Справа № 2/226/333/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2013 року

м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької
області у складі

головуючого - судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.Димитров
Донецької області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та
процентів за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_4 про
стягнення боргу та процентів за
договором позики, в обґрунтування
якого вказав, що 04.05.2012 року він позичив
ОСОБА_4 70000 грн. зі строком повернення до
04.09.2014 року, з щомісячними одноразовими
виплатами по 2500 грн. На підтвердження
укладеного договору позики відповідач
видав йому розписку. Перші три місяці
відповідач сплачував платежі в розмірі
2500 грн. щомісяця, у четвертому місяці
сплатив 1500 грн., а всього 9000 грн., після
чого перестав здійснювати платежі за
боргом. На його неодноразові прохання
повернути борг ОСОБА_4 не реагував, а
останні місяці зовсім перестав
відповідати на його телефонні дзвінки,
від зустрічі відмовляється. Отже, сума
боргу з урахуванням індексу інфляції,
яку відповідач зобов'язаний сплатити
на його користь за станом на 01.03.2013 року
становить 63458 грн., яка складається із
розрахунку: 61000 грн. х 1,01 х 1,00 х 0,99 х 1,02
х1,02, де 61000 грн. - сума остаточного боргу
після часткової сплати 9000 грн., 1,01 -
індекс інфляції за вересень 2012 року, 1,00
- індекс інфляції за жовтень 2012 року, 0,99
- індекс інфляції за листопад 2012 року,
1,02 - індекс інфляції за грудень 2012 року,
1,02 - індекс інфляції за січень 2013 року;
та 3% річних від простроченої суми за 178
дні прострочення, яка становить 1024,10
грн. та складається із розрахунку: 70000
грн. : 365 : 100% х 3% х 178. Оскільки у
добровільному порядку зобов'язання
відповідачем не виконується, позивач
просить стягнути з ОСОБА_4 на його
користь суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення в сумі 63458 грн., три
процента річних від простроченої суми
за весь час прострочення в сумі 1024 грн.
10 коп., а всього 64482 грн.10 коп., та
понесені ним судові витрати, які
складаються з судового збору в сумі 644
грн. 83 коп.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав свої позовні вимоги. Також
пояснив, що між ним та ОСОБА_4 був
укладений усний договір з приводу
роботи відповідача у таксі на його
автомобілі ГАЗ 31105, 2005 року випуску, з
наступним викупом цього автомобілю за
умови щомісячної виплати у 2500 грн. У
зв'язку з цією угодою була складена
спірна розписка на 70000 грн. із
розрахунку отримуваного відповідачем
доходу від роботи в таксі 80 грн. на день
та вартості автомобілю. Згідно
домовленості ОСОБА_4, працюючи водієм
таксі та здійснюючи оговорену виплату,
стає через два роки власником
автомобілю. До складання розписки вони
зверталися до нотаріусу, але таку угоду
без передачі коштів нотаріус
відмовився оформляти. Оскільки з
вересня 2012 року виплати припинилися,
наприкінці року автомобіль було йому
повернуто у несправному стані. ОСОБА_4
не цікавився більше автомобілем і не
виплачував за нього кошти, тому він
звернувся з даним позовом до суду, а
через два місяці продав автомобіль за
33000 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав
позицію свого довірителя.

У судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3 зазначив,
що відповідач позовні вимоги не визнає,
погоджуючись з поясненнями позивача
щодо обставин написання розписки в
отриманні ним 70000 грн. Предметом
договору позики є грошові кошти, які
позивачем відповідачу не передавалися.
Тому договір позики вважається
неукладеним і не породжує у
майбутнього обов'язку позичальника
повернути обумовлену угодою суму
грошей.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не з,явився,
про час і місце розгляду справи
сповіщений належним чином, письмово
повідомив суд про розгляд справи у його
відсутність за участю його
представника та про невизнання позову
через неотримання ним грошових коштів
від позивача.

Заслухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, суд вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачем
ОСОБА_4 04.05.2012 року було складено
розписку про те, що він отримав від
ОСОБА_1 суму в розмірі 70000 грн. та
гарантує сплатити її через 28 місяців, з
щомісячною виплатою 2500 грн. з першого
числа кожного місяця (а.с.7).

05.09.2012 року позивач ОСОБА_1 у письмовому
вигляді зафіксував повернення
відповідачем ОСОБА_4 частини боргу в
сумі 9000 грн., залишок неповернутих
коштів склав 61000 грн. (а.с.21).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
пояснив, що фактично гроші ОСОБА_4 по
розписці не передавалися, відповідач
отримав автомобіль, а не гроші, та у
наступному сплатив загалом 9000 грн. у
рахунок придбання у майбутньому
переданого ним належного йому
автомобілю. Даний факт підтверджено і з
боку відповідача.

За приписами ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно за ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

З наведений норм закону вбачається, що
договір позики є реальним правочином і
вважається укладеним з моменту
передання грошей або речей, що
виступають предметом зазначеного
договору. Саме по собі складання
розписки на підтвердження укладення
договору позики без передання грошей
або речей не породжує у майбутньому
обов'язку позичальника повернути
обумовлену угодою суму грошей або
кількість визначених родовими
ознаками речей.

Оскільки судом встановлено факт
неотримання позивальником від
позикодавця грошей, договір позики
вважається неукладеним, а вимоги
позивача такими, що не підлягають
задоволенню.

Суд також зауважує на те, що у зв'язку з
тим, що позивач не заперечує проти
того, що грошові кошти по розписці
фактично не були отримані
відповідачем, а навпаки, стверджує це в
суді, відповідачу не має необхідності
оспорювати договір позики щодо його
безгрошовості на підставі ст.1051 ЦК
України, оскільки спір з цього приводу
між сторонами відсутній.

На підставі ст.ст.1046, 1047, 1049, 1051 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 209, 212, 213,
214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу та
процентів за договором позики
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Димитровський міський суд Донецької
області шляхом подачі апеляційної
скарги у десятиденний строк з дня його
оголошення. Особи, які брали участь, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати судову скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12
серпня 2013 року.

Суддя
Ж.Є.Редько