справа № 208/2796/13-ц
№ провадження 2/208/1230/13
РІШЕННЯ

Іменем
України

12 липня 2013 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: головуючого, судді
Ізотова В.М., при секретарі Кушта І.О., за
участю представника позивачки -
адвоката ОСОБА_1, позивачки ОСОБА_2, та
відповідачки ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Сектор
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб Заводського району м.
Дніпродзержинська, «про визнання особи
такою, що втратила право користуватися
житлом, про усунення перешкод у
користуванні житловим будинком»,

в с т а н о в и в

Позивачка звернулась до суду із
зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої
вимоги тим, що вона є власником будинку
АДРЕСА_1, в якому зареєстрована її
донька - відповідачка ОСОБА_3 В зв'язку з
тим що відповідачка ОСОБА_3 у середині
2011 року виїхала з будинку та стала
проживати за іншою адресою, вона
(позивачка) просить суд усунути
перешкоди в користуванні нею належним
їй будинком, шляхом визнання
відповідачки такою що втратила право
користуватися зазначеним будинком, та
зобов'язати Сектор громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб
Заводського району м.
Дніпродзержинська відмінити
реєстрацію відповідачки у спірному
будинку.

В судовому засіданні позивачка та її
представник підтримали позов,
посилаючись на зазначені у позові
обставини, пояснивши, що факт
реєстрації відповідачки у будинку що
належить позивачці порушує права
позивачки, оскільки змушує її нести
додаткові витрати з оплати комунальних
послуг, а також перешкоджає вільному
користуванню та розпорядженню
будинком.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала,
просила в його задоволені відмовити,
пояснивши суду, що з дитинства вона
проживала в належному її матері -
позивачці ОСОБА_2, будинку АДРЕСА_1.
Позивачка більш 10 років в будинку не
проживає. В цьому будинку, крім неї
(відповідачки) також зареєстрована і
проживає її (відповідачки) старша
донька - ОСОБА_5 Починаючи з 2008 року мати
і донька стали перешкоджати їй у
проживанні у будинку і їх стосунки з
матір'ю та донькою стали неприязні. А
коли у 2012 році, по ініціативі матері та
доньки половину будинку де вона
(відповідачка) проживала, відключили
від тепло та газопостачання, вона
вимушена була переїхати проживати в
квартиру яка належить її свекрові.
Свого житла вона не має.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є
донькою відповідачки і проживає у
АДРЕСА_1, який належить її бабусі -
позивачці ОСОБА_2 Бабуся вже більше 10
років у зазначеному будинку не
проживає, а між нею (свідком) та матір'ю
(відповідачкою) часто виникали сварки,
іноді доходило до бійок, з приводу
користування будинком. В березня 2012
року, після того як частину будинку, в
якій проживала відповідачка, за
несплату відключили від тепло та
газопостачання, відповідачка
переїхала проживати до іншої квартири.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є
молодшою донькою відповідачки ОСОБА_3
ЇЇ мати та старша сестра - ОСОБА_5
проживали у АДРЕСА_1, який належить її
бабусі - позивачці ОСОБА_2 Бабуся більше
десяти років у будинку не проживає. Їй
відомо, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 існують
неприязні стосунки і, після того як з
ініціативи бабусі та ОСОБА_5 частина
будинку де проживала відповідачка
ОСОБА_3, була відключена від тепло та
газопостачання, відповідачка ОСОБА_3
вимушена була переїхати на квартиру
яка належить її (відповідачки)
свекрові.

Допитавши сторони та свідків, вивчивши
матеріали справи, суд дійшов до
наступного висновку.

Статтею 319 ЦК передбачено, що власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2
є власницею будинку АДРЕСА_1. а тому має
законне право володіти, користуватися
та розпоряджатися цим будинком на
власний розсуд.

Крім того, в зазначеному будинку була
зареєстрована у якості члена сім'ї і
проживала донька власниці будинку -
відповідачка ОСОБА_3, що підтвердили в
судовому засіданні сторони і свідки.

З березня 2012 року відповідачка ОСОБА_3 в
зазначеному будинку не проживає з
причини виникнення між відповідачкою
та позивачкою і її (відповідачки)
донькою, яка також зареєстрована та
проживає в зазначеному будинку,
неприязних стосунків, та відключення
частини будинку в якому відповідачка
проживала від тепло та газопостачання,
що також підтвердили в судовому
засіданні сторони та свідки.

Із матеріалів справи, зокрема з
позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_2
звернулась до суду з позовними
вимогами про визнання відповідачки
такою, що втратили право користування
жилим приміщенням, та зняття її з
реєстрації. При цьому, в якості правої
підстави своїх вимог, позивачка
зазначила, як ст. 391 ЦК України, яка
передбачає усунення перешкод власнику
у користуванні та розпорядженні своєю
власністю, так і ст. 405 ЦК України, яка
передбачає визнання осіб такими, що
втратили право користування житловим
будинком.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Частиною першою ст. 156 ЖК України
передбачено, що члени сім'ї власника
будинку, які проживають разом з ним у
будинку, що йому належить, користуються
жилим приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
жилим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
ч.2 ст. 64 ЖК України, тобто дружина
власника квартири, їхні діти і батьки, а
також інші особи.

Відповідачка ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1
була зареєстрована як член сім'ї
власника будинку, що підтвердила в
судовому засіданні і власниця будинку -
позивачка ОСОБА_2, а тому відповідачка у
встановленому законом порядку набула
права користування зазначеним
будинком.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

У серпні 2012 року відповідачка, з
причини виниклих між власницею будинку
та своєю донькою, яка також проживає в
цьому будинку, неприязних стосунків,
вимушена була залишити будинок та
переїхати на проживання в квартиру що
їй не належить, і ці обставини не можуть
бути розцінені судом як не проживання в
зазначеному будинку без поважних
причин.

Що стосується стверджень позивачки
щодо усунення перешкод які їй чинить
відповідачка, суд враховує, що
позивачем не надано суду жодних
доказів того, що вона несе додаткові
витрати з оплати будинку в зв'язку з
реєстрацією в ньому відповідачки, а
щодо доводів про те, що відповідачка
перешкоджає їй (позивачці) вільно
користуватися будинком, то вони
спростовуються тим фактом, що ні
позивачка, ні відповідачка в будинку
АДРЕСА_1 не проживають, а відповідно і
не користуються та не чинять в цьому
одне одному перешкод. Позивачем не
доведено факт порушення її прав
власника будинку реєстрацією в цьому
будинку відповідачки.

Особа, яка вселилася в будинок
(квартиру) як член сім'ї власника цього
будинку, не може бути позбавлена права
на користування цим житлом після
припинення сімейних відносин з
власником будинку на підставі правових
норм, якими регулюється право
власності.

Припинення сімейних відносин з
власником будинку не позбавляє
колишніх членів його сім'ї права
користування займаним приміщенням.

Враховуючи викладене та керуючись.
ст.ст. 319,391, 406 ЦК України, та ст.ст. 209, 214,
218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
особи такою, що втратила право
користуватися житлом, про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Заводський районний суд
м. Дніпродзержинська шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
Ізотов В. М.