Справа № 2107/1968/2012
РІШЕННЯ

іменем України

"08" лютого 2013 р. Генічеський районний
суд Херсонської області в складі судді
Крапівіної О.П. , секретаря Пшеничної
В.М. , позивача ОСОБА_1 , адвоката ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про визнання договору оренди з
викупом недійсним,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулась ОСОБА_1 до ОСОБА_4
про визнання договору оренди житлового
будинку з викупом не дійсним, пояснює
свої вимоги тим, що вона 01.09.2010 року
уклала договір оренди з викупом
житлового будинку з ОСОБА_5 АДРЕСА_1,
термін викупу було визначено 1 рік 6
місяців, було складено акт прийому
передачі будинку, в якому вона з
родиною стали проживати . Такий договір
було укладено в простій письмовій
формі, також було укладено додаток до
договору, згідно якого загальна сума
викупу становить 200 000 доларів США , сума
завдатку складає 60 000 доларів США,
визначено графік внесення сум
платежів. Станом на день подачі позову
сума , яка внесена за купівлю будинку
складає 104 266 доларів США.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, вона
продовжувала вносити гроші за будинок,
такі гроші приймали працівники
підриємства померлого, які віддавали
гроші дружині ОСОБА_5, Після смерті
ОСОБА_5 виникли труднощі у прийнятті
спадщини, тому вона направила листа до
можливої спадкоємиці про припинення
виплат до визначення спадкоємця та
пропозицією укласти договір з нею ,
відповідач попросила оригінал
договору для складення такого договору
вже з нею, але не повернула ні той ні
новий, в подальшому виїхала з будинку.
Так як відповіді не отримала, за таких
умов просить визнати такий договір
недійсним , повернути сторони в
первісне положення , повернути
сплачені гроші в сумі 104 266 доларів США.

Позивач та її адвокат в суді позов
підтримали, наполягають на
задоволенні.

Позивач додала, що платежі за будинок
отримували працівники підприємства
померлого, через приходні ордери, але
гроші віддавались ОСОБА_5, до
підприємства ніякого відношення не
мали, така форма платежу влаштовувала
всіх, після смерті ОСОБА_5 в такому ж
порядку вносила гроші за будинок , які
отримувала дружина ОСОБА_5

Відповідач та її представник в суді
позов не визнали, ОСОБА_4 пояснила, що
взагалі не знала про існування
будь-якого договору , який укладав її
чоловік, хто проживав в його будинку не
знала, будь-яких грошей не отримувала.
Тому позов є безпідставним, також її
представник в судовому засіданні
заявила клопотання про застосування
позовної давності на підставі ст.. 1281 ЦК
України - так як зі слів позивача їй
було відомо про те, що ОСОБА_5 помер в
лютому 2011 року, а до суду звернулась
21.05.2012 року, а повинна була на протязі 6
місяців з дня смерті пред»явити свої
вимоги спадкоємцю, але цього не
зробила.

В суді встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини:

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 01.09.2010 року
укладено договір оренди з викупом
житлового будинку АДРЕСА_1, термін
викупу було визначено 1 рік 6 місяців,
було складено акт прийому передачі
будинку, в якому ОСОБА_1 з родиною стали
проживати . Такий договір було укладено
в простій письмовій формі, також було
укладено додаток до договору, згідно
якого загальна сума викупу становить 200
000 доларів США , сума завдатку складає 60
000 доларів США, , визначено графік
внесення сум платежів.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, яке видано 17.09.2012
року приватним нотаріусом
Генічеського нотаріального округу
Херсонської області ОСОБА_7 ,
спадкоємцем померлого ОСОБА_5 є ОСОБА_4,
спадщина складається з будинку АДРЕСА_1

Як вбачається з пояснень ОСОБА_4 , які
вона та її представник надавали в
судовому засіданні 14.06.2012 року , вона
тільки заперечувала позов з тих
підстав, що не була спадкоємцем після
померлого на день розгляду справи,
визнала, що знала, що між нею та її
чоловіком укладений договір оренди
житлового спірного будинку, що була
виконавцем заповіту , вимагала сплати
орендної плати та пені за невиконання
зобов»язань за договором по викупу ,
так як позивач проживає в будинку
більше року та не платить після
письмового попередження ОСОБА_4 Тобто
з таких пояснень вбачається, що
відповідач знала про існування, умови
договору оренди з викупом, знала про
надходження коштів до 22.04.2011 року( вже
після смерті ОСОБА_5) за такий будинок,
отримувала попередження ОСОБА_1 про
припинення виплат за будинок до
визначення спадкоємця, надсилала лист
ОСОБА_1 про те, що вона є виконавцем
заповіту та пропозицію сплатити
заборгованість по орендній платі та по
викупу будинку.

Пояснення того, що вона не знала про
існування такого договору між її
померлим чоловіком та позивачем , про
надіслання листа з пропозицією сплати
заборгованості( а.с. 147 ) , які вона в
подальшому надавала, суд вважає як
способом захисту від пред»явленого
позову, але що спростовується
поясненнями даними в судовому
засіданні 14.06.2012 року.

Як пояснює представник відповідача , що
такий договір є неукладеним так як він
не підписаний, надані тільки копії
такого договору. Але як вбачається з
пояснень сторін такий договір був
фактично укладений, так як ОСОБА_1
переїхала до будинку для проживання,
слачувала кошти за оренду та викуп
ОСОБА_5, а після його смерті ОСОБА_4 до
квітня 2011 року, про що не заперечувала
ОСОБА_4

В судове засідання відмовились
з»явитись свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
надали суду заяву про відмову у наданні
свідчень у зв»язку з тим, що такі
свідчення можуть бути використані
недобросовісною стороною. Такі дії суд
оцінює на підставі ст.. 59,60 ЦПК України ,
що ОСОБА_4 отримувала через них гроші за
будинок, так як саме вона заперечувала
отримання них від таких осіб, так як на
підставі ст..60 ЦПК України - кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Положення ст..1281,267 ЦК України суд
вважає не можуть бути застосовані в
даному випадку так як ОСОБА_1 не є
кредитором у розумінні ст..509,510 ЦК
України , та предметом позову є не
кредитні зобов»язання , а визнання
угоди недійсною та повернення сторін в
первісне положення.

Відповідно до доповнення до договору
(а.с.104) передбачено, що внесено завдаток
у розмірі 60 000 гривень за будинок ,
визначено графік внесення платежів -
протягом 3 років та передбачено , що
після виплати суми 200 000 доларів США
будинок переходить у власність ОСОБА_1
В такому графіку є підписи за отримання
плати за викуп будинку АДРЕСА_1 . Такий
додаток по природі нагадує попередній
договір, з ростроченням платежу,
кредиту , правові підстави , яких
передбачені ст..635,695,694 ЦК України , але
попередній договір укладається в формі
,встановленій для основного договору -
в даному випадку купівлі-продажу, найму
нерухомого майна та повинен бути також
укладений у письмовій формі та
посвідчений нотаріусом, що в даному
випадку не було додержано.

Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України
передбачено, що договір найму будівлі
або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) строком на три роки і
більше підлягає нотаріальному
посвідченню. Відповідно до ст..657 ЦК
України договір купівлі-продажу
земельних ділянок ,цілісних майнових
комплексів ,житлових будинків (квартир)
та іншого нерухомого майна укладається
у письмовій формі , підлягає
нотаріальному посвідченню.

Такі вимоги до договору визначають
форму договору, що в даному випадку
було порушено.

Не дивлячись на дану вимогу, обома
сторонами договору оренди справно
виконувалися зобов'язання один перед
одним. Так, ОСОБА_5 було передано
предмет договору оренди ОСОБА_1 , а вона
в свою чергу сплачувала усі
передбачені договором платежі за життя
ОСОБА_5, так вже й після до 22.04.2011
року(а.с.147).

15.07.2011 року на адресу ОСОБА_4 надійшла
заява від ОСОБА_1 , в якій вона
зазначила, що припиняє внесення
орендної плати та сплату викупу
будівлі, у зв'язку із тим, що не
визначено спадкоємця.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК недодержання
сторонами або стороною в момент
вчинення правочину вимог, встановлених
частинами 1- 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України має
наслідком визнання правочину
недійсним.

Відповідно до ст..215 ЦК України -
Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Відповідно до ст..216 ЦК України -
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості
такого повернення, зокрема тоді, коли
одержане полягає у користуванні
майном, виконаній роботі, наданій
послузі, - відшкодувати вартість того,
що одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування. Правові
наслідки недійсності нікчемного
правочину, які встановлені законом, не
можуть змінюватися за домовленістю
сторін. Вимога про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину може бути пред'явлена
будь-якою заінтересованою особою. Суд
може застосувати наслідки
недійсності нікчемного правочину з
власної ініціативи.

Оскільки у ст. 216 ЦК зазначено, що
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю, тому для
захисту майнового права, з урахуванням
принципів добросовісності,
справедливості та розумності
застосовуються наслідки, визначені в
законі.

Недодержання нотаріальної форми
договору спричиняє його нікчемність ,
він не має юридичної сили та не
породжує тих прав та обов»язків , яких
бажали сторони .Згідно до ст..216 ч.1 ЦК
України в такому випадку настає
двостороння реституція , сторона
договору повертає іншій усе отримане
за таким договором.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ст..524 ЦК України -
зобов»язання має бути виражене у
грошовій одиниці України- гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов»язання в іноземній
валюті. В даному випадку в договорі
визначено ціну в доларах США, згідно
довідки банку курс долару США
становить 7,99 за одну гривню, тому сума
повернення складає 833 085,34 гривні.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

За таких умов суд вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.. 215 , 218 ЦПК України .

В И Р І Ш И В ;

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про
визнання договору оренди з викупом
недійсним, повернення грошей за
договором- задовольнити.

Визнати недійсним попередній договір
оренди житлового будинку з викупом від
01.09.2010 за адресою АДРЕСА_1

Повернути сторони за недійсним
попереднім договором оренди житлового
будинку з викупом від 01.09.2010 року в
первісний стан.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 833
085,34 гривні ( вісімсот тридцять три
тисячі вісімдесят п»ять гривень 34 коп.)
та 1700 гривень (тисяча сімсот гривень)
судових витрат, та на користь держави
1741 гривню судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Херсонської області
через Генічеський районний суд
протягом 10 днів з дня оголошення
рішення

Суддя Генічеського

Районного суду
О.П. Крапівіна.

Суддя: О. П. Крапівіна