Справа 4-с/431/11/2013
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

05 вересня 2013 року Старобільський
районний суд Луганської області у
складі:

головуючого - судді
Олійник С.В.,

при секретарі
Хорольської І.Ю.,

з участі заявника
ОСОБА_1,

представника заявника
ОСОБА_2,

посадової особи дії якої оскаржуються
Шандри Д.О.,

заінтересованої особи
ОСОБА_4,

представника заінтересованої особи
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Старобільську
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на
бездіяльність старшого державного
виконавця ВДВС Білокуракинського РУЮ
Шандри Дениса Олексійовича,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на
бездіяльність старшого державного
виконавця ВДВС Білокуракинського РУЮ
Шандри Дениса Олексійовича, в якій
ОСОБА_1 просить суд визнати
протиправною бездіяльність старшого
державного виконавця ВДВС
Білокуракинського РУЮ Шандри Дениса
Олексійовича щодо невжиття дій,
направлених на звернення стягнення на
майнові права ОСОБА_4 у ПСП «Чайка»,
зобов'язання накласти арешт та
звернення стягнення на майнові права
ОСОБА_4 у ПСП «Чайка».

В обґрунтування своєї скарги ОСОБА_1
посилається на те, що 19.07.2012 року
апеляційним судом Луганської області
було винесено рішення, яким стягнуто з
ОСОБА_4 на його користь 222535 грн. 38 коп. На
виконання даного рішення 13.08.2012р.
державним виконавцем ВДВС
Білокуракинського РУЮ було відкрито
виконавче провадження. Однак, до
теперішнього часу рішення суду не
виконано. Відповідно до листа ВДВС
Білокуракинського РУЮ у ОСОБА_4
відсутнє майно, на яке можливо звернути
стягнення. Відповідно до витягу з ЄДР
ОСОБА_4 є єдиним засновником ПСП
«Чайка», тобто володіє 100% майнових прав
в підприємстві. Законодавством
передбачено першочергове звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника. Однак,
державним виконавцем не було вчинено
жодних дій щодо звернення стягнення на
майнові права ОСОБА_4 у ПСП «Чайка». У
зв'язку з чим просить визнати
протиправною бездіяльність старшого
державного виконавця ВДВС
Білокуракинського РУЮ Шандри Д.О. щодо
невжиття дій, направлених на звернення
стягнення на майнові права ОСОБА_4 у ПСП
«Чайка», зобов'язання накласти арешт на
майнові права ОСОБА_4 у ПСГ «Чайка» та
зобов'язання звернути стягнення на
майнові права ОСОБА_4 у ПСП «Чайка».

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1
підтримав свою заяву та доводи,
викладені в ній.

Представник заявника ОСОБА_2 підтримав
заяву ОСОБА_1 та доводи, викладені в ній.
В обґрунтування скарги посилався, що
бездіяльність державного виконавця в
тому, що ним не накладено арешт на
майнові права боржника ОСОБА_4 у ПСП
«Чайка».

Посадова особа, дії якої оскаржуються,
старший державний виконавець
Білокуракинського РУЮ Шандра Д.О., в
судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 не
визнав, із викладеними доводами не
погодився та пояснив, що всі необхідні
виконавчі дії по виконанню виконавчого
провадження були ним зроблені у
відповідності до законодавства. Після
проведення необхідній дій щодо розшуку
майна ОСОБА_4, було з'ясовано про
наявність грошових вкладів в
ощадбанку, на які накладено арешт.
Також, було направлено стягнення на
заробітну плату боржника до ПСП
«Чайка» та стягнення з орендної плати
за земельний пай. Інше майно у ОСОБА_4,
на яке можливо звернути стягнення,
відсутнє. Звернув увагу суду на те, що
ОСОБА_4 є засновником ПСП «Чайка»,
згідно до п. 1.6 Статуту ПСП «Чайка» та ч.
2 ст. 96 ЦК України, юридична особа не
відповідає за зобов'язаннями її
учасника (засновника). Крім того,
посилався на ч.3 ст. 61 ЦПК України,
оскільки по виконавчому провадженню №
ВП 22924340 (про стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_6) 12 березня 2012 року
державний виконавець звертався до
Білокуракинського районного суду з
поданням про примусовий вхід на
територію ПСП «Чайка» для виявлення,
опису, арешту, опечатування та оцінки
майна, на яке боржник ОСОБА_4 має речові
права. Ухвалою Білокуракинського
районного суду від 26 березня 2012 року
відмовлено у задоволені вимог
державного виконавця. Ухвалою
апеляційного суду від 06 червня 2012 року
ухвалу Білокуракинського районного
суду від 26 березня 2012 року залишено без
змін.

В судовому засіданні заінтересована
особа ОСОБА_4 зі скаргою ОСОБА_1 не
погодилась, пояснила, що в ПСП «Чайка»
вона заснувала в 2000 році, все майно
реєструвалося на підприємство. Устав
підприємства на теперішній час чинний,
не змінювався. В неї проводиться
утримання із заробітної плати та
орендної плати за земельний пай. Майна,
на яке можливо звернути стягнення, вона
не має.

Представник заінтересованої особи
ОСОБА_4, ОСОБА_5, в судовому засіданні
підтримав доводи ОСОБА_4 Посилався, що
скарга ОСОБА_1 необґрунтована і не
підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, матеріали
зведеного виконавчого провадження, суд
приходить до наступного.

Рішенням колегії суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного суду
Луганської області від 19 липня 2012 року
за цивільною справою за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_4 про стягнення боргу стягнуто
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг в сумі
200000 гривень, інфляційні нарахування в
сумі 13999,55 гривень, суму трьох відсотків
річних 6213,70 гривень, а також судовий
збір в сумі 1889 гривень, витрати на ІТЗ 120
гривень, та 313,13 гривень судового збору
на користь держави, а всього на користь
ОСОБА_1 222222 гривень 25 копійок (а.с. 6).

Згідно вимог ст.6 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права у
відповідності до Закону і не допускати
у своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що у разі відкриття
кількох виконавчих проваджень про
стягнення коштів з одного боржника,
вони об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно накладається
арешт в межах загальної суми стягнення,
виконавчого збору, можливих витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

13 серпня 2012 року постановою старшого
державного виконавця ВДВС
Білокуракинського РУЮ Шандри Д.О. про
відкриття провадження було відкрито
провадження ВП№ 33792593 з виконання
виконавчого листа № 2/1205/16/2012 року
виданого 01 серпня 2012 року про стягнення
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 боргу 200 000
гривень, інфляційні нарахування в сумі
13 999,55 гривень, сума трьох відсотків
річних 6213,70 гривень, судовий збір 1889
гривень, ІТЗ 120 гривень, судовий збір
313,13 гривень (а.с. 17).

Оскільки, 17 листопада 2010 року
постановою старшого державного
виконавця ВДВС Білокуракинського РУЮ
Шандри Д.О. про відкриття провадження
було відкрито провадження ВП№ 22924340 з
виконання виконавчого листа № 2-667/2010
року виданого 21 вересня 2010 року про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6
боргу на загальну суму 275043,94 гривень
(а.с.18), 14 серпня 2012 року постановою
старшого державного виконавця ВДВС
Білокуракинського РУЮ Шандри Д.О. про
приєднання виконавчого провадження до
зведеного виконавчого провадження
було приєднано виконавче провадження
№ 33792593 з примусового виконання
виконавчого листа № 2/1205/16/12 виданого 01
серпня 2012 року про стягнення з ОСОБА_4
на користь ОСОБА_1 боргу, до зведеного
виконавчого провадження № 33794218 (а.с.19).

05 вересня 2012 року державним виконавцем
зроблено запити до реєструючих органів
щодо виявлення майна боржника ОСОБА_4

Із дослідженого в судовому засіданні
матеріалів виконавчого провадження
встановлено, що транспортних засобів
за ОСОБА_4 не зареєстровано, згідно
відповіді ТВБВ № 1012/055 АТ «Ощадбанк» у
ОСОБА_4 є розрахунковий рахунок, на який
постановою виконавця накладений арешт.
16 жовтня 2012 року постановою державного
виконавця було направлено стягнення на
заробітну плату боржника до ПСП
«Чайка», та стягнення з орендної плати
на земельний пай. На земельну ділянку
ОСОБА_4 площею 5,9677 га накладено арешт,
що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію
обтяження від 12 серпня 2013 року (а.с. 84).

Вказані обставини підтверджуються та
не оспорюються сторонами.

Також, 26 березня 2012 року ухвалою
Білокуракинського районного суду
Луганської області в задоволенні
подання старшого державного виконавця
ВДВС Білокуракинського РУЮ про
примусове проникнення на територію ПСП
«Чайка» з метою виявлення, проведення
опису, арешту, опечатування та оцінки
майна за зведеним виконавчим
провадженням, на яке боржник ОСОБА_4 має
речові права та для примусового
виконання виконавчих листів, було
відмовлено у зв'язку з тим, що не надано
доказів про належність майна ОСОБА_4
(а.с.87). Ухвалою Апеляційного суду
Луганської області ухвала
Білокуракинського районного суду
Луганської області від 26 березня
2012року залишена без змін (а.с.23).

Посилання представника заявника
ОСОБА_2, що старший державний
виконавець ВДВС Білокуракинського РУЮ
з поданням про примусове проникнення
на територію ПСП «Чайка» з метою
виявлення, проведення опису, арешту,
опечатування та оцінки майна за
зведеним виконавчим провадженням, на
яке боржник ОСОБА_4 має речові права та
для примусового виконання виконавчих
листів звертався ще до відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
листом, де є стягувачем ОСОБА_1 та
повинен був повторно звернутись до
суду з вказаним поданням, суд не
приймає до уваги, оскільки виконавче
провадження об'єднане у зведене
виконавче провадження про стягнення
коштів з одного боржника і заходи
примусового виконання рішення старшим
державним виконавцем ВДВС
Білокуракинського РУЮ Шандра Д.О.
виконані.

Стосовно зобов'язання старшого
державного виконавця вжити дії на
звернення стягнення на майнові права
ОСОБА_4 у ПСП «Чайка» судом встановлено.

ОСОБА_4 є засновником юридичної особи
Приватного сільськогосподарського
підприємства «Чайка», з розміром
внеску до статутного фонду 0,00 грн., що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. (а.с. 9-10).

Згідно ст. 3 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»
майновими правами визнаються будь-які
права, пов'язані з майном, відмінні від
права власності, у тому числі права, які
є складовими частинами права власності
( права володіння, розпорядження,
користування), а також інші специфічні
права (права на провадження діяльності,
використання природних ресурсів тощо)
та права вимоги.

Так, відповідно до ст. 190 ЦК України
майном, як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки. Майнові права є неспоживною
річчю. Неспоживною є річ, призначена
для неодноразового використання, яка
зберігає при цьому свій первісний
вигляд протягом тривалого часу.
Майнові права визнаються речовими
правами. У відповідності до ст.179 ЦК
України річчю є предмет матеріального
світу, щодо якого можуть виникати
цивільні права та обов'язки.

До майнових прав учасника товариства
належать такі права: брати участь у
розподілі прибутків товариства;
одержувати частину прибутку
товариства (в акціонерному товаристві -
дивіденди); отримувати частину
вартості майна товариства у разі його
ліквідації. Ця частина має бути
пропорційною вартості частки (акцій),
що належать учаснику; розпоряджатися
часткою (акціями): продавати,
передавати, відчужувати іншим способом
у порядку, визначеному чинним
законодавством та установчими
документами товариства; купувати
частку (її частину) у разі відступлення
учасником товариства (додатково
випущені акції - в акціонерному
товаристві).

В залежності від форми власності, в
України діють підприємства різних
видів. Приватне підприємство -
підприємство (суб'єкт господарювання;
юридична особа), що діє на основі
приватної власності громадян чи
суб'єкта господарювання (юридичної
особи). Таке визначення закріплено ст. 63
Господарського кодексу України. Більш
розширене поняття приватного
підприємства приведене в ст. 113
Господарського кодексу України -
приватним підприємством визнається
підприємство, що діє на основі
приватної власності одного або кількох
громадян, іноземців, осіб без
громадянства та його (їх) праці чи з
використанням найманої праці.

Виходячи з визначення приватного
підприємства, засновниками можуть бути
або фізичні особи, або тільки одна
юридична особа. Законодавчо про
приватне підприємство згадується лише
в Господарському кодексі України, а
порядок створення і діяльності
приватного підприємства окремим
законом не врегульовано. Тобто, в
даному випадку треба застосовувати
загальні норми законодавства, в тому
числі Цивільний кодекс України,
Господарський кодекс України, Закон
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб і фізичних
осіб-підприємців» і інші
нормативно-правові акти. В таких
випадках, коли відносини чітко не
передбачені законом, такі відносини
(звернення стягнення на особисте майно
засновника) необхідно чітко
сформулювати і прописати в статуті
приватного підприємства.

Згідно до п. 1.6 Статуту ПСП «Чайка»
юридична особа не відповідає за
зобов'язаннями її учасника
(засновника).

Ці факти сторонами визнані та
сторонами не заперечувались.

Згідно ст. 96 Цивільного кодексу
України, учасник (засновник) юридичної
особи не відповідає за зобов'язаннями
юридичної особи, а юридична особа не
відповідає за зобов'язаннями її
учасника (засновника), крім випадків,
встановлених установчими документами
та законом.

Згідно Закону України «Про
господарські товариства» визначено
учасників суб'єктів господарювання які
відповідають своїм особистим майном.
До таких відносяться учасники
товариства з додатковою
відповідальністю, учасники повного
товариства, учасники командитного
товариства. Тому, як висновок, учасники
приватного підприємства не
відноситься до випадків встановлених
законом, тобто підстав для звернення
стягнення на майно засновника не має.

Відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» стягнення
за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно,
за винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЗУ «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на будинок, квартиру,
земельну ділянку, інше нерухоме майно
фізичної особи проводиться у разі
відсутності в боржника достатніх
коштів чи рухомого майна.

Згідно ч.1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених законом України "Про
виконавче провадження", неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу свої вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦК України.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Аналізуючи наведені норми Закону
України «Про виконавче провадження»,
факти та документи, досліджені у
судовому засіданні, суд приходить до
висновку, що скарга ОСОБА_1, щодо
невжиття дій, направлених на звернення
стягнення на майнові права ОСОБА_4 у ПСП
«Чайка», зобов'язання накласти арешт на
майнові права ОСОБА_4 у ПСП «Чайка» та
зобов'язання звернення стягнення на
майнові права ОСОБА_4 у ПСП «Чайка»,
порушень вимог Закону України «Про
виконавче провадження» з боку старшого
державного виконавця ВДВС
Білокуракинського РУЮ Шандри Дениса
Олексійовича не знайшли свого
підтвердження, а тому не підлягає
задоволенню. Старшим державним
виконавцем ВДВС Білокуракинського РУЮ
проведені необхідні виконавчі дії щодо
примусового виконання виконавчих
листів.

На підставі викладеного, Закону
України «Про виконавче провадження»,
ст. 96, 190 ЦК України, та керуючись ст.ст.
208, 209, 210, 293, 383-389 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на
бездіяльність старшого державного
виконавця ВДВС Білокуракинського РУЮ
Шандри Дениса Олексійовича - відмовити
за необґрунтованістю.

Ухвалу суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня проголошення ухвали. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя
С.В. Олійник