АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/681/14 Справа № 199/8963/13 Головуючий у 1 й інстанції - Спаї В.В. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Красвітної Т.П., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2013 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 16 січня 2008 року в розмірі 23817 грн. 52 коп. посилаючись на невиконання відповідачем умов цього договору.

Рішенням Синельниківського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 16 січня 2008 року за період з 21 березня 2010 року до 21 березня 2013 року в розмірі 2095 грн. 57 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 6310 грн. 56 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 6300 грн., штраф (фіксована сума) в розмірі 500 грн, а також судові витрати в розмірі 152 грн. 06 коп. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просив змінити рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №б/н, який було оформлено у виді заяви та видано відповідачу кредитну картку, відповідно до якої позичальнику було надано кредит в розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% річних, із кінцевим термінов повернення, що відповідає строку дії картки. У разі порушення терміну сплати позивач зобов'язався сплачувати штрафні санкції відповідно до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 6-10).

Також, як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 отримавши кредитні грошові кошти належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором щодо повернення коштів, сплати відсотків та комісії за користування грошовими коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3), а тому право позивача на отримання цих коштів було порушено.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із умовами зазначеного договору сплата основної суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами, сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, протягом дії договору до виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Зобов'язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У зв'язку з чим колегія судді вважає, що суд першої інстанції стягуючи з відповідача забогованість за кредитним договором, правильно виходив з того, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, щомісячно кошти не повертає, у зв'язку з чим і виникла заборгованість. Це рішення відповідає вимогам закону та є правильним.

Разом з цим з рішенням суду в частині відмови в стягненні штрафу колегія не погоджується з наступних підстав.

Так відмовляючи в стягненні з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 1110 грн. 36 коп. суд першої інстанції виходив з того, що пеня та штрафи нарахові відповідачу є тотожними штрафними санкціями, а тому подвійна відповідальність заборонена.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з позовної заяви та уточнень до позову, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 2095 грн. 57 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 6310 грн. 56 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 6300 грн. штраф (фіксавана частина) в розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) в сумі 1110 грн. 36 коп., разом з цим пеню позивач не нараховував, вимог про стягнення цієї пені суду не заявляв та взагалі не ставив таких питань в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарнтією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

А згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Судом встановлено, що відповідач в заяві про надання кредиту від 16 січня 2008 року зазначив, про те, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які йому були представлені в письмовому вигляді. Також він виразив згоду з тим, що заява, разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 6), а відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по любому із грошових зобов'язань, передбачених даним Договором більше чим на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У зв'язку з чим відповідач ОСОБА_2 підписуючи вказаний кредитний договір, погодився з його умовами, а банк, надавши кредит, виконав своє зобов'язання за цим договором (а.с. 7-10).

Оскільки відповідач ухилився від сплати кредиту, комісії та відсотків, колегія суддів вважає, що позивач обгрунтовано поставив перед судом питання про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, оскільки такий штраф стягується за різних підстав та не є подвійною відповідальністю за одне і теж порушення зобов'язання, а тому висновок суду щодо подвійної відповідальності відповідача за одне і теж саме порушення зобов'язання не ґрунтуються на законі.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині відмови в стягненні штрафу (процентної складової) скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2012 року в частині відмови в задоволенні позову Публічного акціоненрного товариства комерційного банку «ПриватБанк» скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (Код ) штраф в розмірі 1110 грн. 36 коп.

В решті рішення суду залишити без змін

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: