Справа № 447/3795/13-ц
У Х В А Л А

С У Д О В О Г О
З А С І Д А Н Н Я

25.11.2013 року Миколаївський районний
суд Львівської області в складі:

головуючого –судді Павлів В. Р.

при секретарі Волківській Н.Б. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
подання державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Миколаївського РУЮ ОСОБА_1 про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України ,-

в с т а н
о в и в :

19.11.2013 року державний виконавець
відділу ДВС Миколаївського РУЮ ОСОБА_1
звернувся до суду із поданням про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2.,
у праві виїзду за межі України,
оскільки на примусовому виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Миколаївського районного управління
юстиції перебуває виконавче
провадження ЄДРВП № 36117630 з виконання
виконавчого листа №1313/3864/2012 виданого
24.12.2012 року Миколаївським районним
судом Львівської області про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_4, в розмірі по 700,00
грн., щомісячно починаючи з 19.11.2012 року
до досягнення дитиною повноліття.

Вказує, що вказане виконавче
провадження відкрите 04.02.2013 року про що
державним виконавцем винесено
відповідну постанову.

Станом на 30.09.2013 року заборгованість зі
сплати аліментів по зазначеному
виконавчому провадженню боржником не
погашена та згідно розрахунку
заборгованості становить 6650,00 грн.

Державний виконавець ВДВС
Миколаївського РУЮ в судове засідання
не з'явився.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що
дане подання не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі ДВС Миколаївського РУЮ
перебуває виконавче провадження ЄДРВП
№ 36117630 з виконання виконавчого листа
№1313/3864/2012 виданого 24.12.2012 року
Миколаївським районним сулом
Львівської області про стягнення
аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_4, в розмірі по 700,00
грн., щомісячно починаючи з 19.11.2012 року
до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Норми п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про
порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України» передбачають, що
громадянинові, який має паспорт, може
бути тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон у випадках, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням, до виконання
зобов'язань. При цьому паспорт може
бути тимчасово затримано чи вилучено у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті, або в разі
використання паспорта для вчинення
злочину, або виявлення у ньому
підробки, а також у випадках припинення
громадянства України. Тимчасове
затримання або вилучення паспорта у
таких випадках здійснюється судом,
органами прокуратури, внутрішніх
справ, служби безпеки, Державної
прикордонної служби України,
військовими комісаріатами та
консульською службою України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, у спосіб
та в порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Згідно положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України
наявність умислу боржника у
невиконанні рішення суду, має бути
доведено державним виконавцем. В той же
час, державний виконавець, внісши дане
подання не довів, що боржник дійсно,
свідомо не погашає заборгованість по
виконавчому документу.

Державним виконавцем не подано доказів
про те, що боржник має намір виїхати за
кордон з метою ухилення від виконання
зобов'язання, а також не надано жодних
відомостей про наявність у ОСОБА_2,
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що
державним виконавцем не обґрунтовано
та не підтверджено доказами
необхідності застосування до боржника
обмеження конституційних прав, а саме -
тимчасового обмеження у праві виїзді
за межі України, а також не доведено те,
що боржник має намір виїхати за кордон
з метою ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням, а тому у задоволенні
подання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись
ст.33 Конституції України, ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст.ст.2, 3, 6 ч.1 п.5 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», ч.1, ч.2 ст.14,
ст.377-1 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського РУЮ
ОСОБА_1, про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі України
– відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
пґяти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
пґяти днів з дня отримання копії
ухвали.

Суддя:
Павлів
В. Р.