Справа № 1308/2-669/11
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/336/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Монастирецького Д.І.,

суддів: Гірник Т.А.,
Мацея М.М.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

з участю
представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 18 квітня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Рава-Руської міської ради, КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ», третя особа -
ОСОБА_2, про визнання права власності в
порядку спадкування та зустрічним
позовом ОСОБА_7 до Рава-Руської міської
ради, ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа: КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ», про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини за законом, -

В С Т А Н
О В И Л А:

В лютому 2011 року позивачі ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулися з позовом до
відповідачів - Рава-Руської міської
ради, КП ЛОР «Червоноградське МБТІ»,
третя особа: ОСОБА_2, про визнання права
власності в порядку спадкування та
виділення часток з майна після смерті
матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
який неодноразово змінювали та
уточнювали. Свої вимоги мотивують тим,
що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9
проживали та були зареєстровані у
квартирі АДРЕСА_1, яку ними було
приватизовано. На підставі свідоцтва
про право власності № 160 від 28.10.1993 року
квартира належала кожному
співвласнику в рівних частках, а саме
по 1/4 ідеальній частині. Мати була
одружена з ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Оскільки ОСОБА_8 проживала
в спірній квартирі та, будучи
спадкоємцем першої черги, вступила у
володіння спадковим майном після
смерті свого чоловіка - ОСОБА_9, то на
час смерті матері ОСОБА_8 їй належала 1/2
частина спільної квартири. Крім цього
майна ОСОБА_8 була власником майна -
незавершеного будівництва, готовність
якого складає 9% із літньою кухнею, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_6. Інших
спадкоємців померлої матері, крім них -
позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, немає.
Померлий ОСОБА_9 заповіту не складав, а
ОСОБА_8 11.09.2003 року склала заповіт, яким
усе своє майно в рівних частинах
заповіла їм - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Просять
ухвалити рішення про визнання права
власності на ? частину квартири за
ОСОБА_6, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що складає частину квартири в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1;
зобов'язати КП ЛОР «Червоноградське
МБТІ» видати ОСОБА_6 свідоцтво про
право власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
ОСОБА_8; визнати право власності на ?
частину незавершеного будівництва,
готовність якого складає 9% із літньою
кухнею за ОСОБА_5, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_6 в порядку спадкування
після ОСОБА_8; визнати право власності
на ? частину квартири за ОСОБА_6, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
складає частину квартири в порядку
спадкування після ОСОБА_8 та частину
квартири ОСОБА_8 в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_9; зобов'язати КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ» видати ОСОБА_5
право власності на ? частину
незавершеного будівництва готовність
якого складає 9% із літньою кухнею, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

08.08.2011 року ОСОБА_2 звернулася з позовом
до Рава-Руської міської ради, ОСОБА_6,
ОСОБА_5, третя особа: КП ЛОР
"Червоноградське МБТІ", про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини за законом після смерті
ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Свою
вимог мотивує тим, що вона є матір'ю
ОСОБА_9 і тому є спадкоємцем першої
черги за законом. Спадкове майно після
смерті ОСОБА_9 складається з квартири
АДРЕСА_1. Однак, вона не проживала
спільно з спадкодавцем і фактично в
шестимісячний строк не вступила у
володіння спадковим майном. Просить
прийняти рішення про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини за законом після смерті її
сина ОСОБА_9, який вона пропустила з
поважних причин, оскільки є особою
пристарілого віку, хворіє на
церебральний атеросклероз третьої
стадії, зниження пам'яті, синдром
паркінсонізму.

06.10.2010 року ОСОБА_2 звернулась з позовом
до Рава-Руської міської ради, ОСОБА_6,
ОСОБА_5, третя особа ДКП
«Червонограське міжміське бюро
технічної інвентаризації», який
уточнила 10.11.2010 року, - про визнання
незаконним та скасування п. 5 рішення
виконкому Рава-Руської міської ради №
29 від 17.02.2000 року та про скасування
реєстрації права власності за ОСОБА_9,
ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на ? частки
квартири АДРЕСА_1. Свою вимогу мотивує
тим, що виконком Рава-Рускої міської
ради без жодних на те підстав включив
осіб у приватизацію квартири без згоди
основного квартиронаймача, який на
момент прийняття рішення № 29 вже був
одноосібним власником квартири, а
також тим, що заяви про надання згоди на
участь в приватизації квартири немає
та що на момент прийняття рішення
ОСОБА_9 помер.

Ухвалою судового засідання
Жовківського районного суду від 18
жовтня 2011 року вищевказані позови
об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Жовківського районного суду
Львівської області від 13 березня 2012
року провадження у справі за позовом
ОСОБА_2 до Рава-Руської міської ради,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання незаконним
та скасування п. 5 рішення виконкому
Рава-Руської міської ради № 29 від 17.02.2000
року та про скасування реєстрації
права власності за ОСОБА_9, ОСОБА_8,
ОСОБА_6, ОСОБА_5 по ? частки квартири
АДРЕСА_1 закрито у зв'язку з набранням
законної сили рішенням Жовківського
районного суду від 18.11.2003 року (справа №
2-31/2003 р.) постановленого з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав.

Оскаржуваним рішенням Жовківського
районного суду Львівської області від
18 квітня 2012 року позов задоволено
частково. Визнано право власності на ?
частину квартири за ОСОБА_6, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
складає частину квартири в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язано КП ЛОР «Червоноградське
МБТІ» видати ОСОБА_6 свідоцтво про
право власності на ? частину квартири,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після ОСОБА_8.

У позовних вимогах ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Рава-Руської міської ради, КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ», третя особа
ОСОБА_2, про визнання права власності на
? частину незавершеного будівництва,
готовність якого складає 9% із літньою
кухнею за ОСОБА_5, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_6 в порядку спадкування
після ОСОБА_8 - відмовлено.

У позовних вимогах ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Рава-Руської міської ради, КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ», третя особа -
ОСОБА_2, про визнання права власності на
? частину квартири за ОСОБА_6, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
складає частину квартири в порядку
спадкування після ОСОБА_8 та частину
квартири ОСОБА_8 в порядку спадкування
після ОСОБА_9- відмовлено.

У позовних вимогах ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Рава-Руської міської ради, КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ», третя особа -
ОСОБА_2, про зобов'язання КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ» видати ОСОБА_5
право власності на ? частину
незавершеного будівництва готовність
якого складає 9% із літньою кухнею, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 -
відмовлено.

У позові ОСОБА_2 до Рава-Руської міської
ради, ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа: КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ», про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини за позовом після смерті її
сина ОСОБА_9 - відмовлено.

Ухвалу та рішення суду оскаржила
ОСОБА_2

В апеляційній скарзі на рішення суду
зазначає, що судом проігноровано те, що
вона періодично лікується з 1988 року та
не враховано діагнозу її хвороби, що є
основною причиною пропуску строку
прийняття спадщини.

Просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким визнати причини
пропущення строку для прийняття
спадщини після смерті її сина ОСОБА_9
поважними та надати їй додатковий
строк для прийняття спадщини.

Учасники цивільного процесу
повідомлені належним чином, про що
свідчать рекомендовані повідомлення
про вручення їм поштових відправлень
(а.с. 189, 191, 192, 193, 194), в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися,
причину своєї неявки суду не
повідомили, матеріалів справи
достатньо для розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції
України, статті 368 ЦК України всі
громадяни є рівними у своїх правах,
усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення цих прав, у тому числі
щодо захисту права спільної сумісної
власності.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Крім того, важливим є визначення
правовідносин сторін, які випливають
із встановлених обставин. Саме
визначення цих правовідносин дає
можливість суду остаточно визначитись,
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх
прав у випадках, встановлених цим
Кодексом, та встановлювати у рішенні
обставини справи (в тому числі
пропущення позовної давності),
характер правовідносин сторін, правову
норму, яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Проте зазначеним вимогам рішення
районного суду частково не відповідає.

За правилами ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

З свідоцтва про право власності на
квартиру від 16.11.1993 року вбачається, що
квартира АДРЕСА_1 на підставі рішення
виконкому Рава-Руської міської ради №
160 від 28.10.1993 року та (доповнення) № 29 від
17.02.2000 року, належить на праві власності
ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5.

З свідоцтва про смерть вбачається, що
ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

З довідки № 2891/1, виданої 10 листопада 2011
року комунальним підприємством
«Рава-Руське будинкоуправління № 2»
вбачається, що ОСОБА_9 дійсно проживав і
був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1
до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з
своєю дружиною ОСОБА_8, з якою вели
спільне господарство.

З свідоцтва про смерть вбачається, що
ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

З заповіту складеного ОСОБА_8 11.09.2003
року вбачається, що остання на випадок
своєї смерті зробила заповідальне
розпорядження, яким все своє майно, де б
воно не було і з чого б не складалося
заповіла в рівних частинах ОСОБА_5 і
ОСОБА_6.

З рішення виконкому Рава-Руської
міської ради від 09.02.1987 року за № 249,
типового договору про надання у
постійне користування земельної
ділянки під забудову від 09.04.1987 року
вбачається, що ОСОБА_8 на підставі
рішення виконкому Рава-Руської міської
ради від 09.02.1987 рокі № 25/41 було надано
земельну ділянку площею 600 м.кв. у
АДРЕСА_6, для будівництва
індивідуального житлового будинку.

Рішенням Рава-Руської міської ради від
13.08.1987 року № 186 ОСОБА_8 надано дозвіл на
спорудження літньої кухні зблокованої
з допоміжними будівлями, передбаченими
планом забудови ОСОБА_8 по АДРЕСА_6.

Із зведеного акту вартості будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_6 вбачається, що процент
готовності житлового будинку
становить - 9%.

Інших спадкоємців у ОСОБА_8 немає.

З довідки № 2890/1, виданої 10.11.2011 року
комунальним підприємством
«Рава-Руське будинкоуправління № 2»
вбачається, що ОСОБА_8 проживала і була
зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 до
дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з сином
ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_5, з якими вела
спільне господарство.

Судом встановлено, що часом відкриття
спадщини спадкодавця ОСОБА_8 є
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 01.04.2004 року
спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від
прийняття спадщини не відмовились.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. ч. 1 ст. 1273 ЦК України
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитись протягом
встановленого ст. 1270 ЦК України строку
від прийняття спадщини, тобто від
належних спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини прав та обов'язків,
які входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.
1296 ЦК України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено
обов'язок спадкоємця звернутися за
свідоцтвом про право на спадщину на
нерухоме майно. Проте нормами цієї
статті, так само як й іншими нормами
цивільного права, не визначено
правових наслідків недотримання
такого обов'язку у виді втрати права на
спадщину.

Згідно з пп. 4, 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України 2003 року,
положення зазначеного Кодексу
застосовується до тих прав і
обов'язків, що виникли до набрання
чинності Кодексом або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

За змістом п. 1 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами
цивільного кодексу України, якщо
спадщина відкрилася не раніше 1 січня
2004 року. У разі відкриття спадщини до
зазначеної дати застосовується чинне
на той час законодавство, зокрема,
відповідні правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом. У разі коли
спадщина, яка відкрилася до набрання
чинності ЦК і строк на її прийняття не
закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові
відносини регулюються цим Кодексом.

Крім того, за змістом п. 23 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 2008 року № 7 "Про судову практику
у справах про спадкування" (чинної на
момент ухвалення рішення районним
судом) свідоцтво про право на спадщину
видається за письмовою заявою
спадкоємців, які прийняли спадщину в
порядку, установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.
Особа може звернутися до суду за
правилами позовного провадження в разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину.

З урахуванням наведених положень
закону право на спадщину мають особи,
які її прийняли. Разом із тим, свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. Отже, за наявності умов
у спадкоємця для одержання в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину, позовні вимоги про
визнання права на спадщину задоволенню
не підлягають. Особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження в разі порушення,
невизнання або оспорювання її прав,
свобод чи інтересів, зокрема в разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину.

З пояснень позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
матеріалів справи - вбачається, що
ніхто з позивачів до нотаріальної
контори відповідних заяв про прийняття
спадщини ОСОБА_8 не подавав та не
отримував відмови нотаріуса в
оформленні права на дану спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 і ОСОБА_6 є такими, що фактично
прийняли спадщину, оскільки на момент
смерті спадкодавця ОСОБА_8 проживали у
квартирі, яка є спадковим майном.

Тому не можна погодитися з рішенням
суду в частині: - визнання за ОСОБА_6
права власності на ? частину квартири,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
складає частину квартири в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та
відповідно й зобов'язання КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ» видати ОСОБА_6
свідоцтво про право власності на ?
частину квартири, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після ОСОБА_8; - відмови в позовних
вимогах ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Рава-Руської
міської ради, КП ЛОР «Червоноградське
МБТІ», третя особа - ОСОБА_2, про
визнання права власності на ? частину
квартири за ОСОБА_6, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що складає частину
квартири в порядку спадкування після
ОСОБА_8 та частину квартири ОСОБА_8 в
порядку спадкування після ОСОБА_9, -
оскільки суд не врахував, що виходячи
зі змісту ст. ст. 1296-1299 ЦК України
питання про право на спадкове майно
вирішується судом у разі відмови
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину.

На підставі викладеного, передчасною є
і відмова у позовних вимогах ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до Рава-Руської міської ради, КП
ЛОР «Червоноградське МБТІ», третя
особа - ОСОБА_2, про визнання права
власності на ? частину незавершеного
будівництва, готовність якого складає
9% із літньою кухнею за ОСОБА_5, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_6 в
порядку спадкування після ОСОБА_8 та
зобов'язання КП ЛОР «Червоноградське
МБТІ» видати ОСОБА_5 право власності на
? частину незавершеного будівництва,
готовність якого складає 9% із літньою
кухнею, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_6.

Проте висновок районного суду, що:
оскільки дане будівництво є
незавершеним, його готовність
становить лише 9% і спадкодавець ОСОБА_8
не була його власником то це виключає
можливість спадкування його
спадкоємцями, - є вірним.

Наведене свідчить, що суд першої
інстанції діяв всупереч положенням
Цивільного кодексу України 2003 року.

Разом з тим, районний суди дійшов
вірного висновку в частині відмови у
задоволенні позову ОСОБА_5 про надання
їй додаткового строку для прийняття
спадщини за законом після смерті сина -
ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
оскільки вона пропустила
шестимісячний строк для прийняття
спадщини без поважних причин, так як з
часу смерті спадкодавця ОСОБА_9 і до
подачі нею позову 08.08.2011 року минуло
більше 11 років, а також не доведено, що
даний строк нею пропущено з поважних
причин.

З матеріалів справи вбачається, що на
лікуванні позивачка ОСОБА_5, в період з
ІНФОРМАЦІЯ_2 по 08.08.2010 року, перебувала
лише у 2007 році.

Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року
встановлено, що для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини, яким згідно з ч. 525 цього
Кодексу є день смерті спадкодавця.

За змістом чч. 1, 2 ст. 549 цього Кодексу
спадкоємець визнається таким, що
прийняв спадщину, як у разі подання ним
у шестимісячний строк відповідної
заяви до державної нотаріальної
контори, так і в разі фактичного його
вступу в управління або володіння
спадковим майном, що означає
можливість спадкоємця мати майно у
своєму віданні, вчинення ним
відповідних дій стосовно зазначеного
майна до закінчення шестимісячного
строку з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 550 ЦК Української РСР 1963
року передбачено право спадкоємця на
продовження строку на прийняття
спадщини.

Так, строк для прийняття спадщини,
встановлений ст. 549 цього Кодексу, може
бути продовжений судом, якщо він визнає
причини пропуску строку поважними.

Оскільки правовідносини виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України 2003 року й не мали
продовжуваного характеру, спадщина
прийнята ОСОБА_8 до набрання чинності
цим Кодексом, то застосуванню до
спірних правовідносин щодо
продовження строку на прийняття
спадщини після смерті сина позивачки,
підлягав ЦК Української РСР 1963 року.

Слід зазначити, що вирішення судом
питання про визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини ЦК Української РСР 1963 року не
передбачено.

Суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку та вірно
вказав, що спадщину фактично прийняв
інший спадкоємець - його дружина
ОСОБА_8, яка в силу вимог ст. 549 ЦК
України прийняла спадщину, вступивши в
шестимісячний строк у володіння
спадковим майном, так як будучи
спадкоємцем першої черги вона
проживала спільно з спадкодавцем, вела
з ними спільне господарство та була
зареєстрована в спірній квартирі
АДРЕСА_1, що є спадковим майном, до дня
смерті ОСОБА_9

ОСОБА_8 проживала та була зареєстрована
за даною адресою і до своєї смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржуване
рішення у вищезазначеній частині, - як
таке, що ухвалене при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, з порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права,
підлягає скасуванню з ухваленням у цій
частині нового рішення - про відмову у
задоволенні цих вимог.

Рішення суду в частині відмови у позові
ОСОБА_2 до Рава-Руської міської ради,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа: КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ», про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини за позовом після смерті її
сина ОСОБА_9, - з наведених районним та
апеляційним судом підстав підлягає -
залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, ч. 1 п. 2
ст. 307, ч. 1 п.п. 1, 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314,
ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Жовківського районного суду
Львівської області від 18 квітня 2012 року
в частині: визнання права власності на ?
частину квартири за ОСОБА_6, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
складає частину квартири в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1;
зобов'язання КП ЛОР «Червоноградське
МБТІ» видати ОСОБА_6 свідоцтво про
право власності на ? частину квартири,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування після ОСОБА_8;
відмови у позовних вимогах ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до Рава-Руської міської ради, КП
ЛОР «Червоноградське МБТІ», третя
особа ОСОБА_2, про визнання права
власності на ? частину незавершеного
будівництва, готовність якого складає
9% із літньою кухнею за ОСОБА_5, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_6 в
порядку спадкування після ОСОБА_8;
відмови у позовних вимогах ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до Рава-Руської міської ради, КП
ЛОР «Червоноградське МБТІ», третя
особа -ОСОБА_2, про визнання права
власності на ? частину квартири за
ОСОБА_6, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, що складає частину квартири в
порядку спадкування після ОСОБА_8 та
частину квартири ОСОБА_8 в порядку
спадкування після ОСОБА_9; відмови у
позовних вимогах ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Рава-Руської міської ради, КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ», третя особа -
ОСОБА_2, про зобов'язання КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ» видати ОСОБА_5
право власності на ? частину
незавершеного будівництва готовність
якого складає 9% із літньою кухнею, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_6, -
скасувати та ухвалити у цій частині
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні цих вимог.

Рішення суду у частині відмови у позові
ОСОБА_2 до Рава-Руської міської ради,
ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа: КП ЛОР
«Червоноградське МБТІ», про надання
додаткового строку для прийняття
спадщини за позовом після смерті її
сина ОСОБА_9 - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький
Д.І.

Судді:
Гірник Т.А.

Мацей М.М.