання
співвласників багатоквартирного
житлового будинку та не отримали право
власності на земельну ділянку, на якій
розташований будинок.

Проте, до такого висновку суд першої
інстанції дійшов з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
без повного з'ясування обставин, що
мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 4 ст.10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

У порушення ст.212-214 ЦПК України суд на
вказані вимоги закону уваги не звернув;
не уточнив позовних вимог, не сприяв
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Позивачем заявлено дві позовні вимоги:
1) про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, створених
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3; 2) про
визначення порядку користування
земельною ділянкою шляхом визначення
меж земельних ділянок в натурі.

Позов в частині усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,
створених відповідачами ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 суд взагалі не розглянув та в
зазначеній частині позову провадження
не відкрив, у зв'язку з чим апеляційний
суд не надає висновку щодо
обґрунтованості позову в зазначеній
частині.

Відмовляючи в задоволенні позову в
частині визначення порядку
користування земельною ділянкою
шляхом визначення меж земельних
ділянок в натурі, суд першої інстанції
послався на те, що позивачем не
доведено право землекористування в
розмірах інших, ніж це визначено
Рішенням виконавчого комітету
Сватіськогої міської ради народних
депутатів від 25 грудня 1991 року №559. При
цьому суд першої інстанції
безпідставно відмовив позивачу в
задоволенні клопотання про
призначення у справі судової
будівельно-технічної експертизи, тим
самим порушив вимоги ч.4 ст.10 ЦПК
України.

Крім того, суд першої інстанції
розглянув справу з неналежним
відповідачем.

Неналежний відповідач - це особа,
притягнута позивачем як відповідач,
стосовно якої встановлено, що вона не
повинна відповідати за пред'явленим
позовом.

Належними відповідачами у спорі про
визначення порядку користування
земельною ділянкою слід вважати всіх
співвласників домоволодіння
(житлового будинку з, відповідними
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами), до яких позов
не був пред'явлений.

З матеріалів справи вбачається, що
житловий будинок АДРЕСА_1 збудований в
1885 році. В 1959 році в ньому був
здійснений капітальний ремонт. Будинок
перебував на балансі Сватівського
виробничого управління
житлово-комунального господарства. В
будинку проживало декілька сімей.

17 серпня 1989 року на підставі
нотаріально посвідченого договору
Сватівське виробниче управління
житлово-комунального господарства
продало, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 купили 1/3
частку вказаного житлового будинку з
відповідною часткою надвірних
будівель, розташований не земельній
ділянці площею 2758 кв.м. Були відчужені
веранда 3-1, коридор 3-1, кімнати 3-4,3-3,
кухня. Договір посвідчений Сватівською
державною нотаріальною конторою в
реєстрі за №1807.

09 січня 1992 року на підставі нотаріально
посвідченого договору Сватівське
виробниче управління
житлово-комунального господарства
продало, а ОСОБА_5 купила 26/100 часток
вказаного житлового будинку з
відповідною часткою надвірних
будівель, розташований не земельній
ділянці площею 2110 кв.м. Були відчужені:
веранда 2-1, літня кухня 2-1, жила кімната
2-2, сарай літ.Д, уборна літ.Г, погріб
літ.ПГ. Договір посвідчений
Сватівською державною нотаріальною
конторою в реєстрі за №35.

13 лютого 1992 року на підставі
нотаріально посвідченого договору
Сватівське виробниче управління
житлово-комунального господарства
продало, а ОСОБА_4 купила 35/100 часток
вказаного житлового будинку з
відповідною часткою надвірних
будівель, розташований не земельній
ділянці площею 2110 кв.м. Були відчужені:
коридор 1-1, кухня 1-1, жила кімната 1-2,
жила кімната 1-3, погріб літ.Пг, 1/3 частка
уборної літ.Г, 1/3 частка сараю літ.Д.
Договір посвідчений Сватівською
державною нотаріальною конторою в
реєстрі за №294.

Після смерті власниці ОСОБА_5 17 травня
1992 року власником 26/100 часток
домоволодіння став її чоловік ОСОБА_6
(13/100 - як майно набуте у шлюбі, 13/100 - в
порядку спадкування за законом), про що
Сватівською державною нотаріальною
конторою 02 грудня 1992 року були видані
два свідоцтва, зареєстрованих в
реєстрі за №2624, №2622.

Після смерті власника ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 року власницею 26/100 часток
домоволодіння стала ОСОБА_7 в порядку
спадкування за законом, про що
Сватівською державною нотаріальною
конторою 05 червня 1996 року було видане
свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за
№729.

23 листопада 2004 року на підставі
нотаріально посвідченого договору
ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_1 купив 26/100
часток вказаного житлового будинку з
відповідною часткою надвірних
будівель. Були відчужені: веранда 2-1,
літня кухня 2-2, жила кімната 2-2 площею 14,9
кв.м, 1/3 сараю літ.Д, 1/3 вбиральні літ.Г, 1/3
колодязя. Договір посвідчений першою
Сватівською державною нотаріальною
конторою в реєстрі за №2846.

Рішенням виконавчого комітету
Сватіськогої міської ради народних
депутатів від 25 грудня 1991 року №559 були
закріплені земельні ділянки між
співвласниками: 1) ОСОБА_2 і ОСОБА_3; 2)
ОСОБА_4, 3) ОСОБА_8 Вказаним рішенням був
затверджений план-схема земельної
ділянки, відповідно до якої були
виділені три ділянки для городництва, а
також земельні ділянки під будинок з
господарськими будівлями.

ОСОБА_4 на підставі рішення 33-ї сесії
5-го скликання Сватівської міської ради
від 20 травня 2009 року приватизувала
земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1,
площею 0,0311 га для ведення особистого
селянського господарства. Їй був
виданий державний акт на право
власності на земельну ділянку, який
зареєстрований за №39.

15 грудня 2011 року ОСОБА_4 подарувала
належні їй 35/100 часток житлового
будинку та приватизовану земельну
ділянку Овчаренку Д.В. на підставі
нотаріально посвідчених приватним
нотаріусом Сватівського районного
нотаріального округу ОСОБА_10 в
реєстрах за №№1038, 1036

Зазначені обставини підтверджені
матеріалами цивільної справи, а також
матеріалами інвентаризаційної справи
№41 (р.№8432595), витребуваної апеляційним
судом для проведення судової
будівельно-технічної експертизи.

Таким чином, безспірно встановлено, що
на момент вирішення справи
співвласниками житлового будинку є
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ОСОБА_9

Суд розглянув справу з відповідачкою
ОСОБА_4, яку не можна вважати належним
відповідачем в спорі про визначення
порядку користування земельної
ділянкою між співвласниками
домоволодіння, не вирішивши питання
про заміну неналежного відповідача
ОСОБА_4 належним відповідачем ОСОБА_9
відповідно до ст.33 ЦПК України.

Пред'явлення позову до неналежного
відповідача є самостійною підставою
для відмови в позові, оскільки відмова
в задоволенні позову з вказаної
підстави не перешкоджає позивачу
повторно звернутись до суду з
аналогічними позовними вимогами,
пред'явивши їх до всіх належних
відповідачів. А без залучення до
участі у справі всіх належних
відповідачів суд не вправі був робити
висновки щодо обґрунтованості позову.

З вказаних вище підстав рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову. При цьому колегія
суддів не дає оцінки обґрунтованості
позовних вимог з огляду на те, що це
може бути зроблено під час розгляду
справи з належними відповідачами,
оскільки у разі відмови у позові з
вказаної підстави позивач не
позбавлений права повторно звернутись
до суду з аналогічним позовом.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1,4,
313-317, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Сватівського районного суду
Луганської області від 26 грудня 2011 року
скасувати і ухвалити нове рішення про
відмову з інших підстав в задоволення
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа Виконавчий комітет
Сватівської міської ради, про
визначення порядку користування
земельною ділянкою та визначення меж
земельної ділянки в натурі.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції - Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:

Судді: