Справа № 1016/1942/12 Головуючий у І інстанції Тандир О.В.
Провадження № 22-ц/780/2684/13 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 44 22.07.2013
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Голуб С.А.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.

при секретарі Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 лютого 2013 року у справі за позовом прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства в Київській області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Управління Держкомзему у Макарівському районі Київської області, про визнання недійсними рішення, державних актів на право власності на земельні ділянки та договорів купівлі-продажу земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року прокурор Макарівського району Київської області предявив в суді названий позов посилаючись на те, що в ході проведеної прокуратурою Макарівського району Київської області перевірки було встановлено, що 06.10.2004 року Копилівською сільською радою Макарівського району Київської області прийнято рішення №141-15-ХХІУ, яким надано дозвіл на проведення робіт по розробці проекту відведення земельних ділянок для безоплатної передачі в приватну власність для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства в межах Копилівської сільської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

03.12.2004 року Копилівською сільською радою Макарівського району Київської області прийнято рішення № 141-15-ХХ1У, яким затверджено проекти землеустрою щодо відведення даних земельних ділянок у приватну власність громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 На підставі вказаного рішення відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одержали відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки. Проте в порушення Вимог п. 9 статті 118 Земельного кодексу України (станом на 03.12.2004 р.) та Постанови Кабінету міністрів України №667 від 26 травня 2004 року, якою був затверджений порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, проекти землеустрою громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були погоджені з органами охорони культурної спадщини, органом державного геологічного контролю та органом державного гірничого нагляду.

Прокурор просив скасувати рішення Копилівської сільської ради від 03.12.2004 року за №152-17-ХХІУ; визнати недійсними Державні акти на право власності на земельні ділянки видані на ім'я відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також визнати недійсними договори купівлі-продажу даних земельних ділянок та державні акти на право власності на земельні ділянки, виготовлені на підставі вказаних договорів на ім'я відповідача ОСОБА_2

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25 лютого 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку з підстав ухвалення рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зокрема посилається на те, що він не брав участь у судовому засіданні, а тому не зміг заявити клопотання про відмову у позові з підстав спливу позовної давності. Просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову за закінченням позовної давності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.10.2004 року Копилівською сільською радою Макарівського району Київської області прийнято рішення №141-15-ХХІУ, яким надано дозвіл на проведення робіт по розробці акту відведення земельних ділянок для безоплатної передачі в приватну власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства в межах Копилівської сільської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

03.12.2004 року Копилівською сільською радою Макарівського району Київської області прийнято рішення № 141-15-ХХІУ, яким затверджено проекти землеустрою щодо відведення даних земельних ділянок у приватну власність громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4

На підставі вказаного рішення ОСОБА_4 одержала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для обслуговування житлового будинку серії ЯБ №289759 від 24.12.2004 року та державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1.9994 га серії ЯБ №289760 від 24.12.2004 року.

В свою чергу ОСОБА_3 одержала державний акт на право власності і на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га серії ЯБ №289764 від 24.12.2004 року та державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га серії ЯБ №289763 від 24.12.2004 року.

Згодом ОСОБА_4 та ОСОБА_3, відчужили вказані земельні ділянки ОСОБА_2, шляхом укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок, посвідчених 09.12.2005 року приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5П . На підставі вищевказаних договору купівлі-продажу земельних ділянок ОСОБА_2 отримав державні акти на право приватної власності на земельні ділянки площею 3,9994 га для ведення особистого селянського господарства серії ЯЖ №419377 від 16.04.2008 р., кадастровий номер №:02:007:0160; площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку серії ЯЖ №419379 від 16.04.2008 р., кадастровий номер №:02:007:0014, та площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку серії ЯЖ №4193 78 від 16.04.2008 р., кадастровий номер №:02:007:0012.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при передачі у приватну власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельних ділянок Копилівською сільською радою були порушені вимоги Постанови Кабінету міністрів України № 667 від 26 травня 2004 року, а саме проект відведення не був погоджений органами охорони культурної спадщини, а також органом державного геологічного контролю та органом державного гірничого нагляду. Крім того, всі погодження, які були надані на проекти землеустрою, а також висновок землевпорядної експертизи були зроблені після ухвалення Копилівською сільською радою рішень про затвердження проектів землеустрою.

Апелянт не оспорює висновки суду першої інстанції в частині встановленних судом обставин, а саме порушення Копилівською сільською радою вимог земельного законодавства при передачі у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельних ділянок, які, на думку суду, тягнуть за собою скасування рішень сільської ради та визнання недісними державних актів та договорів купівлі-продажу, а тому правильність висновків суду в цій частині судовою колегією не перевіряється.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення судом норм процессуального права, а саме розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_2, що не дало йому можливості подати заяву про відмову у задоволенні позову за спливом позовної давності, судова колегія вважає, що ці доводи не можуть бути підставою для скасування рішення суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,4 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки ; першої неявки в судове засідання сторони, оповіщеної у встановленому порядку про час і місце судовго розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними; першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення)

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач був належим чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання і викликаний у встановленому законом порядку на 27.11.2012 р., 18.12.2012 р., 14.01.2013 р. на 10-у годину.

У звязку з неявкою відповідачів судові засідання відкладались.

14.01.2012 р. об 11-й годині надійшла телеграмма від ОСОБА_2 в якій він просив відкласти розгляд справи для укладення ним угоди з адвокатом.

Останнє судове засідання було призначено на 25.02.2013 року. Представник відповідача ОСОБА_6 16.01.2013 року та 05.02.2013 року знайомилась із матеріалами справи, тобто була обізнана з датою наступного судового засідання, однак в судове засіданняня ні ОСОБА_2, ні його представник не зявились.

З врахуванням наведенного, судова колегія не вбачає порушень судом першої інстанції норм процессуального права щодо розгляду справи без участі відповідача, який був належним чином повідомлений про судове засідання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у три роки..

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Судова колегія вважає, що оскільки відповідач ОСОБА_2 без поважних причин не зявлявся в судове засідання, чим обмежив себе у можливості заявити у суді про застосування позовної давності, а також не подав письмової заяви про застосування позовної давності , доводи його апеляційної скарги щодо порушення судом його прав внаслідок незастосування судом ст. 257 ЦК України є голослівнимиі такими, що не грунтуються на вимогах закону.

З врахуванням наведенного, оскільки інших доводів щодо неправильності рішення суду апеляційна скарга не містить, судова колегія її відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 25 лютого 2013 в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів .

Судді Голуб С.А.

ОСОБА_7

ОСОБА_8