Справа № 712/6813/13-ц
Провадження № 2/712/2307/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

з а о ч н е

04 листопада 2013 року Соснівський
районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Мельник І.О.

при секретарі - Аліценко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ
«Євросервіс 2000», третя особа - ОСОБА_3,
про визнання майна спільним майном
подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2
про поділ спільного сумісного майна
подружжя вказуючи, що він перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, що
підтверджується відповідним
свідоцтвом. Перебуваючи в
зареєстрованому шлюбі за спільні
сімейні кошти сторони придбали
частину нежитлових споруд, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 але
право власності було зареєстровано за
ОСОБА_2. На момент подачі позову позивач
бажає зареєструвати у встановленому
порядку право власності за собою,
оскільки не зважаючи на те, що
формально власницею нерухомості
являється його дружина, приміщення
використовуються позивачем
одноособово. Проте, відповідачка
ухиляється від будь-яких дій,
спрямованих на набуття права власності
за чоловіком, хоча при цьому він
готовий відшкодувати вартість її
частини в спільному майні. Просить
стягнути з нього на користь ОСОБА_2,
грошову компенсацію в розмірі за
належну їй частину в спільному
сумісному майні подружжя, виділити та
визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину учбових корпусів Г-2, Г'-І,
гаража Д-І з добудованим складом Е-І,
автомобільного гаража Ж-І, гаража З-І,
автополігону у складі огорож за №№ 3,4,
частину замощення І та складу ПММ з
огорожами за №№ 5,9 та 10, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_1.

Заявою від 25.09.2013р. позивач уточнив свої
позовні вимоги та просив визнати ?
частину учбових корпусів Г-2, Г'-І, ?
гаража Д-І з добудованим складом Е-І, ?
автомобільного гаража Ж-І, ? гаража З-І,
? автополігону у складі огорож за №№ 3,4,
? частину замощення І та ? складу ПММ з
огорожами за №№ 5,9 та 10, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_1 спільним майном
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд визнати ? частину учбових
корпусів Г-2, Г'-І, ? гаража Д-І з
добудованим складом Е-І, ?
автомобільного гаража Ж-І, ? гаража З-І,
? автополігону у складі огорож за №№ 3,4,
? частину замощення І та ? складу ПММ з
огорожами за №№ 5,9 та 10, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_1 спільним майном
подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 та представник
відповідача ТОВ «Євросервіс 2000» до
суду не з»явилися, причини неявки суду
не повідомили, хоча про день та час
розгляду справи повідомлялися
належним чином. Зі згоди представника
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді, що відповідає ст.224
ЦПК України.

Третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася,
про дату засідання була належним чином
повідомлена, причини неявки суду
невідомі.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові
матеріали справи, суд, приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 14.04.1973
року, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу виданим в м.
Павлоград 14.04.1973 року, актовий запис №
229.

01.12.2000 року ОСОБА_4, який діяв в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_5, яка діяла в
інтересах ОСОБА_3 уклали договір
купівлі - продажу з ВАТ «Черкасбуд-1».
Предметом наведеного вище договору
являлися учбові корпуси Г-2, Г'-І, гараж
Д-І з добудованим складом Е-І,
автомобільний гараж Ж-І, гараж З-І,
автополігон у складі огорож за №№ 3,4,
частина замощення І та склад ПММ з
огорожами за №№ 5,9 та 10, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, відповідно до правовстановлюючих
документів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 являються
співвласниками вказаних об'єктів
нерухомості та фактично мають у
власності по ? частині вказаної
нерухомості кожна. Набуття права
власності підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 1473145 від 13.09.2003 року.

27.04.2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
включено до складу учасників
товариства з обмеженою
відповідальністю «Євросервіс 2000», які
передали до Статутного фонду
Товариства належне їм майно за адресою:
АДРЕСА_1 в рівних частках (по ? частині),
про що складено відповідний акт
приймання-передачі.

Оскільки ? частина учбових корпусів Г-2,
Г'-І, ? частина гаража Д-І з добудованим
складом Е-І, ? частина автомобільного
гаража Ж-І, ? частина гаража З-І, ?
частина автополігону у складі огорожі
за №№ 3,4, ? частина замощення І та ?
частина складу ПММ з огорожами за №№ 5,9
та 10, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1
були зареєстровані за ОСОБА_2 під час
шлюбу та були придбані за спільні
кошти, то все вказане нерухоме майно,
керуючись чинним законодавством, є
спільним сумісним майном подружжя.

Положення статті 368 ЦК України,
регламентують, що спільна власність
двох осіб без визначення часток
кожного з них у праві спільної
власності є спільною сумісною
власністю. Майно, набуте подружжям за
час шлюбу, є їхньою спільною сумісною
власністю, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного
кодексу України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання недійсним та поділ спільного
майна подружжя» визначено, що спори між
подружжям про майно, необхідно
встановлювати обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
з'ясувати джерело і час його придбання.
Спільною сумісною власністю подружжя,
що підлягає поділу, відповідно до
частин 2, 3, ст. 325 ЦК можуть бути будь-які
види майна, за винятком тих, які згідно
із законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Згідно зі ст. 177 ЦК України об'єктами
цивільних прав є речі, у тому числі
гроші та цінні папери, інше майно,
майнові права, результати робіт,
послуги, результати інтелектуальної,
творчої діяльності, інформація, а також
інші матеріальні і нематеріальні
блага.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном
як особливим об'єктом вважаються
окрема річ, сукупність речей, а також
майнові права та обов'язки. Майнові
права визнаються речовими правами.

Право на частку у статутному капіталі
господарського товариства є наслідком
внесення особою вкладу у статутний
капітал цього товариства та відповідно
до положень ст. 13 Закону України «Про
господарські товариства» підлягає
грошовій оцінці. Вартість частки у
статутному капіталі товариства може не
відповідати вартості здійсненого
учасником вкладу у статутний капітал
товариства на момент його формування
або зміни.

Згідно зі ст. 53 Закону України «Про
господарські товариства» та ст. 147 ЦК
України саме учасник товариства, а не
товариство, тобто як власник, має право
продати свою частку (ії частину) у
статутному капіталі. Зазначене
кореспондує положенням ст. ст. 317, 319
ЦК України.

Правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. 316 ЦК України);
частка у статутному капіталі може бути
предметом договорів про відчуження, а
тому на них повинні поширюватись
загальні положення про правочини.

Відчуження частки у статутному
капіталі товариства за своєю правовою
природою є відчуженням належних особі
вкладів у вигляді грошових коштів.

Підстави набуття права спільної
сумісної власності подружжя чітко
визначені ст. 60 СК України. Так, кожна
річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Спільною сумісною власністю подружжя,
що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК
України, ч. 3 ст. 368 ЦК України),
відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом. Спільною
сумісною власністю подружжя, зокрема,
можуть бути грошові кошти, акції та
інші цінні папери.

Відповідно до ст. 63 СК України
дружина та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Зазначене відповідає роз'ясненням, що
містяться у п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 грудня 2011
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляду
справ про право на шлюб, на розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя».

Також, Рішенням Конституційного суду
України у справі за конституційним
зверненням приватного підприємства
«ІКІО» щодо офіційного тлумачення
положення частини першої статті 61
Сімейного кодексу України від 19.09.2012
року по справі № 1-8/2012 було роз'яснено,
що в аспекті конституційного звернення
положення частини першої статті 61
Сімейного кодексу України треба
розуміти так, що статутний капітал та
майно приватного підприємства є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Аналізуючи викладене, суд доходить до
висновку про наявність правових
підстав для визнання спірного майна
спільним майном подружжя. Таким чином,
позов підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 41 Конституції України, Законом
України «Про господарські товариства»,
ст. ст. 60, 61, 63 Сімейного Кодексу
України, ст.ст. 177, 190, 317, 325, 328 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 209,
213-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Євросервіс
2000», третя особа - ОСОБА_3, про визнання
майна спільним майном подружжя -
задовольнити.

Визнати спільною власністю подружжя
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ? частину: учбових
корпусів Г-2, Г'-І, гаража Д-І з
добудованим складом Е-І,
автомобільного гаража Ж-І, гаража З-І,
автополігону у складі огорож за №№ 3,4,
частину замощення І та складу ПММ з
огорожами за №№ 5,9 та 10, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_1 придбану на
підставі договору купівлі-продажу від
01.12.2000 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Черкаської області через
Соснівський районний суд м. Черкаси
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Головуючий: