У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 листопада 2013 року суддя Подільського районного суду м.Києва Гребенюка В. В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Святошинського районного суду м. Києва, ОСОБА_2, про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Розміри ставок судового збору встановлені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» з 1 січня 2013 року заробітна плата установлена у місячному розмірі 1 147 грн.

Відповідно до п.п. 6 п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» із позовних заяв про відшкодування моральної шкоди з ціною позову понад 100 розмірів мінімальної заробітної плати, судовий збір встановлюється у розмірі 10 відсотків ціни позову, що складає 150 000 грн.

У порушення зазначених вимог закону, в позовній заяві заявлена вимога про стягнення на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 500 000 грн., однак позивачем судовий збір не сплачено.

Згідно роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є відшкодування моральної шкоди.

Позов за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України.

Згідно із ч. 4 ст. 119 ЦПК України заява повинна містити крім викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування також має відповідати іншим вимогам, встановлених законом.

У порушення зазначених вимог закону, у позовній заяві не викладені обставини з посиланням на належні та допустимі докази на яких ґрунтуються вимоги позивача, зокрема, позивачем не обгрунтовано позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, не зазначено причинно - наслідковий зв'язок завдання діями відповідачів 1, 2 моральної шкоди, в чому конкретно вона полягає. В той час, як позивачу при відмові у відкритті провадження у справі, Святошинським районним судом м. Києва було роз'яснено право на оскарження ухвали в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, а позивач, в свою чергу, згідно позовної заяви не скористався своїм правом на апеляційне оскарження, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині потребують уточнень.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Оскільки, суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії, бездіяльність органів державної влади, їх посадових осіб, а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише у порядку, визначеному законодавством про судочинство. Позивачу, при винесенні 03.10.2013 року ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, було роз'ясненні відповідні положення чинного законодавства та п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 "Про незалежність судової влади" в якому зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв із таким предметом. Зазначені роз'яснення є відтворенням положень статей 62, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено, у зв'язку з чим позивачу необхідно вмотивувати свої позовні вимоги.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Слід зазначити спосіб захисту прав відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, якою встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, оскільки згідно ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати вимогам, встановленим законом.

Таким чином, позивачу необхідно уточнити зміст позовних вимог з урахуванням ст. 16 ЦК України та надіслати нову редакцію позовної заяви, яка б відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, надати копії позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 3, 119 - 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Святошинського районного суду м. Києва, ОСОБА_2, про відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Роз'яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Копію цієї ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяВ. В. Гребенюк