Провадження № 22ц/790/7348/2013
Головуючий 1 інст. - Бобко Т.В.
Справа №2034/8248/2012
Доповідач - Макаров
Категорія: поновлення порушеного
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А.,

Кіся П.В.,

при секретарі - Кузьменко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційними скаргами
представника Пісочинської селищної
ради Харківського району Харківської
області - Гончарова Романа Івановича
та представника ОСОБА_4 - та третьої
особи по справі ОСОБА_5 на рішення
Харківського районного суду
Харківської області від 18 вересня 2013
року по справі за позовом ОСОБА_6 до
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя
особа - ОСОБА_5 про визнання недійсними
та скасування рішень селищної ради та
поновлення порушеного права,

встановила:

16.0.7.2012 року позивач звернувся до суду з
позовом про визнання недійсними та
скасування рішень селищної ради та
поновлення порушеного права, який у
подальшому уточнив та остаточно
просив:

- визнати недійсним рішення
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області б/н від 21.10.10р. "Про скасування
Протоколу № 19 засідання виконкому
ГІісочинської селищної ради депутатів
трудящих Харківського району
Харківської області від 13.10.66р.
стосовно визначення права власності на
будинок, переобладнаний з рубленого
сараю по АДРЕСА_1 та питання Протоколу
№ 20 від 27.10.66р. «Про розподіл
домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1
на два самостійних домоволодіння»;

- визнати недійсним рішення
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області б/н від 21.10.10р. «Про скасування
рішення виконкому Пісочинської
селищної ради № 713 від 16.11.99р. «Про
надання у приватну власність земельної
ділянки гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_5.»;

- визнати недійсним рішення
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області б/н від 21.10.10р. «Про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства гр. ОСОБА_8.»;

- визнати недійсним рішення
Пісочинської селищної ради б/н від
21.10.10р. «Про організацію спільного
заїзду до домоволодіння по АДРЕСА_1,
майстерень по АДРЕСА_1, ділянки під ОСГ
біля будівлі по АДРЕСА_1»;

- відновити право власності
позивача на 1/2 частину домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1

- відновити право позивача
користування земельною ділянкою
загальною площею 512.3 кв. м за адресою:
АДРЕСА_1

В обгрунтування позивних вимог
позивач зазначив, що в листопаді 2011
року йому стало відомо, що 21.10.10р.
Пісочинською селищною радою
Харківського району було прийняте
рішення "Про скасування Протоколу № 19
засідання виконкому Пісочинської
селищної раді депутатів трудящих
Харківського району Харківської
області від 13.10.66 р. стосовно визначення
права власності на будинок,
переобладнаний з рубленого сараю по
АДРЕСА_1 та питання протоколу №20 від
27.10.66 р. «Про розподіл домоволодіння,
розташованого в АДРЕСА_1 на два
самостійних домоволодіння.»
Зазначеним рішенням було фактично
змінено статус житлового будинку № 167
вул. Полтавське шосе в сел. Пісочин на
нежитлове приміщення, тобто анульовано
право власності на будинок, 1/2 частина
якого, належала позивачу на праві
власності на підставі свідоцтва право
на спадщину за заповітом, виданого 2-ю
Державною нотаріальною конторою
Харківського району 29.07.1999 року за
реєстраційним № 2-1196, а 1/2 частина -
ОСОБА_4 а підставі договору дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
ХРНО ОСОБА_10 21.06.2002 року за
реєстраційним № 802, зазначений будинок
є єдиним місцем проживання позивача.
Крім того, зазначеним рішенням було
відновлено цілісність домоволодіння №
169 по вул. Полтавське шосе в сел. Пісочин
і закріплено за цим домоволодінням
земельну ділянку іншого ніж раніше
розміру та конфігурації: 0,1500 га - для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарчих будівель та
споруд, а земельну ділянку площею 0,0234
га - для ведення особистого селянського
господарства.

Позивач вважає, що
зазначеним рішенням його було
позбавлено належної йому власності без
будь-яких підстав, жодних підстав,
приводів та обгрунтувань в рішенні не
наводиться, при. прийнятті рішення
думка позивача та його інтереси не були
враховані, про прийняття рішення
позивача не було поінформовано.

При прийнятті оскаржуваного рішення
селищною радою були порушені
роз'яснення Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 03.04.06р. «Щодо
переведення житлових приміщень в
нежитлові», Постанова Ради міністрів
УРСР від 26.04.84р. № 189 «Про порядок
обстеження стану житлових будинків з
метою встановлення їх відповідності
санітарним і технічним вимогам та
визнання житлових будинків і житлових
приміщень непридатними для
проживання».

Також, на підставі вищезазначеного
рішення пісочинською селищною радою
Харківського району Харківської
області без участі, відома та згоди
позивача було прийнято рішення б/н від
21.10.10р. «Про скасування рішення
виконкому Пісочинської селищної ради
№ 713 від 16.11.99р. «Про надання у приватну
власність земельної ділянки гр. ОСОБА_6
та гр. ОСОБА_5.» Позивач вважає що дане
рішення прийнято з порушенням норм
земельного законодавства України та
прав позивача як добросовісного
землекористувача. Рішенням виконкому
Пісочинської селищної ради № 713 від
16.11.99р. позивачу та співвласнику
домоволодіння АДРЕСА_1 було надано в
приватну власність ділянку площею 512,3
м. кв., що розташована біля
домоволодіння № 167 для облаштування
окремого під'їзду. Весь час
користування згаданою земельною
ділянкою позивач сумлінно виконував
свої обов'язки як землекористувача,
повною мірою сплачував належні платежі
за користування земельною ділянкою,
але позивача було фактично позбавлено
права користування раніше виділеною
ділянкою.

Тією ж самою датою - 21.10.10р., тим самим
чином - без повідомлення, без
врахування моєї думки, відповідачем
було прийнято і трете оскаржуване
рішення - «Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства гр. ОСОБА_8.», яким належну
мені та ОСОБА_4 земельну ділянку, що
прилягає до домоволодіння АДРЕСА_1
площею 512,3 м кв. було передано
громадянці ОСОБА_8 для ведення
особистого селянського господарства.
Також на підставі скасування рішення
виконкому Пісочинської селищної ради
№ 713 від 16.11.99р. Рішенням Пісочинської
селищної ради б/н від 21.10.10р. «Про
організацію спільного заїзду до
домоволодіння по АДРЕСА_1, майстерень
по АДРЕСА_1, ділянки під ОСГ біля
будівлі по АДРЕСА_1», раніше виділену
позивачу та мені ОСОБА_4, земельну
ділянку орієнтовною площею 0,0178 га для
організації спільного заїзду, було
передано в спільне користування під
організацію заїзду гр. ОСОБА_9., ОСОБА_8,
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Однак, як це зрозуміло
з плану ділянки, даний заїзд є занадто
малим для такої кількості
землекористувачів, тим більше, що на
ділянці гр. ОСОБА_9 знаходиться
автомайстерня, де постійно
припарковано декілька вантажних
автомобілів. Через дане рішення
позивач буде позбавлений можливості
зберігати автомобіль поруч з будинком,
в якому він мешкає, оскільки гараж у
домоволодінні № 169 знаходиться в
користуванні ОСОБА_4, а ділянка заїзду є
єдиним місцем, де позивач може залишати
належним йому автомобіль.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_12, позовні вимоги
позивача просила задовольнити у
повному обсязі та пояснила про
обставини викладені вище. Крім того,
представник позивача зазначила, що
відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 16.04.09р. № 7-рп/2009 органи
місцевого самоврядування не можуть,
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Представник відповідача Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської ласті Андрюхін В.Б., який
діє на підставі довіреності, у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив, що оскаржувані рішення
селищної районної ради є законними,
відповідають нормам чинного
законодавства, в тому числі Закону
України «Про місцеве самоврядування»,
про засідання селищної ради, на якому
були прийняті рішення, позивач
повідомлявся належним чином, позивач
не був позбавлений права власності,
оскільки змінився лише статус будинку.

Також відповідачем Пісочинською
селищною радою Харківського району
Харківської області надані суду
письмові заперечення на позовну заяву,
підписані представником відповідача
ОСОБА_14, який діє на підстав
довіреності, якими відповідач просить
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на пропуск
позивачем встановленого ст.99 КАС
України шестимісячного строку для
звернення до суду з адміністративним
позовом. Крім того зазначає, що,
оскаржуване рішення про скасування
рішення виконкому Пісочинської
селищної ради № 713 від 16.11.1999 року «Про
надання в приватну власність земельної
ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_5.» було
прийняте на підставі заяви ОСОБА_5, яка
є співвласником будинку № 167 про
відмову від додаткових земельних
ділянок, які надавалися у приватну
власність та постійне користування,
рішення "Про скасування Протоколу № 19
засідання виконкому Пісочинської
селищної ради депутатів трудящих
Харківського району Харківської
області від 13.10.66р. стосовно визначення
права власності на будинок,
переобладнаний з рубленого сараю по
вул. Полтавське шосе, № 167» прийнято на
підставі заяви ОСОБА_5 та висновку
судової будівельно-технічної
експертизи від 27.08.2009 року, згідно якого
будинок № 169 по вул. Полтавське шосе в
сел. Пісочин не відповідає вимогам ДБН
та не може бути використаний як
житловий, в зв'язку з чим підстав для
відновлення права власності на 1Л
частину домоволодіння та відновлення
права користування земельною ділянкою
немає.

Відповідачі ОСОБА_15 та ОСОБА_8 у судове
засідання не з'явились, надали суду
заяви, якими просили розглянути справу
у їх відсутності за участю
представника ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_9 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та вважав їх
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Третя особа ОСОБА_5, яка на підставі
довіреностей представляє також
інтереси відповідачів ОСОБА_15 та
ОСОБА_8, у судовому засіданні позовні
вимоги не визнала з наступних підстав.
Пісочинською селищною радою
Харківського району Харківської
області як ОСОБА_6 так і ОСОБА_15
належним чином були повідомлені про
засідання сесії Пісочинської селищної
ради 21.10.2010р., оскаржувані рішення
селищною радою були прийняті у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
селищна рада не переводила житлове
приміщення АДРЕСА_1 у нежитлове, а
повернула будівлі її первинне
призначення шляхом скасування своїх
попередніх рішень, зазначена будівля
не відповідає вимогам житлових
приміщень та не використовується
позивачем для проживання, розподіл
будинку між співвласниками є
неможливим. Позивач ОСОБА_6 та ОСОБА_5
ніколи не подавали ніяких заяв до
Пісочинської селищної ради щодо
закріплення та надання у приватну
власність земельних ділянок, прилеглих
до домоволодіння № 167, у тому числі для
влаштування під'їзду до домоволодіння
та додаткову земельну ділянку площею
512,3 кв.м., земельну ділянку, право
користування якою позивач просить
відновити, останній займає самовільно.

Третьою особою ОСОБА_5 надані письмові
заперечення проти позовних вимог, які
маються у матеріалах справи.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 18 вересня 2013
року Позов ОСОБА_6 до Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області, ОСОБА_4. ОСОБА_8,
ОСОБА_9, третя особа ОСОБА_5 про визнання
недійсними та скасування рішень
селищної ради та поновлення порушеного
права задоволено частково.

Визнано незаконним рішення
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 21.10.10р. "Про скасування
Протоколу № 19 засідання виконкому
Пісочинської селищної ради депутатів
трудящих Харківського району
Харківської області від 13.10.66р.
стосовно визначення права власності на
будинок, переобладнаний з рубленого
сараю по АДРЕСА_1 та питання Протоколу
№ 20 від 27.10.66р. «Про розподіл
домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1
на два самостійних домоволодіння».

Визнано незаконним рішення
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 21.10.10р. «Про скасування
рішення виконкому Пісочинської
селищної ради № 713 від 16.11.99р. «Про
надання у приватну власність земельної
ділянки гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_5.».

Визнано незаконним рішення
Пісочинської селищної ради від 21.10.10р.
«Про організацію спільного заїзду до
домоволодіння по АДРЕСА_1.

В апеляційних скаргах представник
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області - Гончаров Р.І., та представник
ОСОБА_4 третя особа по справі ОСОБА_5
просять рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
оскільки суд безпідставно не узяв до
уваги, що рішення Пісочинської
селищної ради приймалися у
відповідності з діючим законодавством,
а висновки суду щодо недійсності
оспорюваних рішень суперечить наявним
у справі доказам.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Статтями 10, 11, 60, 179 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
. Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Предметом доказування під час
судового розгляду є факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги чи
заперечення або мають інше значення
для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому
засіданні фактів, зазначених у частині
першій цієї статті, досліджуються
показання свідків, письмові та речові
докази, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. ст. 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування» акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

У рішенні Конституційного Суду України
від 16 квітня 2009 р. № 7-рп/2009 зазначено, що
органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів. І
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
гарантією стабільності суспільних
відносин між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення, що узгоджується з правовою
позицією, викладеною в абзаці другому
пункту 5 мотивувальної частини Рішення
Конституційного Суду України від 13
травня 1997 року №1-зп. Ненормативні
правові акти місцевого самоврядування
є актами одноразового застосування.
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, а тому вони не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Відповідно до п.10 ч.2 ст. 16 ЦК України
способом захисту цивільних прав та
інтересів зазначено визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, а не визнання таких дій
чи рішень недійсними, як просить
позивач.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Підставами
для захисту цивільного права є його
порушення, невизнання або оспорювання.
Порушення цивільного права є
результатом протиправних дій
порушника, внаслідок чого воно зазнало
зменшення або ліквідації, що позбавляє
його носія можливості здійснити,
реалізувати це право повністю або
частково.

Ст. 125 Земельного Кодексу України
вказує на те, що право власності на
земельну ділянку або право
користування земельною ділянкою
виникає після одержання її власником
документа, що посвідчує право
власності чи право постійного
користування земельною ділянкою його
державної реєстрації. Виникнення права
користування земельною ділянкою після
Держання відповідного документа
(державного акту) також було
передбачено ст.ст.22, 23 Земельного
Кодексу України в редакції 1991 року,
який діяв на момент прийняття рішення
виконкому Пісочинської селищної ради
від 16.11.1999р. № 173 «Про надання у приватну
власність земельної ділянки гр. ОСОБА_6
та гр. ОСОБА_5.».

Рішення суду першої інстанції
обґрунтоване встановленням таких
фактів та відповідних їм
правовідносин.

Згідно архівного витягу № 41 від
23.02.2010р. з протоколу № 19 засідання
виконкому Пісочинської селищної ради
депутатів трудящих Харківського
району Харківської області від ;10.1966р.
за ОСОБА_16 визнано право власності на
домоволодіння № 149 по Полтавському в
сел.. Пісочин з закріпленням, земельної
ділянки за домоволодінням.

Згідно архівного витягу № 29 від 24.02.2005р.
з протоколу № 20 засідання виконкому
Пісочинської селищної ради депутатів
трудящих Харківського району
Харківської області від .10.1966р.
домоволодіння АДРЕСА_1 розділено на два
самостійних житлових будинка та
зареєстровано за ними земельні ділянки
площами 1200 кв.м. та 3,4 кв.м.

На підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 29.07.1999р.,
виданого Державним нотаріусом Другої
Харківської району державної
нотаріальної контори ОСОБА_17, ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 отримали право власності у
порядку спадкування за Заповітом після
смерті ОСОБА_18 на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 в рівних
частках.

На підставі договору дарування від
21.06.2002р. ОСОБА_5 подарувала належну їй ?
частину житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 ОСОБА_15, право
власності ОСОБА_4 на вищевказану
частину житлового будинку
зареєстровано КП «Харківське районне
бюро технічної інвентаризації» за № 1835
18.07.2002р.

Рішенням виконавчого комітету
Пісочинської селищної ради
Харківського району від 16.11.1999 р. «Про
надання в приватну власність земельної
ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_5.» ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 надано земельну ділянку площею
144.8 кв.м. для влаштування під'їзду до
домоволодіння і земельну ділянку
площею 367,5 кв.м. під город за адресою:
АДРЕСА_1, в постійне сумісне
користування закріплено за вказаним
домоволодінням земельну ділянку
площею 512,3 кв.м.

На підставі договору дарування від
21.06.2002р. ОСОБА_5 подарувала належну їй 1/2
частину житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 ОСОБА_15, право
власності ОСОБА_4 на вищевказану
частину житлового будинку
зареєстровано КГІ «Харківське районне
бюро технічної інвентаризації» за № 1835
18.07.2002р.

На підставі договорів дарування від
16.09.1997р. та від 13.09.1997р, посвідченими
державним нотаріусом Другої
Харківського району державної
нотаріальної контори, відповідно
ОСОБА_5 належали на праві власності 45/100
частин, а ОСОБА_6 належать 55/100 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1. Право власності
ОСОБА_6 зареєстровано КП «Харківське
районне БТІ».

На підставі договору дарування від
24.05.2002р., посвідченого приватним
нотаріусом Харківського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_10,
ОСОБА_5 подарувала належну їх частину
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 ОСОБА_4, право
власності ОСОБА_4 на вищевказану
частину житлового будинку
зареєстровано КП «Харківське районне
бюро технічної інвентаризації» за № 925
10.06.2002р.

Зі змісту наданих сторонами заяв та
звернень до органів державної влади та
місцевого самоврядування встановлено
наявність конфлікту з приводу
користування житловим будинком та
земельною ділянкою між ОСОБА_6 та
ОСОБА_19 і ОСОБА_4

Рішенням XXXVI сесії V скликання
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 21.10.2010р. "Про скасування
Протоколу № 19 засідання виконкому
Пісочинської селищної ради депутатів
трудящих Харківського району
Харківської області від 13.10.66р.
стосовно визначення права власності на
будинок, переобладнаний з рубленого
сараю по АДРЕСА_1 та питання Протоколу
№ 20 від 27.10.66р. «Про розподіл
домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1
на два самостійних домоволодіння»
(надалі за текстом Рішення № 1)
скасовано рішення виконкому
Пісочинської селищної ради від 13.10.1999р.
згідно протоколу № 19 про визнання
права власності ОСОБА_16 на
переобладнаний з сараю житловий
будинок в АДРЕСА_1 та закріплення за ним
земельної ділянки; скасовано рішення
виконкому Пісочинської селищної ради
від 13.10.1999 р згідно протоколу №20 про
розподіл вищезазначеного
домоволодіння, відновлено цілісність
зазначеного домоволодіння та
закріплено за цим домоволодінням
земельну ділянку загальною площею 0,1734
га.

Підставою прийняття даного рішення
зазначено у тому числі заяви ОСОБА_5та
ОСОБА_15. заява ОСОБА_6 про неможливість
використання будівлі для житла, лист
директора КП «ХРБТІ» про відмову
ОСОБА_6 в участі в -будь-яких
інвентаризаційно - оцінювальних
роботах, експертне будівельне
дослідження ХНДІСЕ ім_Бокаріуса про
неможливість використання житлового
будинку.

Рішенням XXXVI сесії V скликання
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 21.10.2010р. «Про скасування
рішення виконкому Пісочинської
селищної ради № 713 від 16.11.99р. «Про
надання у приватну власність земельної
ділянки гр. ОСОБА_6 гр. ОСОБА_5.» (надалі
за текстом Рішення № 2) скасовано
рішення виконком) Пісочинської
селищної ради від 16.11.1999р. № 173 «Про
надання у приватну власність земельної
ділянки гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_5.»,
земельна ділянка загальної площею 512.3
кв.м., що розташована біля
домоволодіння № 167 по вул..Полтавське
шосе в сел..Пісочин Харківського
району зарахована до земель запасу
селищної ради.

Підставою прийняття даного рішення
зазначено у тому числі заяву ОСОБА_5 про
вімову від додаткових земельних
ділянок, заяву ОСОБА_5 про небажання
мати з ОСОБА_6 сумісного користування
додатковими земельними ділянками в
зв'язку з відсутністю порозуміння.

Рішенням XXXVI сесії V скликання
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 21.10.2010р. «Про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства гр. ОСОБА_8.»
(надалі за текстом Рішення № 3) надано
дозвіл ОСОБА_8 на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у приватну власність
орієнтовною площею 0,07 га з земель
запасу селищної ради для ведення
особистого селянського господарства.
Розташовану в сел. Лісочин, прилеглу до
земельної ділянки домоволодіння 165 по
вул.. Полтавське шосе.

Рішенням XXXVI сесії V скликання
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 21.10.2010р. «Про організацію
спільного заїзду до домоволодіння по
АДРЕСА_1, майстерень по АДРЕСА_1, ділянки
під ОСТ біля будівлі по Полтавське шосе
165» (надалі за текстом Рішення № 4)
земельну ділянку орієнтовною Площею
0,0178 га, розташовану біля співвласників
земельних ділянок землекористувачів
ОСОБА_6, ОСОБА_15 по АДРЕСА_1. майстерні
землекористувача ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 та
земельної ділянки ОСОБА_8, котрій ця
земельна ділянка надається у власність
для ведення особистого селянського
господарства між земельними ділянками
№ 165 та N° 167 в сел.. Пісочин залишено для
спільного сумісного користування
ОСОБА_9 ОСОБА_4. ОСОБА_6. ОСОБА_8 для
організації спільного під'їзду до
вищевказаних земельних ділянок та для
обслуговування огорожі майстерні.

Протоколами засідання виконкому
Пісочинської селищної ради депутатів
трудящих Харківського району
Харківської області № 19 від 13.10.1966р. № 20
від 27.10.1966 р. за ОСОБА_20 визнано право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1 з
кріпленням земельної ділянки та
зазначене домоволодіння розділено на
два Постійних житлових будинка
відповідно.

У подальшому на підставі
вищезазначених рішень виконкому
ОСОБА_6, ОСОБА_21 та ОСОБА_4 набули право
спільної часткової власності на
домоволодіння АДРЕСА_1 як зазначено
вище у рішенні шляхом отримання
свідоцтва про право на спадщину та
укладенням договорів дарування, право
власності вказаних осіб зареєстровано
у встановленому на час укладення
договорів законом порядку КП
«Харківське районне бюро технічної
інвентаризації».

Рішенням виконавчого комітету
Пісочинської селищної ради
Харківського району від 6.11.1999 р. «Про
надання в приватну власність земельної
ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_22» ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 в постійне сумісне користування
закріплено земельну ділянку за
домоволодінням АДРЕСА_1. З цього часу
сторони користуються даною земельною
ділянкою, як вбачається з наданих
позивачем квитанцій останнім на
протязі 2002 - 2012 років сплачувався
земельний податок на зазначену
земельну ділянку.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що вищезазначені рішення № 19 від
13.10.1966р., № 20 від 27.10.1966р, та рішення б/н
від 16.11.1999р. є ненормативними правовими
актами одноразового застосування і
вичерпали свою дію фактом їх
використання, та в зв'язку з цим не
можуть бути скасовані селищною радою.
Крім того, на підставі зазначених
рішень між сторонами виникли певні
правовідносини щодо права власності на
житловий будинок та права користування
земельною ділянкою.

В зв'язку з тим, що суд прийшов до
висновку про незаконність прийнятого
Пісочинською селищною радою
оскаржуваного Рішення № 2, рішення XXXVI
сесії V скликання Пісочинської
селищної ради Харківського району
Харківської області від 21.10.2010р. «Про
організацію спільного заїзду до
домоволодіння по АДРЕСА_1, майстерень
по АДРЕСА_1, ділянки під ОСГ біля
будівлі по АДРЕСА_1» є незаконним,
оскільки підставою прийняття цього
рішення зазначено саме скасування
Рішенням № 2 рішення виконкому
Пісочинської селищної ради № 713 від
16.11.1999р.

Оскільки суд прийшов до висновку про
незаконність оскаржуваних Рішення № 1,
Рішення №2 та Рішення № 4 в зв'язку з їх
невідповідністю Конституції України з
підстав, зазначених в рішенні
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 р. № 7-рп/2009, інші доводи
позивача, як підстава для визнання
оскаржуваних рішень незаконними, судом
до уваги не прийняті.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов його на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, та наявних в ній доказів, яким
дана відповідна оцінка. Правильно
встановивши юридичну природу виниклих
правовідносин, суд застосував закон,
який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
були предметом судової перевірки та не
дістали об'єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих
доводів безпідставними, судова колегія
вважає обґрунтованими, такими що
відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права, а наведені в
скарзі доводи не відносяться до тих
підстав, з якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
прийняття рішення відносно скасування
чи зміни оскаржуємого судового рішення
і висновків суду першої інстанції не
спростовують, в її задоволенні
належить відмовити на підставі ст.308
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317,
319, 321, 322, 324, 325 ЦПК України, судова
колегія,-

ухвалила:

Апеляційні скарги представника
Пісочинської селищної ради
Харківського району Харківської
області - Гончарова Романа Івановича
та представника ОСОБА_4 - та третьої
особи по справі ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 18 вересня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: