Справа № 2/267/164/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2013 року Гірницький
районний суд міста Макіївки Донецької
області

у складі :
головуючого - судді Алексєєнко І.П.

при
секретарі - Хорхордіної О.О.

з участю
позивача - ОСОБА_1

представника
позивача

адвоката - ОСОБА_2

з участю
відповідача - ОСОБА_3

представника

відповідача -
адвоката - ОСОБА_4

з участю
представника

відповідача
ПАТ

«СГ «ТАС»
- Колесник О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду міста Макіївки
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та
Приватного акціонерного товариства (
ПАТ ) «Страхова група «ТАС» міста Києва
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

в с т а н о в
и в :

01 серпня 2012 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3
та до страхової компанії в особі
Донецького регіонального відділення
ЗАТ «ТАС» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої злочином в результаті
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 22 серпня 2009 року по проспекту
Генерала Данилова в Гірницькому районі
міста Макіївки, коли вона як пішохід
переходила проїзну частину по
пішохідному переходу та була збита
автомобілем «ВАЗ 21099» реєстраційний
номер НОМЕР_5 під керуванням водія
ОСОБА_3, якого було визнано винним
постановою суду від 29 травня 2012 року і
звільнено від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
амністією. Внаслідок вказаної ДТП їй
були спричинені тілесні пошкодження, з
приводу яких вона лікувалася і
витрачала грошові кошти, були
пошкоджені її носильні речі та вона
понесла витрати на правову допомогу
адвоката, сума матеріальної шкоди
становить 23488,38 гривень, яку вона
просить стягнути з відповідача
-страхової компанії, а також їй було
завдано моральну шкоду в сумі 100000
гривень, з яких 2550 гривень в межах
ліміту страхової відповідальності
просить стягнути зі страховика, а з
ОСОБА_3 стягнути моральну шкоду у
розмірі 97450 гривень.

У процесі розгляду справи в
порядку ст.ст. 27,31 ЦПК України, позивач
ОСОБА_1 змінила та уточнила свої
позовні вимоги, надавши 19 листопада 2012
року про це письмову заяву, у якій крім
відповідача ОСОБА_3, визначила
правильно другого відповідача - ПАТ
«Страхова група «ТАС» міста Києва, та
просила стягнути зі страхової групи
«ТАС» на її користь моральну шкоду у
розмірі 2550 гривень, та матеріальну
шкоду, пов'язану з її лікуванням у
розмірі 18183,03 гривні, і матеріальну
шкоду у зв'язку із знищенням її майна на
суму 2365 гривень, щодо відшкодування їй
5000 гривень у зв'язку з тимчасовою
втратою її працездатності - вона
відмовилась від цих вимог. З
відповідача ОСОБА_3 просила стягнути на
її користь моральну шкоду у зв'язку з
ушкодженням її здоров'я в розмірі 75000
гривень, у зв'язку зі скоєнням відносно
неї злочину в розмірі 20000 гривень, у
зв'язку зі знищенням її майна в розмірі
5000 гривень, а загалом 100000 гривень. Від
відшкодування витрат на правову
допомогу адвоката в кримінальному та в
цивільному процесі в розмірі 5000
гривень - вона відмовилась.

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 та її представник
-адвокат ОСОБА_2, діючий на підставі
Договору про надання правової допомоги
( а.с. 85-86 ), підтримали позов з
урахуванням його уточнення та на
обґрунтування своїх вимог позивач
пояснила, що 22 серпня 2009 року о 12 годині
з вини відповідача ОСОБА_3 сталася
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої вона , як пішохід на
пішохідному переході, була збита
автомобілем «ВАЗ 21099» номерний знак
НОМЕР_5 і отримала тілесні пошкодження
та були пошкоджені надіті на ній речі -
джинси, кофта, туфлі, мобільний телефон.
Відносно ОСОБА_3 було порушено
кримінальну справі за скоєння злочину,
передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, та
постановою Гірницького районного суду
м. Макіївки від 29 травня 2012 року ОСОБА_3
було визнано винним і звільнено від
кримінальної відповідальності у
зв'язку із амністією, справу закрито, а
її позов залишено без розгляду у
кримінальному процесі. Із-за отриманих
тілесних пошкоджень, вона тривалий
строк лікувалася у лікарні, в неї були
чисельні переломи лодижки, голені з
вивихом, закритий краєвий перелом
зовнішнього мишелка правої бедреної
кістки, відкритий перелом верхньої
щелепи, травматична екстракція зубів.
Також вона відновлювала стан свого
здоров'я в санаторно-лікувальному
закладі, проводила протезування.
Всього на купівлю ліків нею було
затрачено 5640,77 гривень, на протезування
зубів 8060 гривень, на реабілітацію у
санаторії 3293,64 гривні і на спеціальне
харчування вона затратила 1188,62 гривні,
а загалом матеріальна шкода становить
18183,03 гривні, які просить стягнути з
відповідача ПАТ «СГ «ТАС», як зі
страховика, в якому відповідач ОСОБА_3
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність. Так як при ДТП були
пошкоджені її носильні речі - кофта
вартістю 450 гривень, джинси вартістю 440
гривень, туфлі вартістю 275 гривень і
мобільний телефон «Нокіа» вартістю 1200
гривень, то з втратою цього майна їй
завдана матеріальна шкода на загальну
суму 2365 гривень, яку просить також
стягнути з відповідача ПАТ «СГ «ТАС».
Внаслідок ДТП їй було завдано і
моральну шкоду, яка відшкодовується
незалежно від майнової шкоди.
Відповідно до ст. 23 ЦК України
відшкодовується шкода, заподіяна
життю та здоров'ю потерпілого у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, якою є шкода ( в тому числі і
моральна шкода ), пов'язана з лікуванням
потерпілого, з тимчасовою втратою
працездатності потерпілим. Її моральна
шкода полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких вона зазнала у
зв'язку із каліцтвом при ДТП, так як їй
були спричинені тяжкі тілесні
пошкодження, як вона вважає. Вона
переживала за свій стан здоров'я і за
своє життя, яке вимушено змінилося, бо
вона тривалий час лікувалася і
відчувала фізичний біль і душевні
страждання, як в момент самої ДТП , так
і в період лікування і реабілітації. В
межах ліміту, визначеного Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», просить стягнути з
відповідача ПАТ «СГ «ТАС» на її користь
моральну шкоду, заподіяну її здоров'ю у
розмірі 2550 гривень. З відповідача
ОСОБА_3, який винуватий у спричиненні їй
такого пошкодження здоров'я і завдання
моральної шкоди її життю і здоров'ю,
просить стягнути 75000 гривень. В рахунок
відшкодування їй моральної шкоди,яка
полягає у душевних стражданнях, яких
вона зазнала у зв'язку зі скоєнням
відносно неї злочину, оскільки ОСОБА_3 і
дотепер не вважає себе винним і не
вибачився перед нею, не відшкодував
завданої шкоди, то просить стягнути з
нього 20000 гривень. В рахунок
відшкодування моральної шкоди,яка
полягає у душевних стражданнях, яких
вона зазнала у зв'язку зі знищенням її
майна при ДТП, просить стягнути з
ОСОБА_3 5000 гривень, а загалом з ОСОБА_3
на її користь просить стягнути 100000
гривень.

Відповідач ОСОБА_3 та його
представник - адвокат ОСОБА_4, діючий на
підставі Договору про надання правової
допомоги ( а.с. 71-72 ), в межах заявлених до
нього вимог про відшкодування
моральної шкоди в сумі 100000 гривень,
позов не визнав і пояснив, що при
розгляді кримінальної справи судом
було встановлено, що позивачці ОСОБА_1
було спричинено не тяжкі тілесні
пошкодження, а пошкодження середньої
тяжкості. Крім того, матеріалами
кримінального розслідування не
підтверджено, що при ДТП було
пошкоджено мобільний телефон
потерпілої та чи був він в неї взагалі,
як і немає доказів про знищення її
кофти, джинсів, туфель. Він вину свою у
цій ДТП не визнавав, але погодився на
закриття справи і звільнення його від
кримінальної відповідальності за
амністією. Проте, вважає, що
встановлені обставини ДТП , свідчать
про відсутність його вини у
спричиненні тілесних пошкоджень
позивачці ОСОБА_1, оскільки в тій
дорожній ситуації, він не міг з
технічної точки зору зупинити свій
транспортний засіб і перешкодити
наїзду на потерпілу. Після ДТП він
готовий був матеріально допомогти
дівчині, але її батьки постійно
збільшували суму відшкодування і вони
не змогли домовитися. Так як він
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність і за Полісом
передбачено і відшкодування моральної
шкоди, то вважає тієї суми 2550 гривень,
достатньо для відшкодування моральної
шкоди позивачці, а своєї вини у
спричиненні моральної шкоди він не
вбачає і просить відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні її позову відносно нього.

Відповідач - представник
Приватного акціонерного товариства
«Страхова група «ТАС» м. Києва,
Колесник О.В., діючий на підставі
довіреності ( а.с. 70,87 ), позов ОСОБА_1 не
визнав і просив їй відмовити у
задоволенні вимог, що стосуються ПАТ
«СГ «ТАС», як страховика, з тих підстав,
що для отримання права на
відшкодування шкоди за рахунок
страховика , завданої власником
транспортного засобу, забезпеченого за
Полісом обов'язкової
цивільно-правової відповідальності,
внаслідок ДТП, потерпіла особа, тобто
позивачка, повинна була виконати
зобов'язання, передбачені Законом
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а саме, звернутися із заявою
до Страховика, надати оригінали
документів, які підтверджують витрати
на лікування травм, триманих внаслідок
ДТП ( ст. ст. 35,36 зазначеного Закону ).
Статтею 37 цього ж Закону передбачено,
якщо не має звернення до Страховика
потерпілої особи або особи, яка має
право на відшкодування, та не надані
Страховикові документи, які
підтверджують розмір матеріальної
шкоди, то у страховика не виникає
обов'язку сплачувати страхове
відшкодування. Крім того, зауважив, що
ст.24 Закону вказаний вичерпний перелік
витрат, пов'язаних з лікуванням
потерпілого. Вважає, що з наданих
позивачкою ОСОБА_1 чеків на купівлю
лікарських препаратів, можна врахувати
тільки чеки на суму 601,81 гривня та
витрати стоматологічної допомоги в
розмірі 8000 гривень ( протезування зубів
). Надана довідка аптеки № 3 від 14.09.2009
року не підтверджує купівлі позивачкою
лікарських препаратів на суму 4726,65
гривень, а лише вказує на їхню вартість,
а чек № від 15.10.2009 року на 60 грн. -
спонсорська допомога, взагалі не
повинна відшкодовуватися. Щодо
відшкодування вартості нібито
пошкодженого одягу, взуття та
мобільного телефону позивачки на суму
2365 гривень, то жодним доказом по справі
не підтверджено пошкодження
перелічених речей внаслідок ДТП. Так як
позивачка відмовилась від своїх вимог
про відшкодування витрат, пов'язаних з
її тимчасовою втратою працездатності
на суму 5000 гривень та на відшкодування
їй витрат на правову допомогу в сумі 5000
гривень, і не надавала у цій частині
ніяких доказів , то вважає, що ці вимоги
не можуть бути задоволені судом. Просив
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1,
заявленого до ПАТ «СГ «ТАС», як до
страховика, з підстав передчасного
заявлення нею цих позовних вимог, без
безпосереднього звернення у страхову
компанію.

Суд, вислухавши пояснення
сторін та їх представників,
дослідивши додані докази, вважає, що
позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Як встановлено у судовому
засіданні і це підтверджується
матеріалами кримінальної справи №
1/0510/60/2012 за обвинуваченням ОСОБА_3 у
скоєні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1
КК України, 22 серпня 2009 року приблизно
об 11 годині ОСОБА_3, керуючи автомобілем
«ВАЗ-21099» номерний знак НОМЕР_5 і
рухаючись по проїзній частині
проспекту Генерала Данилова
Гірницькому районі міста Макіївки у
напрямку з міста Донецька до міста
Харцизьк, порушив вимоги пункту 18.4
Правил дорожнього руху України, та
скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка
пересікала поблизу будинку №28 цю
проїзну частину зліва направо відносно
руху автомобілю ОСОБА_3, по пішохідному
переходу, внаслідок чого потерпілій
ОСОБА_1 були завдані тілесні
пошкодження середнього ступеню
тяжкості, а саме: гематоми та забиття
обличчя поранення слизистої оболоні
нижньої губи, травматична неповна
екстракція другого та вивих першого
зубів верхньої правої щелепи, перелом
верхньої правої щелепи, відкритий
двохлодижковий перелом лівої голені (
перелом лодижки більшоберцової кістки
і лодижки малоберцової кістки) із
зміщенням, вивихом стопи зовні і
поранення на зовнішній поверхні стопи.

Постановою Гірницького
районного суду м. Макіївки від 29 травня
2012 року ОСОБА_3 було визнано винним у
скоєні вказаного злочину та звільнено
від кримінальної відповідальності у
зв'язку із амністією та провадження у
кримінальній справі було закрито.
Заявлений потерпілою ОСОБА_1 у
кримінальному провадженні позов про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди було залишено без
розгляду. Постанова суду набрала
законної сили 06.06.2012 року. ( а.с. 6-8 )

Згідно ст. 61 ч.4 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів
кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_3 за ст. 286 ч.1 КК України, за його
клопотанням справу було закрито, а
підсудного звільнено від кримінальної
відповідальності на підставі статті 1
пункту «в» Закону України «Про
амністію в 2011 році», яка не звільняє
винну особу від відшкодування завданої
шкоди. Тобто судом не було постановлено
у справі обвинувального вироку, але
винуватість ОСОБА_3 у скоєні злочину ,
передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і
обставини цього злочину були судом
встановлені і відображені у постанові
від 29 травня 2012 року.

З огляду на викладене, та
відповідно до матеріалів кримінальної
справи за обвинуваченням ОСОБА_3 за
вчинення злочину, передбаченого ст. 286
ч.1 КК України, суд виходить з обставин
дорожньо-транспортної пригоди,
внаслідок якої мало місце порушення
ОСОБА_3 пункту 18.4 Правил дорожнього
руху України і наїзд автомобіля «ВАЗ
21099», номерний знак НОМЕР_5, під його
керуванням , на пішохода ОСОБА_1 і
спричинення їй тілесних пошкоджень
середнього ступеню тяжкості, що не
підлягає доказуванню у даному процесі.

А тому, доводи позивача
ОСОБА_1, що їй в результаті ДТП були
спричинені тяжкі тілесні пошкодження і
доводи відповідача ОСОБА_3 щодо його
невинуватості у вчинення ДТП, суд не
приймає до уваги, як безпідставні.

Більш за те, за приписами ст.
1167 ЦК України, моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
фізичної особи, яка її завдала, якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки.

Відповідно до приписів ст.
1187 ЦК України, шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо )
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно пункту 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України за № 6
від 27.03.1992 року з відповідними
доповненнями та змінами, «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди», під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав ( договору оренди, довіреності
тощо ).

Судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_3 є власником
автомобілю «ВАЗ 21099» номерний знак
НОМЕР_5, яким він правомірно керував під
час скоєння ДТП 22 серпня 2009 року.

Як вбачається з копії Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/3867344 від 28 січня 2009 року
між страховиком ЗАТ «СГ «ТАС» в особі
Донецької регіональної дирекції та
страхувальником ОСОБА_3 було укладено
договір строком на 12 місяців про
страхування цивільно-правової
відповідальності, застрахованим
транспортним засобом за цим полісом
був зазначений автомобіль марки «ВАЗ
21099», номерний знак НОМЕР_5

( а.с. 39 )

Відповідно до вказаного
Полісу страховик, яким є відповідач -
ПАТ «СГ «ТАС», як правонаступник ЗАТ
«СГ «ТАС» м. Києва, забезпечує
відшкодування шкоди, завданої життю,
здоров'ю та майну третіх осіб, під час
ДТП, що сталася за участі забезпеченого
транспортного засобу, та внаслідок
цієї пригоди настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована.

Згідно зі ст. 3 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року № 1961-1У, в
редакції, що діяла на момент ДТП,
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та /або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

За змістом Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» та статті 1194 ЦК України ,
питання про відшкодування шкоди самою
особою, відповідальність якої
застрахована, вирішується залежно від
висловленої нею згоди на таке
відшкодування, та у разі відсутності
такої згоди, за її заявою до
субсидіарної відповідальності
залучається страховик.

Статтею 1194 ЦК України
передбачено, що особа, яка застрахувала
свою цивільну відповідальність, уразі
недостатності страхової виплати (
страхового відшкодування ) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою ( страховим
відшкодуванням ).

Згідно статті 9 Закону
України № 1961-1У, обов'язковий ліміт
відповідальності страховика - це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.
Договором страхування на
індивідуальних умовах можуть бути
визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у
цьому Законі ліміти.

Згідно Полісу № ВС/3867344 від
28.01.2009 року, обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
25500 гривень на одного потерпілого,
обов'язковий ліміт відповідальності
страховика за шкоду, заподіяну життю та
здоров'ю потерпілих, становить 51000
гривень на одного потерпілого, що
відповідає розміру ліміту ,
визначеному у статті 9 Закону № 1961-1У.

Позивачем заявлені вимоги
про відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної її здоров'ю у зв'язку із
лікуванням на суму 18183,03 гривень і за
матеріальну шкоду, заподіяну у зв'язку
із знищенням її майна на суму 2365
гривень, тобто позов заявлений в межах
ліміту цивільно-правової
відповідальності страховика, а тому ці
вимоги заявлені обґрунтовано до
відповідача ПАТ «СГ «ТАС» м. Києва.

Згідно ст. 23 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року № 1961-1У, шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого в результаті
дорожньо-транспортної пригоди , є шкода
( в тому числі моральна шкода ),
пов'язана з лікуванням потерпілого, з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим, зі стійкою втратою
працездатності потерпілого, із смертю
потерпілого.

Позивач ОСОБА_1 заявила
вимоги, про відшкодування шкоди,
заподіяної її здоров'ю у зв'язку з її
лікуванням , а саме з лікуванням у
закладі охорони здоров'я та її
реабілітації у санаторно-курортному
закладі, у зв'язку з проведенням
протезування зубів, у зв'язку з
придбанням ліків та у зв'язку з
дієтичним харчуванням під час хвороби.

Відповідно до вимог ст. 24
названого Закону № 1961-1У, у зв'язку з
лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
які пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням
та реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров'я,
медичним піклуванням, лікуванням у
домашніх умовах та купівлею лікарських
препаратів. Зазначені витрати мають
бути підтверджені документально
відповідним медичним закладом.

Згідно епікризу № 590 ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходилась на
стаціонарному лікуванні в
травматологічному відділенні КМУ КРБ
м. Макіївки з 22 серпня 2009 року по 14
вересня 2009 року із-за травми при ДТП 22
серпня 2009 року об 11 годині, з діагнозом:
1) відкритий 2-х лодижечний перелом
лівої голені з вивихом стопи зовні 1А
ст. по Каплану-Марковой; 2) закритий
краєвий перелом зовнішнього мишелка
правої бедреної кістки без зміщення
відломків; 3) відкритий перелом
верхньої правої щелепи зі зміщенням і
травматичною екстракцією зубів; 4)
закритий вдавлений перелом передньої
стінки верхньощелепної пазухи
праворуч із зміщенням; 5) різана рана
м'яких тканин правого бедра; 6) струс
головного мозоку, забиття з гематомами
м'яких тканин обличчя. Хворій була
проведена операція по вправленню та
встановленню апарату на нозі, виконане
шинування щелепи, видалені 1,2,3 зуби
справа зверху щелепи внаслідок їх
травмування, спостерігалася
нейрохірургом. Отримувала ліки :
кетанов, дексалгін, цефепим, клексан,
геровитал, міакальцик, гівалекс,
Л-лізин, фезам, реополіглюкин, кальций
Д3, бетадин, тромбонет, метрагил,
физрозчин, мазі. ( а.с. 93 )

На придбання вказаних ліків
позивачкою було затрачено 601,81 гривень,
що підтверджується копіями чеків,
квитанцій, крім квитанції про сплату
спонсорської допомоги в розмірі 60
гривень ( а.с. 96-103 ).

Те, що вказані ліки були
придбані саме хворою за власні кошти,
підтверджується довідкою ( а.с. 9 )

Крім того, згідно товарних
чеків при лікуванні стаціонарно у
травматологічному відділенні КРБ м.
Макіївки відразу ж після її
травмування при ДТП позивачкою ( її
рідними ) були придбані лікарські
препарати на загальну суму 4726 гривень
65 копійок, а саме: квитанція від 23.08.2009
року на суму 1441,40 гривень, квитанція від
25.08.2009 року на суму 464,84 гривень,
квитанція від 31.08.2009 року на суму 2820,40
гривень. ( а.с. 58 )

Відповідно до копій довідок
Стоматологічного центру міста
Донецька - ПП «Гармонія» за період з
28.04.2011 року по 23.05.2011 року ОСОБА_1 були
надані стоматологічні послуги у
приватній стоматологічній клініці
«Гармонія»: підготовка 14,13,12,11 і 21 зубів
до протезування, виготовлення і
фіксація мостовидних протезів на
фронтальній дільниці верхньої щелепи в
області з 14 по 21 зуб. Загальна вартість
лікування становить 6800 гривень.
Протезування верхньої щелепи в області
відсутніх 2-х зубів становить 1200
гривень.( а.с. 35-37 )

Згідно копії товарного чеку
від 30.04.2011 року позивачкою було
оплачено протезування двох зубів у
сумі 1200 гривень та відповідно до копії
квитанції до прибуткового касового
ордеру від 23.05.2011 року ПП «Гармонія»
ОСОБА_1 були оплачені надані
стоматологічні послуги у сумі 6800
гривень ( а.с. 59 )

Таким чином, позивачкою на
протезування зубів було затрачено 8000
гривень.

Як вбачається з
амбулаторної карти хворої ОСОБА_1 в
період лікування у травматолога за
місцем мешкання в КМУ міська лікарня №
7 після стаціонарного лікування, в
період 2010-2011 рік, їй було показано
санаторно-курортне лікування. ( а.с. 55-57 )

Призначення
санаторно-курортного лікування ОСОБА_1
лікарем- травматологом міської лікарні
№ 7 саме на курорті Слов'янська
підтверджується довідкою ( а.с.91 )

Згідно санаторно-курортної
книжки в Слов'янському санаторії
«Юбілейний», рахунку-фактури № 58 від
10.06.2011 року, позивачка відновлювала
стан свого здоров'я у санаторії з 14.06.2011
року по 25.06.2011 року, за що нею була
внесена оплата в розмірі 3240 гривень ( за
себе ) ( а.с. 31-34 ) Квитанцією
підтверджується, що позивачка сплатила
за санаторно-курортну путівку 5364
гривень з урахуванням поїздки з
малолітньою дитиною ( вартість путівки
на дитину становить 2124 гривні. ( а.с. 31 об
)

Отже, позивачкою на
реабілітацію здоров'я було затрачено
3240 гривень.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що позивачкою
надані докази про завдану їй
матеріальну шкоду у зв'язку із
пошкодженням її здоров'я внаслідок ДТП,
пов'язану з її лікуванням, а саме на
придбання ліків 601,81 гривень і 4726,65
гривень, на протезування зубів 8000
гривень, на санаторно-курортне
лікування 3240 гривень, а загалом 16568,46
гривень, які підлягають стягненню на її
користь з відповідача ПАТ «СГ «ТАС», як
страховика.

Щодо заявлених вимог
позивачкою про відшкодування їй
понесених витрат на спеціальне
дієтичне харчування у сумі 1188,62
гривень, то у цій частині її вимоги не
підлягають задоволенню у зв'язку з
ненаданням безспірних доказів, що саме
на таку суму було придбано
спеціалізоване харчування у зв'язку із
травмою верхньої щелепи, яке їй було
показано згідно епікризу № 590 при
лікуванні у травматологічному
відділенні КРБ міста Макіївки з 22.08.2009
року і по 14.09.2009 року ( а.с. 93 )

Надані представником
позивачки розпечатки з мережі системи
«Інтернет»лікувальні дієти 1А та 1Б не є
належними доказами того, що саме такі
дієти були призначені позивачці в
період її лікування і що вона на
придбання харчів за цими дієтами
витрачала певні кошти.

Позивачем не надані також
докази щодо понесених витрат на
придбання спеціального харчування (
квитанції, копії чеків і т.д.) і які саме
продукти були придбані.

Надані фіскальні чеки
Гіпермаркету «АШАН Донськой» про
купівлю м'яса, йогуртів, молока , сиру та
інших продуктів харчування, в тому
числі і за 2008 рік, коли ще не було
травмування потерпілої при ДТП, не
являються належними доказами на
підтвердження розходів потерпілої на
спеціальне харчування, і не можуть бути
прийняті судом. ( а.с. 19-21 )

Відповідно до приписів ст. 28
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» від 01.07.2004 року №
1961-1У, шкода, заподіяна майну - це шкода,
пов'язана, зокрема, з пошкодженням чи
фізичним знищенням майна потерпілого.

Вимоги позивачки ОСОБА_1 про
відшкодування їй витрат, пов'язаних із
знищенням її одежі та мобільного
телефону на загальну суму 2365 гривень, з
яких вартість туфель -275 гривень ( а.с. 23
), вартість кофти 450 гривень ( а.с. 24-25),
вартість джинсів - 440 гривень( а.с. 26-27 ),
вартість мобільного телефону «Нокіа
6300»- 1200 гривень ( а.с. 28-30 ), не підлягають
задоволенню, оскільки відсутні
будь-які докази, що саме цей одяг, туфлі
та мобільний телефон було знищено
внаслідок ДТП.

На підтвердження цих вимог
відсутні докази в матеріалах
кримінальної справи, а саме, що під час
ДТП потерпіла ОСОБА_1 втратила ( розбила
чи загубила ) мобільний телефон
«Нокіа», що була знищена її одежа і яка
саме, а також її взуття та яке саме.
Джинси, кофта та туфлі , взагалі, не
долучалися до справи, як речові докази.

Твердження представника
позивачки, що вона не могла під час ДТП
бути роздягнута, не можуть самі по собі
бути доказами знищення майна
потерпілої.

А , так як судове рішення не
може ґрунтуватися на припущеннях, то у
цій частині слід визнати відсутність
належних доказів знищення майна
потерпілої внаслідок ДТП, а тому ці
вимоги позивачки не підлягають
задоволенню.

Щодо заявлених вимог
позивачкою ОСОБА_1 про відшкодування
моральної шкоди, суд виходить із
заявлених вимог до обох відповідачів і
їх обґрунтування позивачем, яка
зазначає, що їй завдано моральну шкоду:
1) у зв'язку з ушкодженням здоров'я; 2) у
зв'язку зі знищенням її майна; 3) у
зв'язку зі скоєнням відповідачем
ОСОБА_3 відносно неї злочину.

Відповідно до ст. 23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному
болю та стражданнях, які фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, які фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

З огляду на вищевикладені
обставини, суд приходить до висновку,
що позивач зазнала душевні страждання
у зв'язку з ушкодженням її здоров'я

Так, судом встановлено, що
внаслідок ДТП, що мала місце 22 серпня 2009
року, при якому позивачку було збито
автомобілем, під керуванням ОСОБА_3,
вона перетерпіла страх та фізичну біль,
нею були отримані чисельні тілесні
пошкодження, які віднесені до тілесних
пошкоджень середньої тяжкості, що
потребували тривалого лікування.
Характер цих пошкоджень, таких як
переломи кінцівок та щелепи,
проведення операцій і видалення зубів ,
встановлення апарату на ногу ,
неможливість самостійного пересування
та необхідність користування
мильницями, безумовно, викликали у
потерпілої фізичну біль та душевні
страждання. Досить молода та гарна
дівчина турбувалася за своє життя і
здоров'я і можливість стати інвалідом
та мати пошкоджене обличчя та
знівечену ногу.

Внаслідок пошкодження
здоров'я позивачки змінилися її плани
та повсякденний спосіб життя, вона не
могла тривалий час працювати,
займатися улюбленими справами,
постійно лікувалася і лікується до
теперішнього часу, відновлюючи свій
стан здоров'я, що визиває в неї моральні
страждання.

Враховуючи характер
правопорушення, глибину душевних
страждань позивачки із-за пошкодженого
здоров'я, та вимоги розумності і
справедливості, суд вважає за
необхідне визначити грошову суму
відшкодування завданої моральної
шкоди позивачці за цими підставами у
розмірі 25 000 гривень, у зв'язку з чим
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо
відшкодування моральної шкоди
підлягають частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до
пункту 22.3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 01.07.2004 року № 1961-1У,
потерпілому відшкодовується також
моральна шкода, передбачена пунктами 1,2
частини другої статті 23 ЦК України.
Така шкода відшкодовується у
встановленому судом розмірі
відповідно до вимог статі 23 ЦК України.
При цьому страховик відшкодовує не
більше ніж 5 відсотків ліміту,
визначеного у пункті 9.3 статі 9 цього
Закону. Різницю між сумою
відшкодування, визначеною судом, та
сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вказаних
вимог Закону та Полісу
цивільно-правової відповідальності, зі
страховика - відповідача ПАТ «СГ «ТАС»
на користь позивачки слід стягнути
моральну шкоду у розмірі 2550 гривень, а
різницю від визначеної суми
відшкодування завданої позивачці
моральної шкоди, яка полягає у
фізичному болю та стражданнях, які вона
зазнала у зв'язку з ушкодженням її
здоров'я ( ст. 23 ч.2 п.1 ЦК України ), в
розмірі 22450 гривень слід стягнути з
відповідача ОСОБА_3

Оскільки позивачкою не
доведено факту знищення її майна
внаслідок ДТП, то і відшкодування
моральної шкоди у зв'язку з цим, як нею
заявлено до ОСОБА_3 в сумі 5000 гривень,
не підлягає задоволенню.

Щодо відшкодування
моральної шкоди в сумі 20000 гривень, яка
заявлена позивачкою до відповідача
ОСОБА_3, і яка за її позовом полягає у
душевних стражданнях, яких вона
зазнала у зв'язку зі скоєнням відносно
неї відповідачем ОСОБА_3Є, злочину, то і
у цій частині вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню, оскільки,
по-перше, такі підстави відшкодування
моральної шкоди не передбачені
законом. А відносно підстави
відшкодування моральної шкоди, яка
полягає у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої( ст. 23 ч.2 п.2 ЦК України ), то за цією
підставою моральна шкода
відшкодовується страховиком, як і за п.1
ч.2 ст. 23 ЦК України і сума визначеного
ліміту 2550 гривень охоплює розмір
такого відшкодування моральної шкоди
позивачці.

Твердження представника
відповідача ПАТ «СГ «ТАС» Колесник О.В.,
що ОСОБА_1 передчасно пред'явила до
страховика позовні вимоги в суді, не
звертаючись безпосередньо у страхову
компанію із заявою і документами, що
передбачено ст. ст. 35,36 Закону № 1961-1У і
що це є підставою для відмови позивачці
у задоволенні її позовних вимог, є
хибними, оскільки Конституцією України
гарантовано право кожного громадянина
на звернення до суду за захистом його
порушеного або невизнанного права.
Вказані правовідносини не
передбачають обов'язкового досудового
вирішення спору, а тому вимоги
позивачки до ПАТ «СГ «ТАС», як
страховика, є обґрунтованими.

Таким чином, аналізуючи всі
докази у їх сукупності, суд приходить
до висновку, що заявлений позивачкою
ОСОБА_1 позов до ПАТ «СГ «ТАС» про
відшкодування їй матеріальної шкоди
підлягає частковому задоволенню на
загальну суму матеріальної шкоди,
підтвердженої в суді наведеними вище
доказами, 16568 гривень 46 копійок, що не
перевищує ліміт цивільно-правової
відповідальності. Вимоги ОСОБА_1 про
відшкодування їй моральної шкоди з
відповідача ПАТ «СГ «ТАС» в розмірі 2550
гривень підлягають задоволенню у
повному обсязі, а вимоги про
відшкодування моральної шкоди на її
користь з відповідача ОСОБА_3
підлягають задоволенню частково у
розмірі 22 450 гривень.

Відповідно до приписів
статті 88 ЦПК України , якщо позивача на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави, пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Згідно Закону України «Про
судовий збір», та, виходячи з
установленого Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
місячному розміру мінімальної
заробітної плати ( 1147 гривень ), суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача ПАТ «СГ «ТАС» м. Києва
судовий збір у розмірі 229,40 гривень на
користь держави, а з відповідача ОСОБА_3
стягнути судовий збір у розмірі 114,70
гривень на користь держави.

На підставі викладеного,
ст.ст. 15,16,23,1167,1187,1194 ЦК України,Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», керуючись ст.ст. 209,212-215 ЦПК
України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та
Приватного акціонерного товариства (
ПАТ ) «Страхова група «ТАС» міста Києва
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, задовольнити
частково.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства (ПАТ)
«Страхова група «ТАС» міста Києва на
користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду,
пов'язану з її лікуванням у загальному
розмірі 16568 ( шістнадцять тисяч п'ятсот
шістдесят вісім ) гривень 46 копійок, з
яких: 8000 гривень - затрати на
протезування, 601 гривня 81 копійка і 4726
гривень 65 копійок - затрати на купівлю
лікарських препаратів, 3240 гривень -
затрати на реабілітацію у
санаторно-курортному закладі.

Стягнути з Приватного
акціонерного товариства (ПАТ)
«Страхова група «ТАС» міста Києва на
користь ОСОБА_1 моральну шкоду у
розмірі 2550 ( дві тисячі п'ятсот
п'ятдесят ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 22 450 (
двадцять дві тисячі чотириста
п'ятдесят ) гривень.

У задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_1 про
відшкодування витрат на спеціальне
харчування і матеріальної шкоди у
зв'язку зі знищенням майна, а також у
частині вимог про відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Стягнути судовий збір на
користь держави: з Приватного
акціонерного товариства (ПАТ)
«Страхова група «ТАС» міста Києва у
розмірі 229 гривень 40 копійок , а з ОСОБА_3
- у розмірі 114 гривень 70 копійок.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області через Гірницький
районний суд міста Макіївки протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: