Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/719/13-ц
№ провадження
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2013 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

при секретарі Корнута
Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Сколівської міської
ради Львівської області, з участю
третіх осіб - Відділу держземагенства
України у Сколівському районі
Львівської області, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області,
Комунального підприємства «Сколівське
житлово-комунальне господарство»,
Комунального підприємства «Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації», Комунального
підприємства «Сколівське
будинкоуправління» про визнання права
власності на господарське приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника
за довіреністю - адвоката ОСОБА_3
звернувся в суд із позовною заявою, в
якій просить визнати за ним право
власності на добудоване приміщення
кладової кімнати розміром 4,8 кв. м. до
належної йому частини житлового
будинку АДРЕСА_1, як на новостворену
річ. В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що йому на праві
власності належить 28/100 ідеальних
частин вказаного вище житлового
будинку, а також відповідна частина
земельної ділянки площею 0,0428 га., на
якій він розташований. Після
оформлення у грудні 2011 року разом з
іншими особами права спільної
часткової власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 він у січні 2013 року
отримав дозвіл виконавчого комітету
Сколівської міської ради Львівської
області на добудову до належної йому
частини будинку приміщення кладової
кімнати (розміром 4,8 кв. м.). Тоді ж його
було зобов'язано виготовити відповідну
проектну документацію для проведення
робіт по будівництву. На даний час
приміщення кладової кімнати вже
збудоване, однак відповідач у
добровільному порядку відмовляється
його узаконити, а тому він був змушений
звертатися до суду із даним позовом про
визнання за ним права власності на
вказане господарське приміщення на
підставі ст. 331 ЦК України.

Належним чином повідомлений позивач
ОСОБА_1 та його представник - адвокат
ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися,
однак до початку судового розгляду
адвокат ОСОБА_3 подав клопотання вх. №
3271 від 18.06.2013 року (а. с. 89), в якому
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив позов задовольнити з
підстав, викладених у позовній заяві (а.
с. 3-5), а справу розглянути у його
відсутності та відсутності позивача
ОСОБА_1.

Компетентний представник відповідача
Сколівської міської ради Львівської
області - Адамовський Ю.В. у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив у повному обсязі з тих
підстав, що позивачем не дотримано
встановленої чинним законодавством
процедури створення господарського
приміщення, як нової речі, на що він
посилається у поданому позові, а тому
підстав для визнання на таке
приміщення права власності згідно ст.
331 ЦК України немає. Крім того, у
встановленому порядку не виготовлявся
відповідний проект будівництва, а
належна позивачу частина житлового
будинку АДРЕСА_1 після добудови до неї
господарського приміщення - кладової
кімнати, до експлуатації не приймалась
і відповідна декларація про готовність
об'єкта до експлуатації відсутня. За
таких обставин вважає, що у задоволенні
позовних вимог слід відмовити у зв'язку
з їх безпідставністю.

Компетентний представник третьої
особи Відділу держземагенства України
у Сколівському районі Львівської
області - Заліщук Р.Ю. у судовому
засіданні при вирішенні спору та
ухваленні судом рішення поклалася на
розсуд суду.

Третя особа Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області явку компетентного
представника у судове засідання не
забезпечила, хоча була належним чином
повідомленою про дату, час та місце
судового розгляду справи, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення -
судової повістки (а. с. 84), про причини
неявки представника суд не повідомила,
заяви про відкладення розгляду справи,
або ж про розгляд справи за відсутності
такого не подала.

Третя особа КП «Сколівське
житлово-комунальне господарство» явку
компетентного представника у судове
засідання не забезпечила, хоча була
належним чином повідомленою про дату,
час та місце судового розгляду справи,
про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення - судової повістки (а. с. 85),
про причини неявки представника суд не
повідомила, заяви про відкладення
розгляду справи, або ж про розгляд
справи за відсутності такого не подала.

Третя особа КП ЛОР «Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» явку компетентного
представника у судове засідання не
забезпечила, хоча була належним чином
повідомленою про дату, час та місце
судового розгляду справи, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення -
судової повістки (а. с. 86), про причини
неявки представника суд не повідомила,
заяви про відкладення розгляду справи,
або ж про розгляд справи за відсутності
такого не подала.

Третя особа КП «Сколівське
будинкоуправління» явку компетентного
представника у судове засідання не
забезпечила, хоча була належним чином
повідомленою про дату, час та місце
судового розгляду справи, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення -
судової повістки (а. с. 87-88), що
повернулося на адресу суду за
закінченням терміну зберігання, про
причини неявки представника суд не
повідомила, заяви про відкладення
розгляду справи, або ж про розгляд
справи за відсутності такого не подала.

З огляду на вказане, суд визначив
причини неявки компетентних
представників третіх осіб Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області, КП
«Сколівське житлово-комунальне
господарство», КП ЛОР «Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» та КП «Сколівське
будинкоуправління» неповажними і
вважав за можливе проводити розгляд
справи за відсутності таких.

Взявши до уваги клопотання
представника позивача ОСОБА_1 -
адвоката ОСОБА_3 про розгляд справи у
його відсутності та у відсутності
позивача, розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення
компетентного представника
відповідача Сколівської міської ради
Львівської області Адамовського Ю.В. та
компетентного представника третьої
особи Відділу держземагенства України
у Сколівському районі Львівської
області Заліщук Р.Ю. з приводу
заявлених позовних вимог, давши
належну оцінку доказам по справі, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивачу
ОСОБА_1 на підставі договору дарування
частини домоволодіння та
господарських будівель і споруд від
14.03.2005 року, реєстр № 186 (а. с. 11-12) на
праві власності належать 28/100 частин
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_1 що підтверджується копією
витягу про реєстрацію права власності
на нерухоме майно № 6942545, виданого
07.04.2005 року КП ЛОР «Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» (а. с. 13). Йому ж на
підставі договору дарування частини
земельної ділянки від 08.04.2008 року,
реєстр № 542 (а. с. 19-20) на праві власності
належить земельна ділянка площею 0,0428
га. із цільовим призначенням -
обслуговування житлового будинку,
розташована по АДРЕСА_1 що
підтверджується копією Державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії ЯД № 462667, виданого 10.09.2008
року Сколівською міською радою
Львівської області (а. с. 17-18). Інша
частина вказаного вище житлового
будинку та земельної ділянки належить
ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Набувши право власності на частину
житлового будинку та земельної ділянки
по АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_1 вирішив
прибудувати до належної йому частини
вказаного будинку господарську
будівлю, а саме кладову кімнату.

Згідно копії рішення виконавчого
комітету Сколівської міської ради
Львівської області № 10 від 25.01.2013 року
«Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на
добудову приміщення кладової до
існуючого житлового будинку АДРЕСА_1 (а.
с. 29) позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на
добудову приміщення кладової кімнати
(розміром 4,8 кв. м.) по АДРЕСА_1 а також
його зобов'язано виготовити проект на
проведення вказаних будівельних робіт.

Однак, як також встановлено судом,
вказане вище господарське приміщення
станом на момент прийняття виконавчим
комітетом Сколівської міської ради
Львівської області рішення № 10 від
25.01.2013 року «Про надання дозволу гр.
ОСОБА_1 на добудову приміщення кладової
до існуючого житлового будинку АДРЕСА_1
вже існувало, що підтверджується
копією технічного паспорта на житловий
будинок АДРЕСА_1, виготовленого КП ЛОР
«Стрийське міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» ще 13.01.2012 року (а. с. 48-55).
Так, на вказаному технічному паспорті
на житловий будинок вже на час його
виготовлення, тобто 13.01.2012 року,
зроблена відмітка про самочинно
здійснену прибудову кладової V
розміром 1,88 м. х 2,13 х 2,90 м. загальною
площею 4,8 кв. м..

Будь-яких інших документів, окрім
вказаної вище копії рішення
виконавчого комітету Сколівської
міської ради Львівської області, на
підтвердження правомірності
здійснення будівництва господарського
приміщення (проектної документації,
дозволу на початок робіт по
будівництву кладової, декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
тощо), позивачем ОСОБА_1 не подано і такі
у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 375 ЦК України
власник земельної ділянки має право
зводити на ній будівлі та споруди,
створювати закриті водойми,
здійснювати перебудову, а також
дозволяти будівництво на своїй
земельній ділянці іншим особам.
Власник земельної ділянки набуває
право власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно. Право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Як уже йшлося вище, прибудова
господарського приміщення здійснена
позивачем ОСОБА_1 хоча і на належній
йому частині земельної ділянки, однак
без отримання на те відповідних
дозволів контролюючих служб та
погоджень, а також без затвердженого у
встановленому законодавством порядку
проекту.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда чи
будь-яке інше нерухоме майно, якщо вони
будуються або збудовані без належного
на те дозволу чи належно затвердженого
проекту, вважаються самочинним
будівництвом.

Факт самочинного будівництва
позивачем ОСОБА_1 господарського
приміщення встановлений також і
вказаною вище копією технічного
паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого КП ЛОР «Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» ще 13.01.2012 року (а. с. 48-55).

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами ст. 376 ЦК України»
право на будівництво нерухомого майна
(забудову) мають власники земельних
ділянок (ст. 90 ЗК України),
землекористувачі (ст. 95 ЗК України),
особи, які набули права користування
чужою земельною ділянкою (суперфіцій)
за договором із власником земельної
ділянки (ст. 102-1 ЗК України) або з інших
передбачених законом підстав.
Власником або землекористувачем
земельної ділянки право на її забудову
(будівництво) реалізується за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням та видом
відповідно до містобудівних умов і
обмежень, встановлених законодавством.
Право на забудову виникає у особи, яка
набула права на земельну ділянку на
законних підставах. Як йдеться у п. 27
вказаної вище Постанови, розташовані
на земельній ділянці поряд із житловим
будинком господарсько-побутові
будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні
кухні тощо відповідно до положень ст.
ст. 186, 381 ЦК України є приналежністю
головної речі (будинку). У зв'язку з цим,
положення ч. 5 ст. 376 ЦК України не є
підставою для визнання за власником
такого житлового будинку самостійного
права власності на самочинно
побудовані господарсько-побутові
будівлі й споруди, що були зведені
після набуття ним права власності на
будинок чи садибу.

За встановлених судом обставин,
твердження позивача ОСОБА_1 про
законність здійснення ним прибудови
господарського приміщення до належної
йому частини житлового будинку по
АДРЕСА_1 що наведені у позовній заяві,
не знайшли свого підтвердження у
судовому засіданні та не відповідають
дійсності.

Не заслуговують на увагу і твердження
позивача ОСОБА_1 про можливість
визнання за ним права власності на
господарське приміщення, як на
новостворену річ.

Та, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 328 ЦК
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 331 вказаного
Кодексу право власності на нову річ,
яка виготовлена (створена) особою,
набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі. Право власності
на новостворене нерухоме майно
(житлові будинки, будівлі, споруди тощо)
виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна). Якщо
договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Як уже встановлено судом, будь-які
докази на підтвердження факту
прийняття до експлуатації належної
позивачу ОСОБА_1 частини житлового
будинку по АДРЕСА_1 після його
реконструкції, тобто разом із вже
прибудованим до нього господарським
приміщенням кладової площею 4,8 кв. м.,
останнім не подані і у матеріалах
справи відсутні. Не подано також і
доказів на підтвердження виготовлення
позивачем ОСОБА_1 речі (у даному випадку
кладової) зі своїх матеріалів на
підставі договору. Відсутня також
згода на здійснення таких будівельних
робіт інших співвласників згаданого
вище будинку при тій умові, що реальний
його розподіл між співвласниками не
проведено.

Виходячи із заявлених позовних вимог,
аналізу матеріалів справи та
враховуючи все вищевикладене, суд
вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 є
безпідставними та необґрунтованими,
такими, що не підтверджуються
матеріалами справи, а, відтак, і не
підлягають до задоволення у повному
обсязі. Зокрема останньому слід
відмовити у задоволенні позовних вимог
про визнання права власності на
добудоване приміщення кладової
кімнати розміром 4,8 кв. м. до житлового
будинку АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 79, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до Сколівської міської ради Львівської
області, з участю третіх осіб - Відділу
держземагенства України у
Сколівському районі Львівської
області, Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, Комунального
підприємства «Сколівське
житлово-комунальне господарство»,
Комунального підприємства «Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації», Комунального
підприємства «Сколівське
будинкоуправління» про визнання права
власності на добудоване приміщення
кладової кімнати розміром 4,8 кв. м. до
житлового будинку АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання до
апеляційного суду Львівської області
через Сколівський районний суд
Львівської області апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення або десяти днів з дня
отримання копії цього рішення особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
його проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин