Справа № 490289013-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 вересня 2013 р. Центральний районний
суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гусак М.І.,

за участю представників позивача
ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної шкоди
та компенсацію моральної шкоди,
заподіяної внаслідок пошкодження
майна -

В С Т А
Н О В И В:

В березні 2013 р. позивач звернувся до
суду з позовом до відповідачки про
відшкодування шкоди, спричиненої
пошкодженням майна у загальному
розмірі 43461, 00 грн., та моральної шкоди у
розмірі 10 000 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15
липня , 22 липня та 25 липня 2010 року
відповідачка організувала умисне
пошкодження належної йому забудови та
огорожі, яка розділяє домоволодіння
ОСОБА_3 та будинок, де мешкає ОСОБА_4
Такими діями відповідачки заподіяна
матеріальна шкода у розмірі 14032 грн., 28429
грн. та 1000 грн. відповідно, яка полягає у
вартості поновлювальних робіт для
приведення споруд у попередній стан.
Крім того в зв'язку з цими подіями він
зазнавморальної шкоди, яка виразилася
у душевних стражданнях внаслідок
тривалого стресу, компенсацію яких
оцінює у 10 000 грн.

У судове засідання позивач не заявився
, направив своїх представників, які
підтримали вимоги позову. В
обгрунтування позовних вимог
посилалися на матеріали кримінальної
справи за скаргною приватного
обвинувачення ОСОБА_3 за
обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 356 КК
України.

Відповідачка ОСОБА_4 в останнє судове
засідання не зявилася, повідомлена
належним чином, про причини неявки суду
не повідомила. В минулих судових
засіданнях вона та її представник
ОСОБА_5 не визнали позовні вимоги,
посилаючись на відсутність її вини у
спричиненні шкоди позивачу, оскільки
вказані споруди ОСОБА_3 зводив
самовільно, без відповідних дозволів,
що призвело до підтоплення її будинку.
За такого вона вимушена була 15 липня 2010
року після дощу найняти трактор і
знести гранітний фундамет, що примикав
до її будинку, але при цьому жодних
збитків ОСОБА_3 завдано не було , так як
цей граніт належав їй, а останній його
викоритав неправомірно.

Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи , дослідивши
матеріали кримінальної справи №
012 та оцінивши в сукупності надані
докази, судом встановлені наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

14 вересня 2010 року постановою судді
Центрального районного суду м.
Миколаєва за скаргою приватного
звинувачення ОСОБА_3 була порушена
кримінальна справа за обвинуваченням
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 у вчиненні
злочину, передбаеного ст. 356 КК України,
а саме у тому, що 15 липня 2010 року
організували умисне пошкодження
забудови, яка знаходилася в дворі
ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , для чого
задіяли міні-трактор, екскаватор та
евакуатор,за допомогою яких були
пошкоджені металеве огородження та
забудова, чим завдана матеріальна
шкожа у сумі 14032 грн. 22 липня 2010 року
ОСОБА_4 знову з залученням невідомих
осіб демонтували та пошкодили металеву
огорожу, камяну огорожу, яка розділяє
їх домоволодіння, а також пошкодили
камяну стіну забудови, чим заподіяли
йому матеріальн шкоду у розсмірі 28429
грн. 25 липня 2010 року ковальські з
залученням невідомих осіб спробували
розібрати незакінчений будівництвом
будинок, матеріали на який і роботу
оплачені ОСОБА_3.,чим спричинили
останньому матеріальну шкоду в розмірі
1000 грн.

Ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 16 жовтня 2012
року вирок Центрального районного суду
м. Миколаєва від 17 травня 2012 року в
частині виправдання ОСОБА_4 за ст.356 КК
України скасовано і справу направлено
на новий розгляд.

Постановою від 08 лютого 2013 року
Центрального районного суду м.
Миколаєва ОСОБА_4 звільнено від
кримінальної відповідальності за
спливом сроку давності (тобто з
нереабілітуючих підстав) і кримінальну
справу за звинуваченням її у скоєнні
злочину за ст. 356 КК України закрито.
Цивільний позов ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальних збитків на
суму 43461 грн. залишено без розгляду.

При цьому, як зазначено в вищевказаній
ухвалі від 16 жовтня 2012 року, судом
встановлено факт самовільного
знесення та пошкодження ОСОБА_4
недобудованої будівлі та огорожі на
території домоволодіння ОСОБА_3 15 та 22
липня 2010 року.

Факт організації знесння фундаменту та
невеликої частини огорожі, зведених
позивачем, за допомогою міні-трактора
15 липня 2010 року визнала під час
розгляду справи сама відповідачка.

Також зазначений факт підтверджується
матеріалами дослідженої в судовому
засіданні кримінальної справи №
012 р., а саме поясненями самих
обвинувачених, свідків,
фотоматеріалами.

Разом з тим, з численних відповідій
посадових осіб органу державного
будівельно-архітектурного
контролювбачається, що на час
проведення певних дій ОСОБА_4 позивач
проводив будівництво без необхідних
дозволів на їх проведення та до
отримання ОСОБА_3 державного акту на
право власності на земельну ділянку з
визначенням в натурі меж суміжного
землекоритсування.

На підтвердження розміру заподіяної
шкоди, ОСОБА_3 посилається на Зведений
кошторисний розрахунок вартості
будівництва - поновлювальних робіт
зруйнованого внутрішної огорожі та
частини незавершеного будівництва по
АДРЕСА_1, складеного та затвердженого
сметчиком та головним інженером РТПП
Миколаївської області станом на липень
2010 року. . Згідно цієї кошторисної
документації вартість таких робіт, з
врахуванням будівельних матеріалів та
вартості будівельних робіт , становить
загалом 43 461 грн.

Проте, жодних доказів дійсного стану,
складу, кількості будівельних
матеріалів та обєму незавершеного
будівництва та огорож, які ніби-то
зруйнувала відповідачка, позивач суду
не надав, зазначена кошторисна
документація не містить навіть
посилання на обєми
поновлювальнихробіт, які треба
проводити, тобто до якого стану була
зведена, а потім зруйнована споруда.
Більш того, в матеріалах кримінальної
справи (а.с. 257-259) міститься лист
Інспекції ДАБК у Миколаївській області
, що в дворі житлового будинку АДРЕСА_1
ОСОБА_3, виконуються будівельні роботи
з будівництва двохповерхової
прибудови розміром 17,5х9,5 м. Станом на 02
листопада 2010 року виконані роботи з
улаштування фундаментів, стін двох
поверхів, не завершені роботи з
улаштування перекриття поверхів
прибудови, покрівлі та опоряджувальні
роботи.

Отже, після вищезазначених дій ОСОБА_4 в
липні 2010 року ОСОБА_3 проводились
будівельні роботи зі зведення спірної
двоповерхової будівлі, що свідчить про
поновлення ним зруйнованих елементів
споруди. Але жодних доказів фактичних
затрат позивач суду не надав.

Крім того, улаштування будь-яких нових
будівельних конструкцій, споруд,
капітальних огорож можливо лише за
попереднім отриманням
дзволів,погоджень компетентних
державних органів , що позивачем суду
також не доведено.

За такого, оскільки позивачем не
доведений розмір матеріальної шкоди,
який спричинений відповідачем, у
задоволенні цих вимог необхідно
відмовити за недоведеністю.

Захист права власності на майбутнє,
як-то передбачено ч. 2 ст. 386 ЦК України,
не може бути застосований до дійсних
взаємовідносин сторін.

Що стосується позовних вимог про
стягнення моральної шкоди на користь
позивача, то суд вважає їх
обгрунтованими.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів, у приниженні
честі та гідності фізичної особи.
Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини. Пунктом 3
Постанови Пленуму ВСУ «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від
31.03.1995 р. встановлено, що моральна шкода
може полягати, зокрема,зокрема, у
порушенні права власності.. При цьому
при визначенні розміру моральної шкоди
слід враховувати тяжкість вимушених
змін у життєвих і виробничих стосунках
потерпілої особи, час та зусилля,
необхідні для відновлення
попереднього стану.

Як стверджує позивач, моральна шкода,
завдана йому відповідачкою, полягає у
тривалому стресі через постійний
конфлікт з сусідами з приводу
пошкодження належного йому майна та
необхідністю витрат на відновлення
його попереднього стану.

За такого, виходячи з загальних
принципів деліктної цивільно-правової
відповідальності, згідно яких діє
принцип презумпції вини особи, що
завдала шкоду майну іншої особи,
відповідальність за спричинення
позивачу цієї шкоди повинна бути
покладена на відповідачку. Враховуючи
зазначене, суд приходить до висновку,
що в частині відшкодування моральної
шкоди, позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, а саме у розмірі
компенсації 800 гривень.

При цьому суд не може прийняти до уваги
заперечення ОСОБА_4 стосовно того, що
вона вимушена була захищатися від
незаконного будівництва ОСОБА_3,
оскільки законодавством передбачений
захист порушеного права виключно у
встановлений законом спосіб, а не
шляхом самовправного пошкодження
чужого майна.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати у
розмірі 114,70 грн. пропорційно до
задоволених ппозовних вимог.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України,
суд

В И
Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної шкоди та
компенсацію моральної шкоди,
заподіяної внаслідок пошкодження
майна - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
компенсацію моральної шкоди у розмірі
800 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 114
грн. 70 коп. судового збору.

В задоволенні позовних вимог про
відшкодування матеріальної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя
О.А. Гуден