АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8262/13 Справа № 206/3008/13 Головуючий у 1 й інстанції - Поштаренко О.В. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Гайдук В.І., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за

апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського»

на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 травня 2013 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» про зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки, стягнення компенсації за невикористану відпустку та витрат на правову допомогу,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» про зміну дати звільнення, стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки, стягнення компенсації за невикористану відпустку та витрат на правову допомогу, в якому з урахуванням уточнень, посилався на те, що з серпня 2000 року по 02 липня 2007 року він працював слюсарем на підприємстві відповідача, а 02 липня 2007 року його було звільнено за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Проте при його звільненні відповідач не видав йому трудову книжку та на його неодноразові звернення про видачу трудової книжки, відповідач відмовився її видавати.

Також позивач зазначив, що при звільненні йому було видано обхідний лист від 03 липня 2007 року (розпорядження про припинення трудового договору) та повідомлено про те, що трудову книжку він отримає лише після повного заповнення обхідного листа, а 10 липня 2007 року після заповнення цього листа він звернувся до відділу кадрів з проханням видати йому трудову книжку, але йому повторно було відмовлено у видачі трудової книжки у зв'язку з тим, що розрахунковий відділ відповідача відмовив йому у заповненні обхідного листа через існування заборгованості за кредитним договором. Після його письмового звернення відповідач лише 01 серпня 2012 року повідомив йому про можливість отримати трудову книжку у відділі кадрів та після чого 06 серпня 2012 року трудова книжка ним була отримана.

У зв'язку з викладеним, а також тим, що позивач не міг працевлаштуватися із дати звільнення на іншу роботу, позивач просив: визнати недійсним запис в трудовій книжці про дату його звільнення від 02 липня 2007 року; зобов'язати відповідача внести запис до трудової книжки про дату його звільнення 06 серпня 2012 року та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки за період з 03 липня 2007 року по 06 серпня 2012 року у розмірі 111135 грн., компенсацію за невикористану відпустку за період з 11 серпня 2006 року по 03 липня 2007 року у розмірі 1494 грн, а також витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. (а.с.1, 34, 98).

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 29 травня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та ухвалено: визнати недійсним запис в трудовій книжці ОСОБА_2 про день його звільнення з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» 02 липня 2007 року; зобов'язати ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» внести запис до трудової книжки про дату звільнення ОСОБА_2 06 серпня 2012 року; стягнути з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки за період з 03 липня 2007 року по 06 серпня 2012 року в розмірі 103120 грн. 50 коп. та 1500 грн. витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, а всього 104620 грн. 50 коп., в решті позову - відмовлено. Цим же рішенням стягнуто із ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» на користь держави судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп. (а.с. 111-114).

В апеляційній скарзі ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивача та його особової картки №320Р, останній перебував у трудових відносинах з ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» з 06 серпня 2000 року, а 02 липня 2007р. був звільнений за власною ініціативою згідно ст.38 КЗпП України, на підставі розпорядження відповідача про звільнення № 280 від 03 липня 2007 року (а.с. 6, 17, 82-84).

Також, як вбачається з матеріалів справи, при звільненні позивача відповідач не видав йому трудову книжку та на його неодноразові прохання здійснив видачу трудової книжки лише 06 серпня 2012 року, повідомивши про це позивача письмово (а.с. 15, 36).

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника, а ч.4 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Також, згідно п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження), а відповідно до ч. 5, 6 п.4.1 цієї Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 4.2 вищевказаної Інструкції якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, а згідно п.п. 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України « Про трудові книжки працівників» №301 від 27 квітня 1993 року, трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Як вбачається з матеріалів справи повідомлення, направленого відповідачем на адресу позивача із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, відповідач виконав лише 25 липня 2012 року, а до цього часу взагалі не вживав жодних дій для отримання позивачем своєї трудової книжки.

Крім того, у пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06 листопада 1992 року роз'яснено, що оскільки згідно зі ст.235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника. При присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року N 348).

Відповідно до п.8. Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» N 100 від 08 лютого 1995 року нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки №018 від 09 листопада 2012 року позивач відпрацював у ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» перед звільненням у 2007 році два повних місці, тобто травень та червень, та його заробіток склав 1981 грн. 76 коп та 1562 грн. 46 коп. відповідно (а.с. 81), у зв'язку з чим його сердньоденна заробітна плата складає (1981,76 + 1562,46) : 44 = 80 грн. 50 коп.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки за період з 03 липня 2007року по 06 серпня 2012 року складає 103120 грн. 50 коп., виходячи з наступного розрахунку: (130 (2007р.)+ 252 (2008р.) + 251 (2009р.)+ 251 (2010р.) + 250 (2011р.)+ 147 (2012р.) х 80,5 грн.= 103120 грн. 50 коп.

Також, відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та фахівцем в галузі права Кулясовим М.М. 20 липня 2012 року було укладено договір №20/07-12 про надання правової допомоги, а також цього ж дня було оформлено довіреність на останнього як предстанвика позивача, який згідно журналів судових засідань постійно брав участь у справі (а.с. 20, 21, 64, 65, 85, 91, 108), а згідно квитанції серії КДАВ №080013 позивачем було сплачено за надання правової допомоги 1500 грн. (а.с. 21 зв.).

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку обгрунтовано визнав недійсним запис в трудовій книжці та зобов'язав відповідача внести запис у трудову книжку про звільнення позивача саме 06 серпня 2012 року, стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу та витрати на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» про пропуск позивачем строку давності на звернення до суду, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вбачається з матеріалів справи трудова книжка позивачу буда видана 06 серпня 2012 року, а витяг з наказу від 03 липня 2007 року № 280 про звільнення позивача направлений останньому лише 15 серпня 2012 року, а сам позивач звернувся до суду із вказаним позовом 21 серпня 2012 року, у зв'язку з чим строк звернення до суду за вирішенням даного трудового спору позивачем пропущений не був.

Крім того, доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач протягом п'яти років не звертався до них із вимогами про видачу йому трудової книжки, а тому його позовні вимоги є безпідставними, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організаціїу відповідності до пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерством праці України № 58 від 29 липня 1993 року та пунктів 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України « Про трудові книжки працівників» №301 від 27 квітня 1993 року, тобто відповідач зобов'язаний видати у день звільнення працівника трудову книжуку, а в разі неможливості її видачі направити її поштою, або вчинити інші дії на отримання чи повідомлення про отримання трудової книжки.

Що стосується решти доводів апеляційної скарги то вони не спростовують висновків суду і фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права, а тому, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 29 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді