Справа № 209/6638/13-ц
Провадження № 2/209/561/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 214 року
м.
Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області в складі:

головуючого, судді Шендрика К.Л.,

при секретарі Драгунцевій С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Евраз Дніпродзержинський
коксохімічний завод", Фонд соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України у м.
Дніпродзержинську про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди,

-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить: стягнути з
Публічного акціонерного товариства
«Евраз Дніпродзержинський
коксохімічний завод» на його користь
моральну шкоду у розмірі 50000 грн.;
стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Евраз Дніпродзержинський
коксохімічний завод» на його користь
витрати на правову допомогу у розмірі
2000 грн.; стягнути з Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України у м.
Дніпродзержинську суму у розмірі 650
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 18.01.2010 року його було
прийнято на роботу на посаду газовщика
в коксовий цех ПАТ «Евраз
Дніпродзержинський коксохімічний
завод». 19.03.2011 року його було переведено
на посаду дверевого ділянки
виробництва коксової продукції, а в
подальшому переведено на 6 розряд.
Зазначає, що 26 березня 2013 року під час
виконання трудових обов'язків йому
було заподіяно ушкодження здоров'я.
Згідно з актом про нещасний випадок на
виробництві форми Н-1 причиною
ушкодження здоров'я (каліцтва) стали: -
невиконання посадових обов'язків
майстром виробничої дільниці з
виробництва коксової продукції ОСОБА_3
вимог п.п. 2.2, 2.29. посадової інструкції №
40-08 майстру виробничої дільниці з
виробництва коксової продукції
вуглекоксового цеху (зміна);
невиконання вимог п. 3.3 інструкцій з
охорони праці машиністом електровозу
гасильного вагону ОСОБА_4 № 40-55 для
машиністу електровозу гасильного
вагону КБ №1-біс, невиконання вимог п.
1.13.1 інструкцій з охорони праці
машиністом крану (грейферного крану)
ОСОБА_5 № 33-08 для машиністу крана
(крановик). Вказує на те, що відповідно
до листка непрацездатності від 17.04.2013 р.
йому діагностували закритий перелом
правої ключиці, забій грудної клітини
правого плечового суглобу, та струс
мозку. Відповідно до Медичного
висновку про характер травми
потерпілого виданий КЗ
«Дніпродзержинська міська лікарня
швидкої медичної допомоги»
Дніпропетровської обласної ради № 007
від 28.03.2013 року, ступень тяжкості травми
- легкий. В результаті нещасного
випадку на виробництві позивачу була
завдана моральна шкода, нещасний
випадок та його наслідки призвели до
тяжких фізичних та моральних
страждань, порушили його нормальні
життєві зв'язки і вимагають додаткових
зусиль для організації праці та
матеріального забезпечення сім'ї, так
як з часу отримання травми він не
працює, в зв'язку із тим, що рани ще не
загоїлись. Під час нещасного випадку
позивач переніс дуже сильний біль, що
супроводжувався травматичним шоком.
Після отриманої травми був вимушений
піти з роботи, у зв'язку з неможливістю
знаходитися в цеху, де стався нещасний
випадок. Завдану йому моральну шкоду
оцінює в 50000 грн., яка має бути стягнена
з ПАТ «Евраз Дніпродзержинський
коксохімічний завод». Крім того,
посилаючись на Закон України № 717-У
«Про внесення змін до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», ст. 1167 ЦК України
вважає, що Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання не доплатив йому суму у
розмірі 650 грн. за проведення позивачу
МРТ головного мозку, на що було
предписання у епікризі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
наполягав на їх задоволенні в повному
обсязі на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Позивач в судовому засіданні свої
вимоги підтримав в повному обсязі, та
суду пояснив, що після отримання травм
він тривалий час переносив біль. Він
трохи не загинув. Відповідач
пропонував йому легкий труд, а потім
відправив його у відпустку. Він не міг
там більше працювати, через що
звільнився за власним бажанням. Після
закінчення лікування він
реабілітувався вдома, ходив на медичну
фізкультуру, він проходив усе літо з
перетягнутою рукою, не міг ані
працювати, ані відпочивати. Тільки
через три місяці після закінчення
лікування він зміг влаштуватися на
роботу. десь через півроку він почав
почувати себе краще. Просив суд
задовольнити його позовні вимоги.

Представник відповідача - Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Дніпродзержинську в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав
повністю, заперечував проти
задоволення позову, пояснивши, що з
огляду на норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», Положення про
організацію лікування, медичної
реабілітації та забезпечення
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання лікарськими засобами та
виробами медичного призначення, від
09.06.2010 р. № 18, зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 8 липня 2010
року № 489/17784, фінансування витрат на
лікування потерпілих, їх медичну
реабілітацію, забезпечення
лікарськими засобами, виробами
медичного призначення здійснюється за
прямими наслідками страхового випадку
робочими органами виконавчої дирекції
Фонду відповідно до укладених
договорів із аптечними закладами
(постачальниками, виробниками),
санаторно-курортними,
реабілітаційними закладами
(відділеннями), закладами охорони
здоров'я державної та/або комунальної
форм власності за рахунок коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Відповідно до
справи страхувальника, який
знаходиться на обліку у відділенні
Фонду - ТОВ «Медикум-ЛП», має форму
власності - приватну, а отже
підприємство, де позивачу надано
послуги з МСКТ головного мозку та
кінцівок на суму 650 грн. не відноситься
до закладів охорони здоров'я державної
та/або комунальної форм власності. Крім
того, підставою для фінансування
витрат на лікарські засоби, вироби
медичного призначення є висновок МСЕК
про потребу потерпілого. Відділенням
Фонду було укладено договір
відшкодування витрат на лікування
потерпілих внаслідок нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у закладах охорони
здоров'я, у тому числі із КЗ
«Дніпродзержинська міська лікарня
швидкої медичної допомоги» ДОР від
17.12.2012 р. № 7.1-2013, в якій лікувався
позивач. Згідно повідомлення про
наслідки нещасного випадку із
Позивачем від 31.05.2013 р. відділення Фонду
відшкодувало витрат на суму 9104,00 грн.
згідно із листком непрацездатності, та
70,85 грн. на лікування, яке потерпілий
проходив самостійно на підставі
наданих чеків, за рецептами лікарів, а
тому просив у задоволенні позовним
вимог, заявлених до відділення Фонду
відмовити.

Представник ПАТ «Евраз
Дніпродзержинський коксохімічний
завод» надав заперечення, в яких
заперечував проти позову, посилаючись
на те, що відповідно до медичного
висновку № 007 від 28.03.2013 р. про характер
травми потерпілого виданого КЗ
«Дніпродзержинська міська лікарня
швидкої медичної допомоги», - ступінь
тяжкості травми - легкий. Згідно з п.7
Акту № 1 від 29.03.2013 р. причинами
нещасного випадку з ОСОБА_1 стали
неналежне виконання посадових
обов'язків майстром виробничої
дільниці ОСОБА_3, та невиконання вимог
інструкцій з охорони праці машиністом
електровозу гасильного вагону ОСОБА_4 і
машиністом грейферного крану ОСОБА_5
При цьому, виходячи з обставин, за яких
стався нещасний випадок, викладених в
п.6 Акту, насамперед «людський фактор»
став головною причиною, яка призвела до
нещасного випадку з потерпілим.
Будь-яких грубих порушень з боку
посадових осіб підприємства Актом не
зафіксовано. У результаті нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_1 не
втратив професійну працездатність і
згідно виписки з медичної картки
амбулаторного хворого йому була
рекомендована легка праця, не пов'язана
з навантаженням на верхні кінцівки
строком на 14 днів з 23.05.2013 р., однак
позивач звільнився з підприємства за
власним бажанням. Вважає, що позивачем
не підтверджено моральну шкоду, розмір
якої становить 50000 грн., у зв'язку із чим
вважає заявлені до нього вимоги
необґрунтованими та безпідставними, і
такими, що не підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши учасників процесу, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.01.2010 року
позивача було прийнято на роботу на
посаду газовщика в коксовий цех ПАТ
«Евраз Дніпродзержинський
коксохімічний завод». 19.03.2011 року його
було переведено на посаду дверевого
ділянки виробництва коксової
продукції, а в подальшому переведено на
6 розряд, що підтверджується копією
трудової книжки.

26.03.2013 року через невиконання посадових
обов'язків майстром виробничої
дільниці з виробництва коксової
продукції ОСОБА_3 вимог посадової
інструкції № 40-08 майстру виробничої
дільниці з виробництва коксової
продукції вуглекоксового цеху (зміна):
п.п. 2.2, 2.29 Інструкції; невиконання вимог
інструкцій з охорони праці машиністом
електровозу гасильного вагону ОСОБА_4
№ 40-55 для машиністу електровозу
гасильного вагону КБ № 1-біс: п.3.3
Інструкції; невиконання вимог
інструкцій з охорони праці машиністом
крану (грейферного крану) ОСОБА_5 № 33-08
для машиністу крана (крановик): п.1.13.1
Інструкції, стався нещасний випадок,
через що позивач, під час виконання
своїх посадових обов'язків, отримав
тілесні ушкодження у вигляді:
закритого перелому правої ключиці,
забою грудної клітини правого
плечового суглобу, ЧМТ, та струсу
головного мозку. Ступінь тяжкості
травми легкий. Після отримання травми,
період з 26.03.2013 р. по 17.04.2013 р. позивач
перебував на стаціонарному лікуванні в
Комунальному закладі
«Дніпродзержинська міська лікарня
швидкої медичної допомоги»
Дніпропетровської обласної ради. В
період з 18.04.2013 р. по 22.05.2013 р. позивач
перебував на амбулаторному лікуванні в
медико-санітарній частині ПАТ «ЄВРАЗ
Дніпродзержинський КХЗ», виписаний до
праці 22.05.2013 р. Позивачу рекомендовано
легка праця не пов'язана з навантаження
на верхні кінцівки строком на 14 днів з
23.05.2013 р. Дані обставини
підтверджуються Актом проведення
розслідування нещасного випадку форми
Н-5 від 29.03.2013 р., Актом № 1 про нещасний
випадок на підприємстві, пов'язаний з
виробництвом форми Н-1 від 29.03.2013 року,
виписним епікризом № 2085, медичним
висновком про характер травми
потерпілого № 007 від 28.03.2013 р., листком
непрацездатності серії АГЕ № 723093,
листком непрацездатності серії АВЮ №
581268, випискою із медичної картки
амбулаторного хворого від 07.03.2014 р., та
визнані сторонами в судовому
засіданні.

Згідно повідомлення про наслідки
нещасного випадку із позивачем від
31.05.2013 р. відділення Фонду відшкодувало
витрат на суму 9104,00 грн. згідно із
листком непрацездатності. Постановою
ВДФССНВУ в м. Дніпродзержинську від
17.07.2013 р. № 0405/13015/13015/3 «Про призначення
фінансування витрат на медичну та
соціальну допомогу потерпілому
(одноразово) відповідачу призначено
фінансування витрат на медичну та
соціальну допомогу, а саме: виплати на
лікування (лікарні), яке потерпілий
проходить самостійно в розмірі 70,85 грн.
(одноразово).

Під час лікування позивачем в ООО
«Медикум-ЛП» було проведено МСКТ
головного мозку та кінцівок, вартість
якого склала 650 грн. Вказану суму на
звернення позивача до ФССНВУ, останній
відмовився виплачувати.

Вирішуючи питання про задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача ПАТ «Евраз
Дніпродзержинський коксохімічний
завод» моральної шкоди, завданої
позивачу внаслідок нещасного випадку,
суд приходить до висновку про
необхідність часткового задоволення
вказаних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що через вказаний
нещасний випадок позивачу завдано
моральної шкоди, що полягає в тому, що
позивач отримав хоча і легкі тілесні
ушкодження, але тривалий час лікувався,
переносив фізичний біль. Весь час
лікування та реабілітації відповідач
був непрацездатний та переносив
моральне хвилювання за те, що він вже не
зможе працювати та забезпечувати себе
та рідних самим необхідним для життя,
що призвело до того, що позивач
змушений був прикладати додаткових
зусиль для організації свого життя, і
лише через три місяці після звільнення
з ПАТ «Евраз Дніпродзержинський
коксохімічний завод» відповідач зміг
поступити на іншу менш небезпечну, але
менш оплачувану роботу. З
вищенаведених обставин суд вбачає, що,
саме з вини посадових осіб відповідача
ПАТ «Евраз Дніпродзержинський
коксохімічний завод» стався нещасний
випадок з позивачем, який мав наслідки
у вигляді завданих позивачу травм. З
урахування принципу розумності,
виваженості та справедливості, суд, з
урахуванням глибини фізичних та
душевних страждань позивача, вважає, що
розмір моральної шкоди, отриманий
позивачем відповідає сумі 5000 грн.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України,
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їх працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

У відповідності до п. 2 Постанови
Пленуму Верховного суду України N 6 від
27 березня 1992 року «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди»,
розглядаючи позови про відшкодування
шкоди, суди повинні мати на увазі, що
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму
Верховного суду України N 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», суд має виходити із
засад розумності, виваженості та
справедливості.

Вирішуючи питання про задоволення
позовних вимог до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України у м.
Дніпродзержинську суд приходить
висновку, що ці вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійних
захворювань, які спричинили втрату
працездатності», Положення про
організацію лікування, медичної
реабілітації та забезпечення
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання лікарськими засобами та
виробами медичного призначення, від
09.06.2010 р. № 18, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 8 липня 2010
року № 489/17784, фінансування витрат на
лікування потерпілих, їх медичну
реабілітацію, забезпечення
лікарськими засобами, виробами
медичного призначення здійснюється за
прямими наслідками страхового випадку
робочими органами виконавчої дирекції
Фонду відповідно до укладених
договорів із аптечними закладами
(постачальниками, виробниками),
санаторно-курортними,
реабілітаційними закладами
(відділеннями), закладами охорони
здоров'я державної та/або комунальної
форм власності за рахунок коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України. Відповідно до
справи страхувальника - позивача, який
знаходиться на обліку у відділенні
Фонду - ТОВ «Медикум-ЛП», має форму
власності - приватну, а отже
підприємство, де позивачу надано
послуги з МСКТ головного мозку та
кінцівок на суму 650 грн. не відноситься
до закладів охорони здоров'я державної
та/або комунальної форм власності, у
зв'язку із чим ці витрати не підлягають
відшкодуванню за рахунок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків та професійних захворювань
України у м. Дніпродзержинську.

Що стосується витрат на правову
допомогу, сплачених позивачем, суд
приходить до висновку про необхідність
відмовити позивачеві в задоволенні
вказаних вимог, оскільки позивачем не
доведено факт сплати ним вказаної суми
(2000 грн.). Крім того, згідно ст. 1 Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах», розмір компенсації витрат
на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу,
у судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза
судовим засіданням та під час
ознайомлення з матеріалами справи в
суді, що визначається у відповідному
судовому рішенні. Позивачем суду не
надано розрахунок вартості і
тривалості роботи фахівця права.

Враховуючи положення ст.ст. 88 ЦПК
України, суд, приймаючи до уваги, що,
позивача звільнено від сплати судового
збору, приходить до висновку про
необхідність стягнути з відповідача
на користь держави судовий збір у
розмірі 243 грн. 60 коп.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 23, 1167, 1168, 1173 ЦК України, ст.ст. 3, 10,
61, 88, 212, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "Евраз
Дніпродзержинський коксохімічний
завод", Фонд соціального страхування
від нещасних випадків та професійних
захворювань України у м.
Дніпродзержинську про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Евраз Дніпродзержинський
коксохімічний завод" код 05393085,
розташованого за адресою: м.
Дніпродзержинськ, вул. Колеусівська, 1,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН,
НОМЕР_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, працюючого вантажником в ТОВ
"Логістік Юніон", моральну шкоду в
розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Евраз Дніпродзержинський
коксохімічний завод" код 05393085,
розташованого за адресою: м.
Дніпродзержинськ, вул. Колеусівська, 1,
судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три)
грн. 60 коп. на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
К.Л. Шендрик