Справа № 490/4688/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2013 року

Центральний районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого-судді
Прохорова П.А.

при секретарі
Крикливенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету Миколаївської
міської ради в особі департаменту
житлово-комунального господарства
Миколаївської міської ради про захист
прав споживачів та стягнення
матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що він разом з своєю родиною
проживає в квартирі АДРЕСА_1 та є
споживачем житлово-комунальних послуг,
які надає відповідач. Через неналежний
стан покрівлі вказану квартиру
заливало дощами та з таненням снігу.
Позивач стверджує що неодноразово
звертався до відповідача з
відповідними заявами про необхідність
проведення ремонту даху над вказаною
квартирою, та останній належним чином
на вказані заяви не відреагував і
ремонтні роботи проведені не були,
через що наприкінці липня 2010 року після
чергової зливи через підтікання даху у
квартирі позивача відбувся обвал
стелі, про що не складено відповідного
акту оскільки балансоутримувач
відмовився направити свого
представника для огляду приміщення
квартири. За таких обставин позивач,
змушений був здійснити ремонтні роботи
власним коштом.

За обставин, що склалися позивач
вказує на порушення відповідачем
положень Закону України «Про захист
прав споживачів» в частині надання
житлово-комунальних послуг неналежної
якості оскільки в силу закону на нього
покладено обов'язок з забезпечення
належного технічного стану житлового
фонду, здійснення поточних та
капітальних ремонтних робіт.

Посилаючись на викладене позивач,
зауважуючи про те, що внаслідок
бездіяльності відповідача йому
особисто та його родині було
спричинено моральної шкоди, що
виявилась в душевних стражданнях,
порушеннях нормального життєвого
порядку та несення додаткових
видатків, пов'язаних з
відновлювальними роботами, яку він
оцінює в розмірі 5000,00 грн., просив суд
стягнути з відповідача на користь
позивача вказану суму моральної шкоди
та понесені ним майнові збитки в
розмірі 14184,00 грн.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі з наведених вище підстав.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував з
підстав, викладених у письмових
запереченнях долучених до матеріалів
справи. Згідно змісту письмових
заперечень представник відповідача
вважає позов таким що не має правових
та фактичних підстав для його
задоволення оскільки на його думку
позивач не надав суду належних доказів
того, що останній звертався до
балансоутримувача або до департаменту
ЖКГ з передбаченими законодавством
актами-претензіями про незадовільний
стан будівлі. Окрім того відповідач
зазначав, що позивач не погоджував із
ним проведення ремонту власними силами
за власний рахунок, а за такого просив у
позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши та оцінивши надані
докази, суд дійшов висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 20 Закону від 24 червня
2004 року «Про житлово-комунальні
послуги» (далі - Закон) споживач має
право на відшкодування збитків,
завданих його майну або приміщенню,
шкоди, заподіяної його життю чи
здоров'ю внаслідок неналежного надання
або ненадання відповідної
житлово-комунальної послуги.

Згідно із ст.7 Закону визначення
виконавця житлово-комунальних послуг,
встановлення цін та тарифів на
зазначені послуги належить до
компетенції органів місцевого
самоврядування.

Статтею 13 Закону передбачено, що
залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються на: 1) комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, вивезення побутових відходів
тощо); 2) послуги з утримання будинків і
споруд та при будинкових територій
(прибирання внутрішньо будинкових
приміщень та прибудинкової території,
санітарно - технічне обслуговування,
поточний ремонт тощо); 3) послуги з
управління будинком, спорудою або
групою будинків (балансоутримання,
укладання договорів на виконання
послуг, контроль виконання умов
договору тощо); 4) послуги з ремонту
приміщень, будинків, споруд (заміна та
підсилення елементів конструкції та
мереж, їх реконструкція, відновлення
несучої спроможності несучих
елементів конструкції тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних
послуг та їх склад, залежно від
функціонального призначення,
визначаються центральним органом
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.

Відповідно до Порядку визначення
виконавця житлово-комунальних послуг у
житловому фонді, затвердженого наказом
Держжитлокомунгоспу України від 25
квітня 2005 року № 60, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 19 травня
2005 року за № 541/ 10821 (далі - Порядок),
органом місцевого самоврядування,
власниками житлових будинків
визначаються виконавці
житлово-комунальних послуг, в тому
числі і виконавці послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій.

Згідно п.1.7, 4.4 та п.5.4 Порядку визначений
виконавець послуги несе
відповідальність за ненадання або
неякісне надання відповідних послуг.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.6, 4.10
Положення про департамент
житлово-комунального господарства
Миколаївської міської ради,
затвердженого рішенням сесії міської
ради від 23 червня 2006 року № 2/4, з
наступними змінами, затвердженими
рішенням міської ради від 21 квітня 2011
року № 5/3, Департамент ЖКГ здійснює
управління об'єктами
житлово-комунального господарства, що
знаходяться у комунальній власності
міста, виконує функції замовника по
реконструкції та і капітальному
ремонту житлового фонду, здійснює
контроль за організацією робіт
житлово-комунальними підприємствами
міста за утриманням та капітальним,
технічним та аварійним ремонтом
житлового фонду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником і мешкає у квартирі АДРЕСА_1.

В процесі експлуатації будинку його
покрівля прийшла в непридатний стан
та потребувала капітального ремонту, в
зв'язку з чим мешканці цього будинку
протягом 2006-2010 років неодноразово
зверталися до відповідача та ТОВ
«Николаевдомсервис», у тому числі і з
письмовими вимогами про термінове
проведення ремонту покрівлі.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
захист прав споживачів», захист прав
споживачів, передбачених
законодавством, здійснюється судом.

У відповідності до ст.7 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
Миколаївська міська рада визначила
виконавцем послуг ТОВ
«Николаевдомсервис» та кожного року
затверджує перелік комунальних послуг,
які надаються цим виконавцем.

Наказом державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства №150 від 10.08.2004 року
затверджено Примірний перелік
Комунальних послуг, які надаються для
утримання житлових будинків та послуг
з ремонту приміщень, будинків та споруд
та відповідно до вказаного переліку
ремонт покрівлі, за якого здійснюється
заміна більше 10% будівельних
матеріалів є капітальним.

Затверджений рішенням органу
місцевого самоврядування перелік
послуг, які надає ТОВ
«Николаевдомсервис» містить лише
послугу з поточного, а не капітального,
ремонту покрівлі.

Вказані обставини випливають з Рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 27 березня 2013 року.

Згідно ст. 15 ЖК України виконкоми
міських рад здійснюють державний
контроль за використанням і
схоронністю житлового фонду, керують
житловим господарством, забезпечують
належний технічний стан, капітальний і
поточний ремонт житлового фонду що є у
віданні Ради.

Такі ж обов'язки покладено на органи
місцевого самоврядування і
положеннями ст. 29, 31 Закону України про
місцеве самоврядування.

Зокрема, до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать: управління в межах,
визначених радою, майном, що належить
до комунальної власності відповідних
територіальних громад; організація за
рахунок власних коштів і на пайових
засадах будівництва, реконструкції і
ремонту об'єктів комунального
господарства та соціально -
культурного призначення, жилих
будинків, виконання або делегування на
конкурсній основі генеральній
будівельній організації функцій
замовника на будівництво,
реконструкцію і ремонт житла.

Як вбачається з матеріалів справи та
змісту Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 27 березня 2013
року, виконавцем послуг з утримання
будинку та прибудинкової території
визначено ТОВ «Николаевдомсервис», а
власником житлового фонду, до складу
якого входить зазначений будинок, є
Миколаївська міська рада, повноваження
якої щодо здійснення функцій власника
в частині здійснення ремонту та
утримання житлового фонду покладено на
Управління з використання та розвитку
комунальної власності та Департамент
житлово-комунального господарства
міської ради.

Виконавець несе відповідальність за
неналежне надання або ненадання
послуги, що призвело до заподіяння
збитків майну та/або приміщенню
споживача, шкоди його життю чи здоров'ю,
шляхом відшкодування шкоди.

Згідно листа відповідача від 12.11.2008
року на ім'я позивача рішенням
міськвиконкому № 1545 від 28.07.2006 року
«Про першочергові заходи щодо
реформування та покращення утримання
житлового господарства міста» ремонт
покрівлі зазначеного будинку увійшов
до переліку об'єктів житлового фонду,
що знаходяться в комунальній власності
територіальної громади м. Миколаєва,
для проведення робіт капітального
характеру в 2006-2010 роках, однак у зв'язку
із браком коштів проведення ремонту не
є можливим.

Однак неправомірність відповідача
виражена у його бездіяльності щодо
виконання покладених на нього функцій
власника з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій та
спричинення внаслідок цього шкоди
майну позивача знайшли своє
підтвердження.

Так позивач неодноразово звертався до
відповідача та ТОВ
«Николаевдомсервис», який є виконавцем
комунальних послуг, з приводу ремонту
покрівлі будинку, що підтверджується
копіями його листів (заяв) від 15.08.2006
року, 04.11.2008 року, 30.07.2009 року, 22.12.2010 року,
та копіями листів - відповідей
Департаменту ЖКГ від 12.11.2008 року, 28.08.2009
року, 31.12.2010 року, однак реальних дій
щодо проведення ремонтних робіт
відповідачем вчинено не було і позивач
кожного разу отримував відповідь про
те, що у зв'язку із браком коштів черга
рухається повільно, а тому немає
можливості провести ремонт покрівлі.

Відповідно до ч.2 ст. 10 Закону України
«Про захист прав споживачів» якщо під
час виконання робіт (надання послуг)
стане очевидним, що їх не буде виконано
з вини виконавця згідно з умовами
договору, споживач має право
призначити виконавцю відповідний
строк для усунення недоліків, а в разі
невиконання цієї вимоги у визначений
строк - розірвати договір і вимагати
відшкодування збитків або доручити
виправлення недоліків третій особі за
рахунок виконавця.

Вбачаючи в діях відповідача
бездіяльність позивач звернувся нього
30.07.2009 року звернувся з листом про
можливість проведення ремонту
власними силами за власний рахунок та
28.08.2009 року отримав відповідь згідно
якої департаментом ЖКГ надано
доручення балансоутримувач (ТОВ
«Николаевдомсервис») щодо виконання
поточного ремонту покрівлі із
придбаних позивачем матеріалів у
вересні 2009 року.

Однак зазначені роботи зроблені не
були і лише в вересні 2010 року не
дочекавшись осінніх дощів позивач
зробив за власний рахунок поточний
ремонт покрівлі над своєю квартирою,
уклавши договір із підрядною
організацією та сплативши вартість
матеріалів.

Необхідність ремонту саме в вересні 2010
року (хоча план передбачав капітальний
ремонт покрівлі протягом 2006-2010 років)
обґрунтована позивачем тим, що він не
міг чекати своєї черги та осінніх
дощів, оскільки це загрожувало обвалом
стелі, що є небезпечним для його родини.

На підтвердження своїх доводів щодо
наявності збитків на суму 14184,00 грн.
позивач надав калькуляцію грошових
витрат на суму 14184,11 грн., та на
підтвердження сум, вказаних у
калькуляції надав додатково копію
договору підряду №1 від 20 вересня 2010
року про проведення ремонтних робіт, що
укладено між позивачем та підрядником,
та квитанції про придбання будівельних
матеріалів.

Згідно наданих суду квитанцій
позивачем було придбано будівельних
матеріалів для проведення ремонтних
робіт покрівлі на загальну суму 5672,11
грн., а вартість ремонтних робіт по
заміні покрівлі згідно договору
укладеного позивачем з ПП ОСОБА_3
складає 8512,00 грн.

Посилання ж відповідача про те, що
позивачу не була надана згода на
проведення ремонту покрівлі
спростовуються листом самого
відповідача на ім'я позивача від 28.08.2009
року згідно якого департаментом ЖКГ
надано доручення балансоутримувачу
ТОВ «Николаевдомсервис» щодо
виконання поточного ремонту покрівлі
із придбаних позивачем матеріалів у
вересні 2009 року, тобто зазначений лист
судом розцінюється як надання саме
такої згоди. Однак позивачем не надано
доказів того, що після зазначеної
відповіді позивач звертався до
балансоутримувача ТОВ
«Николаевдомсервис» стосовно
проведення ремонту силами
балансоутримувач матеріалами
придбаними саме позивачем, а за такого
суд вважає позов в частині стягнення
коштів за проведення ремонтних робіт
ПП ОСОБА_3 таким, що не підлягає
задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особини, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особини, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди», шкода, заподіяна особі й майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особини, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними й шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є провина
зазначеної особи.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», ст. 22 ЦК
України, збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін. В силу ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені іншим рішенням
суду що набуло законної сили
додатковому доказуванню не підлягають.

В силу ч.2 ст. 22 Закону України «Про
захист прав споживачів» при
задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

За такого суд доходить висновку, що
крім завданої матеріальної шкоди
внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх обов'язків по
наданню житлово-комунальних послуг,
позивачу завдано моральну шкоду.
Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, дією або бездіяльністю,
згідно ч.1 ст.1167 ЦК України,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини. Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди визначається залежно від
характеру та обсягу страждань,
характеру немайнових витрат. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Моральна шкода виразилися у негативних
емоціях та переживаннях з приводу
пошкодженого майна, порушення звичного
способу життя через необхідність
докладання постійних додаткових
зусиль для його нормалізації,
постійного витрачання власних сил та
коштів для усунення наслідків залиття
і причин, що його зумовлюють,
забезпечення збереження житла в
придатному для проживання стані,
постійною перепискою з відповідачем
протягом декількох років з пропозицією
проведення ремонту.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди суд виходить із вимог
ст.ст. 23, 1167 ЦК України, та роз'яснень, що
викладені в п. 9 Постанови Пленуму
Верховного суду № 4 від 31 березня 1995
року №4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» та визначає суму
відшкодування, яка відповідає засадам
розумності, виваженості та
справедливості, з врахуванням обставин
при яких було спричинено моральну
шкоду, ступінь вини відповідача,
характер та обсяг фізичних, душевних,
психічних страждань позивача, вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача на відшкодування
моральної шкоди 500,00 гривень.

В силу ст. 88 ЦПК України, судові витрати
на оплату судового збору підлягають
стягненню з відповідача на користь
держави.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1173 ЦК України,
ст. 15 ЖК України, ст. ст. 7, 20, 29, 31 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги», ст.ст. 10, 22, Закону України
«Про захист прав
споживачів»Постановою пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди», Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди», суд
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Миколаївської міської ради в особі
департаменту житлово-комунального
господарства Миколаївської міської
ради про захист прав споживачів та
стягнення матеріальної і моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту
житлово-комунального господарства
Миколаївської міської ради на користь
ОСОБА_1 5672,11 грн. відшкодування
матеріальної шкоди.

Стягнути з Департаменту
житлово-комунального господарства
Миколаївської міської ради на користь
ОСОБА_1 500,00 грн. відшкодування
моральної шкоди.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подання до Центрального районного суду
міста Миколаєва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя Центрального районного

суду м. Миколаєва
П.А. Прохоров