Справа №333/6545/13-ц
Провадження №2/333/2946/13
У Х В А Л А

Іменем України

23 серпня 2013 року
м.
Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши
заяву про забезпечення позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
свідоцтв про право на спадщину
недійсними, визнання права власності
на квартиру у порядку спадкування за
законом, про витребування майна з
чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комунарського районного
суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання свідоцтв
про право на спадщину недійсними,
визнання права власності на квартиру у
порядку спадкування за законом, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

22.08.2013 року ухвалою суду провадження у
справі відкрито.

23.08.2013 року до Комунарського районного
суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1
про забезпечення позову, в якій заявник
просить суд з метою забезпечення
позову накласти арешт на квартиру
АДРЕСА_1.

Суд розглядає заяву про забезпечення
позову за правилами ст. 153 ЦПК України
без повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Суддя, розглянувши заяву про
забезпечення позову дійшов наступного
висновку.

Відповідно до ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи після
відкриття провадження, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов, вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності, інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Також вид забезпечення позову має бути
співмірним із заявленими позивачем
вимогами. Ці обставини є істотними і
необхідними для забезпечення позову,
але в заяві вони відсутні, як і будь-які
докази необхідності забезпечення
позову, що унеможливлює накладення
арешту на зазначене майно.

У змісті ч.1 ст. 152 ЦПК України
вбачається, що накладення арешту на
майно відповідача допускається лише
за умови, що майно належить
відповідачу, та є необхідність саме у
цьому виді забезпечення позову.

Позивач не надав будь-яких відомостей
про майно, на яке він просить накласти
арешт в якості забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» зазначено, що
вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення заяви про
забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.151-153, 208-210 ЦПК України,
суддя,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви про забезпечення
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання свідоцтв про право на
спадщину недійсними, визнання права
власності на квартиру у порядку
спадкування за законом, про
витребування майна з чужого
незаконного володіння - відмовити.

Копію цієї ухвали направити заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п`яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М.
Дмитрієва