АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№22-ц/791/4119/2013
Головуючий в І інстанції Охтень А.А.
Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 25 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Прокопчук
Л.П.Суддів:Полікарпової О.М. Базіль
Л.В.При секретарі: З участю
прокурора:Мироненко І.С. Пуляєва І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою прокурора
Голопристанського району на рішення
Голопристанського районного суду від 28
листопада 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Херсонської обласної
організації Українського товариства
глухих «УТОГ» про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2012 року позивачка ОСОБА_6
звернулася до суду з зазначеним
позовом, посилаючись на те, що 15 вересня
2000 року на товарній біржі «Ва-банк» між
нею та відповідачем був укладений
договір купівлі-продажу домобудівні
АДРЕСА_1, яка складається з житлового
будинку та огорожі.

Вона сплатила відповідачу за нерухоме
майно 2000 грн. та вселилася в нього,
тобто сторонами виконанні взаємні
зобов'язання в повному обсязі, однак в
нотаріальному порядку цей договір не
був посвідчений з незалежних він неї
причин.

Посилаючись на ст.220 ЦК України, просила
визнати договір купівлі-продажу
дійсним та визнати за нею право
власності на домобудівлю з
господарськими будівлями та спорудами
АДРЕСА_1

Рішенням Голопристанського районного
суду від 28 листопада 2012 року позов
ОСОБА_6 задоволено

Не погоджуючись з рішенням суду
прокурор Голопристанського району
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив його скасувати і ухвалити нове
про відмову у задоволенні позову.

На апеляційну скаргу ОСОБА_6 подала
письмові заперечення.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції прокурор апеляційну скаргу
підтримав з підстав, викладених у ній.

Керівник Херсонської обласної
організації українського товариства
глухих «УТОГ» при постановленні
рішення покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги
позивачки ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі-продажу домобудівні дійсною та
визнання на нею права власності, суд
першої інстанції виходив з того, що
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, виконали його, тому
договір купівлі-продажу згідно з
вимогами ст.220 ЦК України може бути
визнаний дійсним, а також з того, що
право власності на нерухоме майно за
приписами ст.ст.328,334 ЦК виникає з
моменту набрання рішенням законної
сили.

Проте, з таким висновком суду колегія
суддів не може погодитися, виходячи з
наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно договору №770 купівлі-продажу
будинку від 15 вересня 2000 року
Херсонська обласна організація
Українського товариства глухих «УТОГ»
продала, а позивачка ОСОБА_6 купила за
2000 грн. домобудівлю (адміністративну
будівлю) позначену літ. «А» загальною
площею 60,9 кв.м, а також надвірні
будівлі, огорожу НОМЕР_1, що знаходиться
в АДРЕСА_1

Оскільки спірний договір вчинено у 2000
році, то відповідно до вимог пункту 4
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України
відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину.

Тому на думку колегії до правовідносин,
що виникли між сторонами у 2000 році, суд
першої інстанції безпідставно
застосував положення ст.ст.220, 328, 334, 657
ЦК України.

Відповідно до положень ст.224 ЦК УРСР (в
редакції 1963 року) за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, за визначенням зазначеної норми
закону істотними умовами договору
купівлі-пролажу є предмет і ціна.

Частиною 1 ст.227 ЦК УРСР передбачено, що
договір купівлі-продажу житлового
будинку повинен бути нотаріально
посвідчений, якщо хоча б однією з
сторін є громадянин. Недодержання цієї
вимоги тягне недійсність договору
(стаття 47 цього Кодексу).

Згідно з п.1 договору №770
купівлі-пролажу будинку від 15.09.2000 року
продавець продав, а покупець купив
домобудівлю (адміністративну будівлю),
що розташована АДРЕСА_1

На думку колегії таке визначення
предмету договору є невизначеним, бо до
домобудівлі має входити житловий
будинок, однак уточнення домобудівлі
вказівкою на те, що це адміністративна
будівля виключає визначення її як
житлового будинку.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції, керівник Херсонської
обласної організації Українського
товариства глухих «УТОГ» пояснив, що
будівля АДРЕСА_1 є адміністративною,
будинком культури.

Із наданого ним рішення виконавчого
комітету Голопристанської міської
ради №194 від 13 серпня 1996 року
вбачається, що на адміністративну
будівлю АДРЕСА_1 визнано право
власності за Херсонським обласним
відділом Українського товариства
глухих «УТОГ».

З огляду на встановлене колегія суддів
приходить до висновку, що сторонами не
було досягнуто згоди щодо предмета
договору купівлі-продажу.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №3 від 28 квітня 1978 року (зі
змінами) «Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними»
роз'яснено, що з підстав недодержання
нотаріальної форми визнаються
недійсними тільки угоди, які
відповідно до чинного законодавства
підлягають обов'язковому
нотаріальному посвідченню, зокрема,
договори довічного утримання; застави,
купівлі-продажу (в тому числі при
придбанні на біржових торгах), міни або
дарування жилого будинку (квартири) чи
його (її) частини; дарування іншого
майна на суму понад 500 крб і валютних
цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така
угода виконана повністю або частково
однією зі сторін, а друга сторона
ухиляється від її нотаріального
оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК
за вимогою сторони, яка виконала угоду,
її правонаступників або прокурора
вправі визнати угоду дійсною. Однак, це
правило не може бути застосоване, якщо
сторонами не було досягнуто згоди з
істотних умов угоди або для укладення
її були в наявності передбачені
законом обмеження (наприклад, ст.ст.105,
114 ЦК).

Щоб не допустити неправильного
визнання дійсними угод на підставі ч.2
ст47 ЦК, суд повинен перевірити, чи
підлягала виконана угода
нотаріальному посвідченню, чому вона
не була нотаріально посвідчена і чи не
містить вона протизаконних умов.

Позивачка в позовній заяві зазначила,
що договір нотаріально не був
посвідчений не з її вини, однак
будь-якого посилання чи доказів того,
що інша сторона ухилялася від такого
посвідчення матеріали справи не
містять, не встановлено судом і того, що
така можливість втрачена.

Згідно з п.1 ч.1 ст.44 ЦК УРСР у письмовій
формі повинні укладатися угоди
державних, кооперативних та інших
громадянських організацій між собою і
з громадянином, за винятком угод,
зазначених у статті 43 цього Кодексу та
окремих видів угод, для яких інше
передбачено законодавством.

Оскільки на час укладення договору
купівлі-продажу адмінбудівлі діючим
законодавством не вимагалося його
нотаріального посвідчення, то підстав
для визнання цього договору дійсним
відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР немає.

З урахуванням вищезазначеного колегія
суддів вважає, що постановлене судом
першої інстанції рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_6

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Голопристанського району
задовольнити.

Рішення Голопристанського районного
суду від 28 листопада 2012 року скасувати
і ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_6 у задоволенні її
позову.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно

Суддя:
Л.П.Прокопчук