справа № 208/6774/13-ц
№ провадження 2/208/2231/13
РІШЕННЯ

Іменем
України

31 жовтня 2013 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Ричка С.О.

при секретарі - Щербацевич Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська цивільну
справу за первісним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання попереднього
договору купівлі-продажу нерухомого
майна дійсним та визнання права
власності на придбане майно та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання попереднього договору
купівлі-продажу нерухомого майна
недійсним та визнання права власності
на реконструйоване нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Заводського
районного суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 в якому просить суд визнати
дійсним попередній договір
купівлі-продажу нерухомого майна -
магазину НОМЕР_2, який складається із
приміщень будівлі А-1, 1-1 торгівельного
залу пл. 35,6 кв. м., 1-2 холодильної камери
пл. 7,9 кв. м., 1-3 складу пл. 10,8 кв. м., І
торгівельного павільйону пл. 22,4 кв. м.,
та а -1 торгівельного павільйону, 20,27
кв.м., що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, та укладений між сторонами 20
серпня 2013 року - дійсним, визнати за нею
право власності на придбане нерухоме
майно з подальшою реєстрацією у
відповідних органах державної
реєстрації.

Відповідач ОСОБА_2 не погодившись з
позовними вимога відповідно до ст.123
ЦПК України подала до суду 18.10.2013 року
зустрічний позов, в якому просить суд
попередній договір купівлі-продажу
нерухомого майна - магазину НОМЕР_2,
який складається із приміщень будівлі
А-1, 1-1 торгівельного залу пл. 35,6 кв. м., 1-2
холодильної камери пл. 7,9 кв. м., 1-3
складу пл. 10,8 кв. м., І торгівельного
павільйону пл. 22,4 кв. м., та а -1
торгівельного павільйону, 20,27 кв.м., що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
укладений між сторонами 20 серпня 2013
року - недійсним, та визнати за нею
право власності на реконструйоване
нерухоме майно.

Ухвалою суду було відкрито провадження
за зустрічним позовом та залучено його
до розгляду з первісним.

При розгляді справи по суті ОСОБА_1 до
початку судового засідання 31.10.2013р.
подала заяву в якій від своїх позовних
вимог відмовилась, визнала зустрічні
позовні вимоги у повному обсязі,
просила розглянути справу без її
участі, та без застосування технічних
засобів.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2
до початку судового засідання 31.10.2013
року подала заяву в якій підтримала
свої позовні вимоги в повному обсязі,
просила суд розглянути справу без її
участі, та без застосування технічних
засобі.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється на
підставі ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України.

Судом досліджені докази по справі:

- досліджені письмові докази по
справі шляхом оголошення їх у судовому
засіданні.

Вивчивши письмові докази та матеріали
справи, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши їх доказами, суд вважає,
зустрічний позов таким, що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач за зустрічним позовом, 20 серпня
2013 року уклала з відповідачкою за
зустрічним позовом, попередній договір
купівлі-продажу магазину НОМЕР_2, площа
якого становить 76,7 кв. м., розташованого
в АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що цей
магазин належав та належить позивачці
за зустрічним позовом на підставі
рішення Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська № 208/496/13 від 21.01.2013р.,
яке було внесено до єдиного реєстру
прав власності за індексним номером
862956 та виданим технічним паспортом на
нерухомість.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Стаття 11 ЦК України передбачає, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, у тому числі є договори та
інші правочини.

Згідно ст. 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.

Згідно зі ст. 635 ЦК України попереднім є
договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.

Враховуючи викладене вбачається, що
укладення сторонами попереднього
договору є правочином, який породжує
для його учасників викладені в цьому
договорі зобов'язання.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У той же час, ст. 615 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання однією стороною друга
сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом.

Згідно із договором купівлі - продажу,
вищевказаного нерухомого майна, продаж
здійснено за 26900,00 дол. США (двадцять
шість тисяч дев'ятсот доларів США 00
центів), що становить на момент продажу
215797 грн. 25 коп., але позивач за
зустрічним позовом отримала від
відповідача за зустрічним позовом, під
час підписання договору, лише частину
суми у розмірі 20000,00грн. (двадцять тисяч
гривень 00 коп.), що підтверджується
розпискою, написаною позивачкою за
зустрічним позовом, власноруч, решту
коштів, відповідач за зустрічним
позовом, зобов'язалась віддати не
пізніше 25 серпня 2013р., але на момент
звернення з зустрічним позовом до суду,
так і не віддала, тобто не виконала
умови договору.

Виходячи з викладеного можна зробити
висновок, що в порушення ст. 525 УК
України позивач за первісним позовом в
односторонньому порядку відмовився
від виконання своїх зобов'язань за
попереднім договором купівлі-продажу
нерухомого майна від 20.08.2013 року, а саме
безпідставно відмовилася від сплати
решти коштів обумовлених договором.

Як встановлено в судовому засіданні, на
теперішній час, позивач за зустрічним
позовом самостійно за свої власні
кошти зробила реконструкцію магазину,
в наслідок чого загальна площа
магазину НОМЕР_2, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, після реконструкції
становить 96,2 кв.м..

Як вбачається з висновку, яке зроблено,
після обстеження магазину НОМЕР_2,
спеціалістами ДПІ
«Дніпродзержинськцивілпроект»,
реконструкція приміщення зроблена
технічно грамотно, не порушено несучі
спроможності конструкцій приміщення і
його загального стану, конструкція
будівлі відповідає вимогам
будівельних, санітарних та
протипожежних норм, тріщин або видимих
дефектів не знайдено, тому спеціалісти
інституту вважають можливим подальшу
безпечну в технічному відношенні
експлуатацію магазину, приміщення
НОМЕР_2 по АДРЕСА_1.

Як вбачається з розписки, написаної
власноруч відповідачем за зустрічним
позовом ОСОБА_1, вона отримала від
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2
кошти у розмірі 20000,00грн. (двадцять
тисяч гривень 00 коп.) сплачені нею при
укладанні 20 серпня 2013р. попереднього
договору купівлі-продажу нерухомого
майна - магазину в цілому НОМЕР_2, який
складається із приміщень будівлі А-1, 1-1
торгівельного залу площею 35,6 кв. м., 1-2
холодильної камери площею 7,9 кв. м., 1-3
складу площею 10,8 кв. м., І торгівельного
павільйону площею 22,4 кв. м., та а -1
торгівельного павільйону площею 20,27
кв.м., що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. ст. 227, 242
Цивільного кодексу України для
договорів купівлі - продажу, міни
нерухомості, у разі, якщо хоча б однією
стороною є громадянин, встановлено
обов'язкову нотаріальну форму
договору.

Судом встановлено, що між сторонами під
час укладення договору, було повне
взаєморозуміння, але всі умови
договору покупцем виконані не були,
продавець має претензії до покупця, а
тому такий договір вважається
недійсним.

В теперішній час позивач за зустрічним
позовом, яка повернула кошти
відповідачу за зустрічним позовом у
повному обсязі сплачені неї при
укладанні попереднього договору
купівлі-продажу нерухомого майна,
вважаючи себе єдиним власником цього
майна, вирішила його реконструювати за
свої власні кошти, але після
реконструкції магазину НОМЕР_2, не може
в повній мірі володіти,
використовувати та розпоряджатися
своїм нерухомим майном.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа
може звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права ти інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами
захисту цивільних прав та інтересів
може бути визнання права тощо.

За статтею 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності до ст. 328 ЦК України,
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути лише за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво.

Склалася ситуація, коли власник
нежитлового приміщення магазину
НОМЕР_2, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, після реконструкції становить
96,2 кв.м., не має правовстановлюючих
документів, що підтверджували б його
право приватної власності на
реконструйоване нерухоме майно.

Той факт, що нежитлового приміщення
магазину НОМЕР_2, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, після реконструкції
становить 96,2 кв.м., належить позивачці
за зустрічним позовом на праві
приватної власності, підтверджується
доданими документами, та обставина, що
реконструкція магазину є якісною,
відповідає вимогам будівельних,
санітарних та пожежних норм, не порушує
прав інших осіб підтверджується
висновком спеціалістів ДПІ
«Дніпродзержинськцивілпроект», тому
суд приходить висновку, що вимоги
позивача за зустрічним позовом
законні, обґрунтовані та такі, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Таким чином, суд вважає, що позивач за
зустрічним позовом набув право
власності на спірне нерухоме майно.

При урахуванні судом експертного та
технічного висновку за результатами
обстеження вищевказаної будівлі
позивача за зустрічним позовом на
підставі ч. 2 ст. 8 ЦК України у
відповідності до загальних засад
цивільного законодавства (аналогія
права) встановлено, що прийняття в
експлуатацію об'єкта полягає у
визначенні готовності об'єкта,
закінченого будівництвом, будівельним
і іншим нормам і правилам, необхідним
при прийнятті в експлуатацію.
Готовність приміщень до експлуатації у
всіх аспектах визначена
будівельно-технічним висновком. Таким
чином, дане нерухоме майно з усіма його
складовими частинами є прийнятими до
експлуатації та не потребують іншого
проведення дослідження готовності до
експлуатації прийняття до
експлуатації, в тому числі складання
актів прийняття до експлуатації.

Відповідно до п. 10 Переліку
правовстановлюючих документів, на
підставі яких проводиться реєстрація
прав власності на об'єкти нерухомого
майна, Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, рішення
суду про визнання права власності є
правовстановлюючим документом і
підлягає реєстрації державній
реєстраційній службі
Дніпродзержинського міського
управління юстиції в
Дніпропетровській області.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 15, 16, 321, 328, 392, 525 ЦК України, ст. ст.
10, 11, 60, 113, 123, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання попереднього договору
купівлі-продажу нерухомого майна
дійсним та визнання права власності на
придбане майно - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання попереднього
договору купівлі-продажу нерухомого
майна недійсним та визнання права
власності на реконструйоване нерухоме
майно - задовольнити повністю.

Визнати попередній договір
купівлі-продажу нерухомого майна -
магазину НОМЕР_2, який складається із
приміщень 1-1 торгівельного залу площею
35,6 кв. м., 1-2 холодильної камери площею
7,9 кв. м., 1-3 складу площею 10,8 кв. м., І
торгівельного павільйону площею 22,4 кв.
м., та а -1 торгівельного павільйону
площею 20,27 кв.м., що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, та укладений між
сторонами 20 серпня 2013 року - недійсним

Визнати за ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) право
власності на об'єкт нерухомого майна -
магазин НОМЕР_2, який складається із
приміщень будівлі А-1 - загальною площею
96,2 кв.м., що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, з подальшою реєстрацією у
відповідних органах державної
реєстрації.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін скарги про апеляційне
оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України з дня його проголошення.

Суддя
Ричка С. О.