Номер провадження № 22-ц/785/3389/13
Головуючий у першій інстанції Бабаков
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Станкевича
В.А.

при секретарі - Соколенко
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 на рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 20.02.2013 року по справі за позовом
ОСОБА_4 до Компанії «МSС Shipmanagment Limited",
ТОВ «Ем Ес Сі Крюінг Сервісес» про
відшкодування шкоди,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду (а. с. 1-3), в якому просив стягнути
солідарно з відповідачів на його
користь втрачений заробіток за
наступні три роки в розмірі 247 320 дол.
США, компенсацію у зв'язку з
непрацездатністю у розмірі 151 470 дол.
США, моральну шкоду в розмірі 151 210 дол.
США.

Свої позовні вимоги позивач, як
зазначено в рішенні суду,
обгрунтовував тим, що, працюючи на
підставі трудового контракту від 01.01.2011
року на відповідача Компанію «MSC
Shipmanagment Limited» на судні т/х «MSC ASLI» (IMO 9162631,
прапор - Мальта, порт приписки Валетта)
на посаді старшого помічника капітана,
при виконанні трудових обов'язків
отримав серцевий напад 01.03.2011 року.
Після чого йому була встановлена друга
група інвалідності за загальним
захворюванням. Позивач вважає,
отриману хворобу пов'язаною з
виконанням ним трудових обов'язків, та
з наведених підстав просив суд
стягнути з відповідачів на його
користь вищезазначені суми грошових
коштів.

В судовому засіданні в суді
першої інстанції, як зазначено в
рішенні суду, представник позивача
підтвердив позовні вимоги, наполягав
на задоволенні позовних вимог у
повному обсязі.

Представник відповідачів позов не
визнав, пояснив, що між хворобою
позивача та виконанням ним трудових
обов'язків немає причинного зв'язку, а
тому відповідачі не повинні
відшкодовувати позивачеві вказану
шкоду.

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 20.02.2013 року у задоволенні
позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
представник ОСОБА_4 подала апеляційну
скаргу на рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 20.02.2013 року,
в якій просить рішення суду від 20.02.2013
року скасувати, ухвалити нове рішення,
яким стягнути солідарно з відповідачів
на користь позивача втрачений
заробіток за наступні три роки в
розмірі 247 320 дол. США, компенсацію у
зв'язку з непрацездатністю у розмірі 151
470 дол. США, моральну шкоду в розмірі 151
210 дол. США, посилаючись на те, що при
ухваленні оскаржуваного рішення, суд
не в повному обсязі з'ясував обставини,
що мають значення для справи, судом у
рішенні були зазначені недоведені
обставини, висновки суду, викладені у
рішенні не відповідають обставинам
справи, а також неправильно були
застосовані норми матеріального та
процесуального права.

Відповідачами рішення суду не
оскаржується.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали апеляційну скаргу,
представники відповідачів
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги. Позивач в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чино, що підтвердили в судовому
засіданні його представники, причини
неявки суду не повідомив, клопотання
про відкладення розгляду справи від
нього на адресу суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог, наданих доказів і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Відмовляючи в задоволенні
позову ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з наступного.

Судом встановлено що позивач, працював
на підставі трудового контракту від
01.01.2011 року укладеного з відповідачем
Компанією «MSC Shipmanagment Limited» на судні т/х
«MSC ASLI» (IMO 9162631, прапор - Мальта, порт
приписки Валетта) на посаді старшого
помічника капітана.

01.03.2011 року з позивачем стався серцевий
напад. Лікування, а саме проведення
двох операцій позивачеві було
здійснено за рахунок коштів
відповідача.

Доказів наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
захворюванням позивача та виконанням
ним трудових обов'язків суду не надано.
Так, а ні висновком Медико-соціальної
експертної комісії, а ні висновком
медичної комісії лікарів м. Антверпена,
а ні висновком № 10 спеціалістів Центру
професійного здоров'я ДП Український
НДІ медицини транспорту не встановлено
причинно-наслідкового зв'язку між
захворюванням позивача та виконанням
ним трудових обов'язків на судні
відповідача.

При вирішенні вказаного спору, суд
першої інстанції вважав слід
керуватися ст. 56 Закону України «Про
міжнародне приватне право», згідно
якої до трудових відносин
застосовується право держави в якій
виконується робота, якщо інше не
передбачено законом або міжнародним
договором України.

Також суд повинен керуватися трудовим
договором та колективною угодою.

Так в трудовому контракті зазначено що
Колективна угода затверджена
Міжнародною федерацією працівників
морського транспорту «ITF» є невід'ємною
частиною контракту. Відповідно до
контракту, умови Колективної угоди
мають переважне значення перед іншими
умовами.

Статтею 25 Колективної угоди
передбачено відшкодування компанією
втрати працездатності. А саме п. 25.1
передбачено, що моряк який втратив
працездатність внаслідок нещасного
випадку під час роботи в Компанії
незалежно від наявності провини,
включаючи нещасні випадки, що сталися
під час слідування на судно або у
зворотному напрямі, і чия
працездатність як моряка була втрачена
в результаті такого нещасного випадку,
крім випадку втрати працездатності
внаслідок умисних дій, має право на
компенсацію, а також на лікарняні
виплати згідно з положенням цієї угоди.

Крім того відповідно до ст. 173 КЗпП
України шкода, заподіяна працівникам
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням
трудових обов'язків, відшкодовується у
встановленому законодавством порядку.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про
охорону праці» відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або у разі
смерті працівника, здійснюється Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Роботодавець може за рахунок власних
коштів здійснювати потерпілим та
членам їх сімей додаткові виплати
відповідно до колективного чи
трудового договору.

Отже, суд першої інстанції важав, що
судом не встановлено, що шкоду
позивачеві завдано ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, а тому відповідачі
не повинні відшкодовувати позивачеві
вказану шкоду, та позов, за таких
обставин, не підлягає задоволенню.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, в межах позовних вимог,
повно, всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин та
прийшов до правильного висновку на
підставі наданих та досліджених
доказів, відмовивши в задоволенні
позову ОСОБА_4

Тому судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції, так
як вони відповідають фактичним
обставинам справи та наданим доказам, а
суд першої інстанції правомірно, на
підставі вимог закону та на підставі
обґрунтування позовних вимог
позивачем, встановлених обставин
справи і наданих доказів, дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову ОСОБА_4

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивач
працював на підставі трудового
контракту, укладеного з відповідачем
Компанію «MSC Shipmanagment Limited» на судні т/х
«MSC ASLI» (IMO 9162631, прапор - Мальта, порт
приписки Валетта) на посаді старшого
помічника капітана (а. с. 4-5).

01.03.2011 року у позивача стався серцевий
напад, загострення хронічної
серцево-судинної патології, яка була в
нього, та в подальшому встановлено йому
другу групу інвалідності (а. с. 21, 24-34), що
пов'язує позивач з довготривалим
стресом, спричиненим аварійною
ситуацією в морі 09.02.2011 року при
виконанні ним своїх трудових
обов'язків та подальшими подіями,
пов'язаними із розслідуванням цієї
аварії, обгрунтовуючи цим позовні
вимоги.

Проте, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених
цим Кодексом, докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, однак в
матеріалах справи відсутні докази, які
б підтверджували обставини, на які
посилається позивач, як на підставу
своїх вимог, що серцевий напад у
позивача, який стався 01.03.2011 року,
загострення хронічної
серцево-судинної патології, яка була в
позивача ще до укладення трудового
контракту з відповідачем (Компанією «MSC
Shipmanagment Limited»), та в подальшому
встановлення йому другої групи
інвалідності є наслідком
довготривалого стресу, спричиненого
аварійною ситуацією в морі 09.02.2011 року
при виконанні позивачем своїх трудових
обов'язків та подальшими подіями,
пов'язаними із розслідуванням цієї
аварії.

Тобто, відсутні докази
причинно-наслідкового зв'язку між
захворюванням, загостренням
захворювання позивача, встановленням
позивачу другої групи інвалідності та
виконанням позивачем трудових
обов'язків за трудовим контрактом з
Компанією «MSC Shipmanagment Limited».

Такі докази не представлені і в суді
апеляційної інстанції.

В задоволенні клопотання представника
позивача про призначення
судово-медичної експертизи, судовою
колегією відмовлено, враховуючи вимоги
ст. 303 ЦПК України та пояснення
представника позивача, яка пояснила в
судовому засіданні, що таке клопотання
в суді першої інстанції не заявлялося,
так як сторона позивача вважала, що в
справі достатньо дказів на
підтвердження позовних вимог.

Разом з тим, ст. 25 Колективної угоди (а.
с. 63-73, 76-77, 80-81), на яку посилається
позивач як на підставу своїх вимог, та
яка є невід'ємною частиною трудового
контракту, укладеного між позивачем та
Компанією «MSC Shipmanagment Limited» і її умови
мають переважне значення перед іншими
умовами, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин (а. с. 5),
передбачає виплату компенсації на
випадок втрати працездатності
внаслідок нещасного випадку під час
роботи в Компанії.

Тому висновки суду першої
інстанції ґрунтуються на матеріалах
справи та доказах, наданих сторонами.

За таких обставин, відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги з посиланням
на висновок Медико-соціальної
експертної комісії та встановлення
позивачеві другої групи інвалідності
(а. с. 21, 23), судова колегія не приймає до
уваги, оскільки зазначені висновки не
підтверджують причинно-наслідковий
зв'язок між захворюванням позивача та
виконання ним трудових обов'язків на
судні відповідача.

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги з
посиланням на висновок № 10
спеціалістів Центру професійного
здоров'я ДП Український НДІ медицини
транспорту (а. с. 24-34), оскільки він
містить лише припущення, що тривалий
стрес, викликаний аварійною ситуацією
в морі 09.02.2011 року, та подальшими
подіями, пов'язаними з розслідуванням
цієї аварії, міг стати причиною
загострення наявної у ОСОБА_4 хронічної
серцево-судинної патології, та не може
відповідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України бути
доказом обставин, якими позивач
обгрунтовує свої позовні вимоги.

Разом з тим, з вказаного висновку (а. с.
33) вбачається, що ще до початку
останнього рейсу позивач мав хронічні
захворювання серця і систолічний шум,
характеризуючий аортальний стеноз
повинен був бути, але в медичній
комісії «АрхіМед Т», де пацієнт
проходив передрейсовий медичний огляд
цей систолічний шум не почули і не
відмітили в медичних документах,
пацієнта не дообстежили.

Вказане спростовує доводи апеляційної
скарги, що відповідно до медичного
обстеження в медичному центрі «АрхіМед
Т» 25.10.2010 року позивач мав відмінний
стан здоров'я та був профпридатним.

Крім того, доводи апеляційної скарги, в
цій частині спростовуються і висновком
за домовленністю між сторонами (а. с. 90)
спільно призначених лікарів клініки ZNA
MIDDELHEIM м. Антверпен, Бельгія від 11.09.2012
року, відповідно до якого
емоційно-дестабілізуюча подія, що
відбулася 9-го лютого 2011 року, не має
жодного відношення до захворювання
позивача, проміжок часу між зіткненням
та серцевим нападом був занадто довгим
для встановлення
причинно-наслідкового зв'язку. Доказів
на користь твердження «Чи міг стрес,
перенесений ОСОБА_4 у зв'язку з
зіткненням, стати причиною серцевого
нападу та, як наслідок, захворювання
серцево-судинної системи та/або його
загострення і втрати працездатності
ОСОБА_4.» лікарі не знайшли (а. с. 93-98).

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що не було надано доказів, які б
підтвердили професійну кваліфікацію
спеціалістів з м. Антверпена щодо
можливості встановлення
причинно-наслідкового зв'язку між
захворюванням та виконанням трудових
обов'язків та, що вказаний документ
(висновок) не був апостильований у
порядку, встановленому чинним
національним та міжнародним
законодавством, Гаазькою конвенцією
від 05.10.1961 року, судова колегія не може
прийняти до уваги.

Оскільки, відповідно до ст. 1 вказаної
конвенції медичний висновок від 11.09.2012
лікарів клініки ZNA MIDDELHEIM м. Антверпен,
Бельгія не входить до переліку
офіційних документів, на який
поширюється ця конвенція. Стосовно
кваліфікації лікарів, то лікарі були
визначені за згодою сторін (а. с. 90) і до
підготовки медичного висновку позивач
не мав жодних зауважень щодо
кваліфікації лікарів, докази
протилежного в матеріалах справи
відсутні. Крім того, висновок складався
лікарями клініки, де проводилися
операції позивачеві, зауважень до яких
він також не мав.

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги щодо
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Оскільки, в апеляційній скарзі не
зазначено, які саме порушення норм
процесуального права допустив суд
першої інстанції, що призвело до
неправильного вирішення справи (ч. 3 ст.
309 ЦПК України). Стосовно норм
матеріального права, то враховуючи
обставини, якими позивач обгрунтовував
свої позовні вимоги, пов'язуючи свої
захворювання та їх загострення з
виконанням трудових обов'язків за
трудовим контрактом з Компанією «MSC
Shipmanagment Limited», норми матеріального
права, на які позивач посилався в
позовній заяві, та посилається в
апеляційній скарзі, ці доводи не
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги судова
колегія також не може прийняти до
уваги, оскільки, враховуючи викладене,
вони також не спростовують висновки
суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не можуть
бути прийняті до уваги, враховуючи
викладене та, оскільки вони не
спростовують висновки суду.

За таких обставин судова
колегія вважає, що апеляційну скаргу
представника позивача необхідно
відхилити, а рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 20.02.2013 року
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 20.02.2013 року
по справі за позовом ОСОБА_4 до Компанії
«МSС Shipmanagment Limited", ТОВ «Ем Ес Сі Крюінг
Сервісес» про відшкодування шкоди -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А. Ступаков

В.А. Станкевич