АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/7022/2012 Головуючий 1 інст. -
Справа № 2-2545/2011 Губська Я.В.
Категорія: спадкова Доповідач -Карімова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2012 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

при секретарі: Коршун І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Харківської міської ради, третя особа КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»про визнання права власності в порядку спадкування за законом

за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2011 року

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2011 року ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_7 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який при розгляді справи уточнив та доповнив.

Просив на підставі ст.ст. 529,548,549 ЦК УРСР та ст.ст. 1258,1261,1262,1268 ЦК України визнати право власності в порядку спадкування за законом:

за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як такими, що фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в рівних частинах по 19/78 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих в АДРЕСА_1;

за ним, ОСОБА_4, та ОСОБА_8 як фактично прийнявшими спадщину після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, за кожним по 9,5/78 частин вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями;

та визнати за ним, ОСОБА_4 який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на 38/78 вищевказаного домоволодіння.

В обґрунтування позову посилався на те, що 38/78 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 належали на праві власності його бабці ОСОБА_10, яка перебувала у шлюбі з дідом -ОСОБА_8.

Він з народження проживав в зазначеному будинку разом з бабою, дідом та матір'ю -ОСОБА_12, був зареєстрований в цьому будинку і

є єдиним спадкоємцем після смерті своїх родичів. Він фактично прийняв спадщину після їх смерті, однак у зв'язку з тяжкими особистими обставинами не зміг оформити документи на спадкування в позасудовому порядку.

Розгляд справи відбувся за відсутністю представника відповідача та третьої особи.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: визнано за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як такими що фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в рівних частинах по 19/78 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих в АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_8 та ОСОБА_4 як такими що фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в рівних частинах по 9,5/78 частин вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями,

Визнано за ОСОБА_4 як таким що фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 28,5/78 частин вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями, і остаточно визнано за ОСОБА_4 право власності на 38/78 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих в АДРЕСА_1.

На це рішення районного суду подані апеляційні скарги ОСОБА_12 та ОСОБА_6, в яких містяться клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження цього рішення.

Ухвалами судді апеляційного суду Харківської області від 03.10.2012 року та від від 26.11.2012 року поновлено вказаним особам строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

В апеляційний скаргах ОСОБА_12 та ОСОБА_6 просять скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2011 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначають, що оспорюваним рішенням порушуються їх права співвласників 40/78 частин домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки вони не були залучені до участі у справі. При цьому ОСОБА_12 була власником вказаної частини будинку на підставі договору дарування від 17.07.2003 року, а ОСОБА_6 є власником цієї частки на підставі договору дарування між нею та ОСОБА_5 від 06.09.2011 року.

Крім того на порушення вимог ст. 25 ЦК України право власності на частину спірного будинку визнано за померлими особами.

Вказують, що районний суд не дослідив на підставі якого правовстановлюючого документу ОСОБА_10 належало 38/78 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 та визнав право власності на об'єкт нерухомості, якого на час розгляду справи не існувало, оскільки ОСОБА_12 було проведено реконструкцію всього домоволодіння ( внаслідок чого змінилася площа та призначення приміщень будинку) після визнання за нею рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2009 року права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в цілому та припинення спільної часткової власності і анулювання права власності на 38/78 частин цього будинку за ОСОБА_10 (які після перерозподілу ідеальних часток не були за нею зареєстровані) і до скасування цього рішення апеляційним судом Харківської області 28.04.2011 року.

Оскільки зазначена реконструкція є самочинною, і відсутні правові документи, які підтверджують реєстрацію права власності за ОСОБА_10 на 38/78 частин цього будинку після перерозподілу ідеальних часток, це виключає підстави набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Зазначають, що ОСОБА_4 не доведений факт прийняття ним спадщини після смерті родичів, оскільки він не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та не проживав за адресою свого місця реєстрації разом зі спадкодавцем.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 представник ОСОБА_4 ОСОБА_7 просить відхилити скаргу як необґрунтовану та залишити оскаржуване рішення без змін як таке, що ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, судова колегія вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції -зміні, виходячи з наступного.

Згідно ст.. 213 ЦК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Між тим оскаржуване рішення в повному обсязі не відповідає цим вимогам.

Як встановлено районним судом ОСОБА_4 є онуком ОСОБА_10, якій належить 38/78 частки домоволодіння з надвірними будівлями, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначене підтверджується архівним витягом з протоколу № 17 засідання виконавчого комітету Кагановичської районної ради депутатів трудящих від 06.09.1955 року про виділ земельної ділянки для індивідуального будівництва будинку в безстрокове користування ОСОБА_10 за рахунок домоволодіння по АДРЕСА_1 в розмірі 600 кв.м за згодою його власника та присвоєння домоволодінню АДРЕСА_1 (а.с. 45), копією акту від 07.0901957 р. про прийняття домоволодіння до експлуатації(а.с. 111-112), а також копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 11.10.1960 р., укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_13, згідно якого останній купив 9/25 частин (з зазначенням кімнат 1-8 та 1-9 та 1/3 частин сіней) домоволодіння № АДРЕСА_1 яке належало продавцю ОСОБА_10 на підставі договору про право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою , посвідченого Восьмою Харківською Державною нотаріальною конторою з 13.10.1955 р., за реєстром № 13968, зареєстрованого в Харківському МБТІ 13.08.1958 р. під № 27267 (а.с. 109-110).

Як свідчать архівні копії рішення № 377-15 виконавчого комітету Київської районної ради депутатів трудящих від 20.10.1976 року зазначеним органом в межах компетенції були перерозподілені ідеальні частки в сумісній власності між співвласниками по АДРЕСА_1 та визнано право власності: за ОСОБА_10 на 60/100 часток, а за ОСОБА_13 -40/100 частин вказаного домоволодіння (а.с. 46).

Відповідно до архівної копії рішення № 54-28 виконавчого комітету Київської районної ради депутатів трудящих від 16.02.1988 року вирішено: зобов'язати районне ЖЕО видати свідоцтво про право особистої власності ОСОБА_10 на 38/78 частин, ОСОБА_13 -на 40/78 частин жилого будинку з надвірними побудовами по АДРЕСА_1 (п.3.,3.2) та зобов'язати Харківське МБТІ вилучити раніше видані правовстановлюючі документи у співвласників, погасити та залучити до інвентарної справи(п.4). -а.с. 47.

Вищезазначені докази свідчать про те, що ОСОБА_10 належало 38/78 частин жилого будинку з надвірними побудовами по АДРЕСА_1 в м. Харкові, обов'язковість яких на реєстрацію в БТІ не була передбачена главами 10 та 11 розділу 11 Право власності ЦК УРСР.

Посилання апелянтів та їх представників на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення не існувало спірного об'єкту нерухомого майна, так як ОСОБА_5 було проведено реконструкцію всього домоволодіння ( внаслідок чого змінилася площа та призначення приміщень будинку) після визнання за нею рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2009 року права власності на житловий будинок № АДРЕСА_1 в цілому та припинення спільної часткової власності і анулювання права власності на 38/78 частин цього будинку за ОСОБА_10, до скасування цього рішення апеляційним судом Харківської області 28.04.2011 року, судова колегія не може прийняти до уваги, оскільки ці доводи не підтверджені належними та допустимими доказами згідно вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України.

Крім того, як вбачається з нотаріально посвідченої копії договору дарування від 06.09.2011 року 40/78 частин житлового будинку АДРЕСА_1, укладеному між ОСОБА_6 та ОСОБА_12.(а.с. 189) вищевказана частка в праві спільної часткової власності на жилий будинок належить останній на праві спільної часткової власності на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 17.07.2003 р. (а.с. 176), і будь-яких об'єктивних даних, що свідчить про наявність реконструкції будинку, матеріали справи не містять.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 69).

Після її смерті її чоловік - ОСОБА_8 та донька - ОСОБА_9, які фактично вступили в управління та володіння спадковим будинком, відповідно до вимог ст.ст. 529,549 ЦК УРСР прийняли спадщину, оскільки постійно проживали в ньому разом з померлою, про що свідчать й записи у по будинковій книги (а.с. 16-22).

Відповідно до вказаних норм ЦК УРСР та на тих же правових підставах після смерті матері позивача - ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщину у вигляді спірної частини будинку фактично прийняли син померлої - ОСОБА_4 та її батько - ОСОБА_8, а після смерті останнього, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, позивач також прийняв спадщину за тими ж підставами, оскільки фактично вступив у володіння та управління спірним майном і подалі не подавав до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини.

У зв'язку з цим висновки суду про те, що ОСОБА_4 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем, надавав йому матеріальну та моральну підтримку, а тому в порядку ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем, що прийняв спадщину, ґрунтуються на вимогах закону та не суперечать п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Доводи апелянтів на порушення їх прав співвласників при розгляді цієї справи є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.

Навпаки, як вбачається з копії нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_12 ( а.с. 307-308 ) остання не оспорювала право власності ОСОБА_4 на 38/78 частин вищезазначеного будинку і повідомляла останнього відповідно до вимог ст. 362 ЦК України про свій намір продати свою частку будинку.

Наявність в судових органах інших спорів між нинішніми співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1: ОСОБА_6 та ОСОБА_14 (який став власником 38/78 частин будинку на підставі договору міни з ОСОБА_4 ) не є підставою для скасування оскаржуваного рішення районного суду.

Між тим, ухвалюючи рішення про визнання права власності на частину спірного будинку в порядку спадкування за померлими особами: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, районний суд на порушення вимог ч.4 ст. 25 ЦК України не врахував, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тому визнавати за померлими особами наявність будь-якого права на час розгляду справи у суду не було правових підстав.

У зв'язку з чим судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визнання за померлими особами: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 права власності на частину спірного будинку в порядку спадкування за законом підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3. ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 липня 2011 року змінити, скасувавши його в частині:

- визнання за ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як такими, що фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в рівних частинах по 19/78 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих в АДРЕСА_1;

- визнання за ОСОБА_8 як такого, що фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на 9,5/78 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих в АДРЕСА_1

та відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: