АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3844/2013
інстанції - Крапівіна О.П.
Доповідач: Вербицька Л.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 13 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Вербицької Л.І.

Суддів: Радченка С.В.

Слюсаренко О.В.

При секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» на рішення
Генічеського районного суду
Херсонської області від 01 жовтня 2013
року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (надалі ПАТ КБ
«Приватбанк») звернулося до суду з
зазначеним позовом посилаючись на те,
що відповідно до умов договору №
HEIORX00730078 від 26.03.2007 року ОСОБА_2 отримав
кредит у розмірі 8080,80 грн. зі сплатою 12%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку з невиконанням
позичальником зобов'язань за кредитним
договором станом на 19.03.2013 року
утворилася заборгованість в сумі 22981,61
грн., яка складається з: 3506,66 грн. -
заборгованість за кредитом, 10115,69 грн. -
заборгованість за відсотками за
користування кредитом, 7788,71 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань, 500 грн. - фіксована частина
штрафу, 1070,55 грн. - процентна складова
штрафу.

Посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК
України позивач просив стягнути з
відповідача на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором № HEIORX00730078 від
26.03.2007 року в сумі 22981,61 грн. та судові
витрати.

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 01 жовтня 2013
року позов ПАТ КБ «Приватбанк»
залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк», посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить рішення
Генічеського районного суду
Херсонської області від 01 жовтня 2013
року скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду апеляційної інстанції
не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції керувався ст. 267 ЦК
України та виходив з того, що позивачем
не було надано суду доказів на
підтвердження домовленості між
сторонами про збільшений строк
позовної давності, тому у даних
правовідносинах застосовував
загальний строк позовної давності у
три роки, який позивачем було
пропущено, у зв'язку з чим відмовив у
задоволенні позову. При цьому суд також
керувався п.7 ч. 11 ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів»,
відповідно до якої кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Проте, до таких висновків суд першої
інстанції прийшов у порушення норм
матеріального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 26 березня 2007 року
між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № HEIORX00730078,
згідно умов якого останній отримав
кредит в сумі 8050,80 грн. строком до 26
березня 2009 року зі сплатою 12% річних на
суму залишку заборгованості по
кредиту. (а. с. 5)

У судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача надав
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам, затверджені наказом №
391 від 21.03.2006 року. Зазначені умови діяли
на час укладання кредитного договору
від 26.03.2007 року з ОСОБА_2

З пункту 5.5 зазначених Умов вбачається,
що терміни позовної давності по
вимогах про стягнення кредиту,
відсотків за користування кредитом,
винагороди, неустойки - пені, штрафів за
даним договором встановлюється
сторонами тривалістю п'ять років.

Згідно умов кредитного договору строк
дії договору встановлено до 26.03.2009 року.
Отже, перебіг строку позовної давності
у спірних правовідносинах
закінчується 26.03.2014 року. При цьому
позивач звернувся до суду з позовом
29.05.2013 року, тобто до закінчення строку
позовної давності.

Таким чином, ухвалюючи оскаржуване
рішення, суд першої інстанції не
з'ясував, які умови надання споживчого
кредиту діяли на час укладення
договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та
ОСОБА_2, а тому безпідставно дійшов
висновку про пропуск позивачем строку
позовної давності, у зв'язку з чим
необґрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач у порушення вимог закону та
умов кредитного договору зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконав, у зв'язку з чим відповідно
до розрахунку станом на 19.03.2013 року
утворилася заборгованість в сумі 22981,61
грн., яка складається з: 3506,66 грн. -
заборгованості за кредитом; 10115,69 грн. -
заборгованості по процентам за
користування кредитом; 7788,71 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; штрафу - 1570,55
грн. (а. с. 4)

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
зі сплатою передбачених умовами
договору процентів, пені та штрафів, є
обґрунтованими, тому приходить до
висновку, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»
про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості
в розмірі 22981,61 грн., яка складається з:
3506,66 грн. - заборгованості за кредитом,
10115,69 грн. - заборгованості за
відсотками за користування кредитом,
7788,71 грн. - пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань, 1570,55 грн. -
штрафу, - підлягають задоволенню.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду як таке, що
ухвалено з порушенням норм
матеріального права, підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» у
повному обсязі, з наведених вище
підстав.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання суду на те, що позивачем до
позовної заяви додано умови надання
кредиту, які містять посилання на
наявність додаткових угод щодо
строків позовної давності, а такі угоди
не надані, оскільки відповідно до
вимог, передбачених ч.4 ст. 10 ЦПК України
суд не вжив заходів щодо з'ясування
фактичних обставин справи, від яких
залежить правильне вирішення спору.
Так, згідно зазначеної норми закону суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджає про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.
Оскільки додані до позовної заяви
умови надання кредиту не містять дати
складання та затвердження, суд мав
вжити заходи щодо з'ясування наявності
тих умов кредитування, які діяли на час
укладання кредитної угоди. Такі
обставини були з'ясовані судом
апеляційної інстанції.

Також слід зазначити, що ухвалюючи
оскаржуване рішення суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що
відповідно до ст. 267 ЦК України
відповідач не заявляв про застосування
судом строку позовної давності, що
виключає можливість застосування
цього строку та відмови у задоволенні
позовних вимог з цих підстав

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати, тому сплачені
апелянтом судові витрати в сумі 344 грн.
73 коп., підлягають стягненню з ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
ст.ст. 526, 1049, 1054 ЦК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 01 жовтня 2013
року скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
№ HEIORX00730078 від 26.03.2007 року в сумі 22981,61
грн., з яких: 3506,66 грн. - заборгованість
за кредитом, 10115,69 грн. - відсотки за
користування кредитом, 7788 грн. - пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань, 1570,55
грн. - штраф.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судові
витрати у розмірі 344,73 грн.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: