АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/230/К/13 Головуючий в суді першої
Справа № 435/6838/12 інстанції - Бондар Я.М.
Категорія 5 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2013 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.,

при секретарі - Абрамян Н.Л.,

за участю - позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання права спільної часткової власності та вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_5 з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що під час перебування у шлюбі з відповідачкою ними було придбано квартиру АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу відповідач без попередження змінила замки від вхідних дверей і перешкоджає йому користуватися квартирою. Тому просив суд квартиру спільною сумісною власністю його і ОСОБА_5, визнати за кожним із них право власності на 1/2 частину зазначеної квартири та усунути йому перешкоди у користуванні його власністю шляхом вселення у спірну квартиру.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на її думку, суд безпідставно прийняв позовну заяву до розгляду, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, дійшов помилкового висновку щодо доведеності позовних вимог, зокрема не звернув увагу, що позивачем не надано доказів належності йому спірної квартири та існування перешкод у користуванні нею, а також при ухваленні рішення не врахував інтереси їх сина, який після розлучення проживає із нею. Крім того, суд залишив поза увагою, що в провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є спірна квартира.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 липня 2005 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 укладено шлюб, який розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 квітня 2012 року.

Згідно договору купівлі-продажу ВРВ № 055559 від 25 вересня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І., зареєстрованого в реєстрі за №5665, за відповідачкою ОСОБА_5 зареєстровано право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1.

На укладення зазначеної угоди відповідачка отримала письмову згоду позивача ОСОБА_2, посвідчену тим же нотаріусом 25.09.2010 року, в якій зазначено, що спірна квартира придбана за спільні сумісні грошові кошти.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, надав їм належну юридичну оцінку та дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Визнаючи спірну квартиру спільною сумісною власністю сторін, а також право власності за позивачем на 1/2 її частину, суд правильно виходив із презумпції спільної сумісної власності подружжя, встановленої ст.. 60 Сімейного кодексу України, та принципу рівності часток кожного із подружжя, передбаченого ст.. 70 СК.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання.

З огляду на зазначену норму закону, суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 в частині усунення перешкод в користуванні власністю, вселивши його у спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не містять підстав для скасування рішення та відмови в задоволенні позову.

Так, посилання відповідачки на невідповідність позовної заяви вимогам ст.. 119 ЦПК України, відсутність грошової оцінки спірної квартири, неправильну сплату позивачем судового збору не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки вони не спростовують висновків суду щодо наявності у позивача права власності на частку в спільному сумісному майні подружжя у вигляді спірної квартири та права користування цим майном.

Також безпідставними є посилання на відсутність доказів існування перешкод у користуванні житлом, оскільки, як убачається із матеріалів справи, відповідач не визнала позовні вимоги в частині вселення позивача, що свідчить про наявність між сторонами спору з приводу користування квартирою, а статтею 391 ЦК передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Не можуть бути взятими до уваги й посилання ОСОБА_5 на неврахування судом інтересів малолітньої дитини сторін - сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки цю обставину суд має враховувати у разі поділу майна в натурі, в той час як у даній справі предметом позову є лише право позивача на частку в спільному сумісному майні подружжя та його право на користування цим майном.

Також необґрунтованими є посилання відповідача на наявність у провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 (матері відповідачки ОСОБА_5, у якої сторони придбали спірну квартиру) про визнання права власності шляхом звернення стягнення на спірну квартиру, яка є предметом іпотеки за договором від 26.01.2008р., оскільки ця обставина не має правового значення для вирішення питання щодо правовідносин сторін з приводу спільної сумісної власності подружжя.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повна ухвала складена 18 березня 2013 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: Л.В.Митрофанова

Н.О.Соколан