Справа № 706/1331/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2013 року
м.Христинівка

Христинівський районний суд
Черкаської області

В складі головуючого - судді
Орендарчука М.П.

при секретарі Танькову В.І.,

за участю представника позивача
Школьної О.В.,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Поліщка В.П.

третя особа не з»явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Христинівці
Черкаської області цивільну справу за
позовами прокурора Христинівського
району в інтересах Христинівської РДА
до Великосевастянівської сільської
ради, ОСОБА_2, третя особа відділ
Держземагенства, про визнання
незаконними і скасування рішень,
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки та повернення землі

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Христинівського району
звернувся до суду в інтересах
Христинівської РДА із позовами до
Великосевастянівської сільської ради,
ОСОБА_2, третя особа відділ
Держземагенства.

Просив суд:

Визнати незаконним і скасувати
рішення Великосевастянівської
сільської ради № 30-3/V від 01.06.2010 року та
№ 33-2/V від 30.08.2010 року.

Визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки водного фонду
площею 3,7 га, що розташована в
адміністративних межах с. Велика
Севастянівка Христинівського району
Черкаської області, кадастровий номер -
:04:002:0055, від 01.09.2010 року,
зареєстрований у Христинівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 27
вересня 2010 року за № 04.

Зобов'язати ОСОБА_2, (ідентиф. код
НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий
Христинівським РВ УМВС 24.11.1998 року,
адреса: АДРЕСА_1) повернути
Христинівській районній державній
адміністрації земельну ділянку
водного фонду площею 3,7 га, вартістю 204
980 грн., що розташована в
адміністративних межах с. Велика
Севастянівка Христинівського району
Черкаської області, кадастровий номер -
:04:002:0055

Судові витрати у справі
покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що
проведеною прокуратурою
Христинівського району Черкаської
області перевіркою за додержанням
законів у природоохоронній сфері
встановлено порушення вимог
законодавства при наданні в
користування ОСОБА_2 земельної ділянки
водного фонду.

Так, відповідно до рішення
Великосевастянівської сільської ради
Христинівського району Черкаської
області № 30-3/V від 01.06.2010 року
затверджена технічна документація із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), виготовленою приватним
підприємством «Землепроект-Плюс» на
земельну ділянку водного фонду
загальною площею 3,7 га та згідно
рішення сесії Великосевастянівської
сільської ради Христинівського району
Черкаської області № 33-2/V від 30.08.2010
року передано дану земельну ділянку на
праві оренди ОСОБА_2.

Вказана земельна ділянка надана в
середньострокову оренду, а саме на 20
років, для риборозведення з орендною
платою 6333 гривні 90 копійок в рік.

01 вересня 2010 року між
Великосевастянівською сільською радою
та ОСОБА_2 на підставі зазначених вище
рішень сесії Великосевастянівської
сільської ради № 30-3/V від 01.06.2010 року та
№ 33-2/V від 30.08.2010 року укладено договір
оренди земельної ділянки водного
фонду, відповідно до умов якого
орендодавець передає, а орендар
приймає у строкове платне користування
землі водного фонду для риборозведення
- земельна ділянка площею 3,7 га,
вартістю 204 980 грн., кадастровий номер -
:04:002:0055, яка знаходиться в межах
населеного пункту с. Велика
Севастянівка Христинівського району
Черкаської області.

27 вересня 2010 року вищевказаний
договір оренди землі зареєстрований у
Христинівському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» за № 04.

На підставі вказаного договору
оренди між Великосевастянівською
сільською радою та ОСОБА_2 складено акт
приймання-передачі земельної ділянки,
згідно з яким Великосевастянівська
сільська рада передала, а ОСОБА_2
прийняв у строкове платне користування
строком на 20 років земельну ділянку
площею 3,7 га водного фонду в межах села
Велика Севастянівка Христинівського
району Черкаської області.

Вказані вище рішення
Великосевастянівської сільської ради
№ 30-3/V від 01.06.2010 року та № 33-2/V від 30.08.2010
року та укладений на їх підставі
договір оренди землі водного фонду від
27.09.2010 року суперечать вимогам
Земельного та Водного кодексів
України, у зв'язку з чим мають бути
визнані недійсним з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.58 Земельного
кодексу України до земель водного
фонду відносяться землі, зайняті:
морями, озерами, водосховищами, іншими
водними об'єктами, болотами, а також
островами, не зайнятими лісами;
прибережними захисними смугами, вздовж
морів, річок та навколо водойм, крім
земель, зайнятих лісами;
гідротехнічними, іншими
водогосподарськими спорудами та
каналами, а також землі виділені під
смуги відведення для них; береговими
смугами водних шляхів.

Згідно із статтею 59 Земельного
кодексу України землі водного фонду
можуть перебувати у державній,
комунальній та приватній власності.
Громадянам та юридичним особам за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування
можуть передаватися на умовах оренди
земельні ділянки прибережних захисних
смуг, смуг відведення і берегових смуг
водних шляхів, а також озера,
водосховища, інші водойми та острови
для сінокосіння, рибогосподарських
потреб, культурно-оздоровчих,
рекреаційних, спортивних і туристичних
цілей, проведення науково-дослідних
робіт тощо.

Передача водних об'єктів (їх частин)
загальнодержавного значення в оренду
(на момент виникнення спірних
правовідносин) регулюється ст. 51
Водного кодексу України, та п. 4 ст. 59
Земельного кодекс України, згідно якої
орендодавцями водних об'єктів
загальнодержавного значення є Кабінет
Міністрів України та місцеві державні
адміністрації.

Категорія водного об'єкта
визначається у відповідності до ст. 5
Водного кодексу України та наказом
Державного комітету України по водному
господарству № 41 від 3 червня 1997,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 06.01.1998 за № 2/2442.

Так, до водних об'єктів
загальнодержавного значення,
відповідно до ст. 5 Водного кодексу
України, належать серед інших
поверхневі води (озера, водосховища,
річки і канали), що знаходяться і
використовуються на території більш як
однієї області та їх притоки всіх
порядків, а також ставки, що
знаходяться в басейнах річок
загальнодержавного значення.

До водних об'єктів місцевого
значення належать: поверхневі води, що
знаходяться і використовуються в межах
однієї області і які не віднесені до
водних об'єктів загальнодержавного
значення.

З наведеного вбачається, що законом
визначено вичерпний перелік об'єктів
загальнодержавного значення (ст. 5
Водного кодексу України).

Разом із тим, згідно із наказом
Держводгоспу України від 3 червня 1997
№41 «Про затвердження Переліку річок та
водойм, що віднесені до водойм об'єктів
місцевого значення», зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 06.01.1998 за
№ 2/2442, затверджений «Перелік річок та
водойм, що віднесені до водних об'єктів
місцевого значення» (далі Перелік).

Згідно даного Переліку водні об'єкти
місцевого значення у Черкаській
області відсутні.

Вказане також підтверджується листом
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Черкаській області №7327/05 від 27.12.2012 та
роз'ясненням Державного управління
екобезпеки в Черкаській області від
16.06.1999 №1-8/721, відповідно до яких усі
водні об'єкти Черкаської області
віднесені до водних об'єктів
загальнодержавного значення.

Оскільки спірна земельна ділянка
відноситься до земель водного фонду, а
замкнута водойма у с. Велика
Севастянівка Христинівського району
Черкаської області площею 3,7 га, що
входить до їх складу відноситься до
водних об'єктів загальнодержавного
значення, то, відповідно до ст.51 Водного
кодексу України рішення про надання
її в оренду може прийматися виключно
Кабінетом Міністрів України або
місцевими державними адміністраціями.

В даному випадку рішення щодо
розпорядження земельною ділянкою
водного фонду площею 3,7 га прийнято не
Христинівською райдержадміністрацією,
а органом місцевого самоврядування
поза межами наданих повноважень.

Окрім того, Великосевастянівською
сільською радою при прийнятті рішення
про передачу земельної ділянки
водного фонду гр. ОСОБА_2 взято до
уваги технічну документацію із
землеустрою, яка вимогам
законодавства не відповідала.

Так, ст. 123 Земельного кодексу України
(редакція на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування. Рішення
зазначених органів приймається на
підставі проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у разі
надання у користування земельних
ділянок, межі яких не встановлені в
натурі (на місцевості).

Статтею 20 Закону України «Про
землеустрій» передбачено, що
землеустрій проводиться в
обов'язковому порядку на землях усіх
категорій незалежно від форми
власності в разі надання, вилучення
(викупу), відчуження земельних ділянок.
Види документації із землеустрою
визначені ст. 25 Закону України «Про
землеустрій».

У відповідності до ст. 50 Закону
України «Про землеустрій» (в редакції
на час виникнення спірних
правовідносин), проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
складаються у разі надання, передачі,
вилучення (викупу), відчуження
земельних ділянок. Проект землеустрою
повинен містити матеріали його
погодження, а саме відповідні висновки
територіальних органів з питань
земельних ресурсів,
санітарно-епідеміологічного контролю,
охорони культурної спадщини та охорони
навколишнього природного середовища.

Таким чином, в порушення вимог ст. ст.
20, 25, 50 Закону України «Про землеустрій»
рішення Великосевастянівської
сільської ради №30-3/У від 01.06.2010 року
прийняте без проекта відведення
земельної ділянки водного фонду площею
3,7 га, що розташована в межах с. Велика
Севастянівка.

Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу
України визначено компетенцію
сільських, селищних, міських рад при
розпорядженні земельними ділянками, що
відносяться до комунальної власності
відповідних територіальних громад.

Згідно ч. 3 ст. 84 Земельного кодексу
України землі під водними об'єктами
загальнодержавного значення, в даному
випадку це спірна земельна ділянка
водного фонду загальною площею 3,7 га, не
може передаватись в комунальну
власність.

Враховуючи вище викладене, рішення
Великосевастянівської сільської ради
Христинівського району Черкаської
області №30-3/V від 01.06.2010 та №33-2/У від
30.08.2010 року суперечать принципам
законності, верховенства права,
встановлених ст. 4 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частина 1 ст. 203 Цивільного кодексу
України встановлює, що зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Відповідно ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України встановлено, підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 Цивільного
кодексу України визначено, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Враховуючи викладене та зважаючи на
те, що оспорюваний договір укладено з
порушенням вимог ст. 51 Водного кодексу
України, він відповідно до ст.ст. 16, 203, 215
Цивільного кодексу України, ст.152
Земельного кодексу України підлягає
визнанню недійсним.

Відповідно до ст. 216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Оскаржуваним рішенням і діями щодо
передачі спірної земельної ділянки в
оренду порушені права Христинівської
районної державної адміністрації як
органу виконавчої влади, через який за
приписами земельного законодавства
держава реалізує повноваження
власника спірної земельної ділянки, а
також інтереси держави у сфері
контролю за використанням та охороною
земель.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в судах у
випадках, визначених законом.

Згідно зі ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» підставою представництва
в суді інтересів держави є наявність
порушень або загрози порушень
інтересів держави.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави.

Незаконне надання в оренду спірної
земельної ділянки порушує інтереси
держави у сфері контролю за
використанням та охороною земель,
ефективного використання земельних
ресурсів.

Вказане відповідно до п. 2 ст. 121
Конституції України, ст. 36-1 Закону
України «Про прокуратуру» є підставою
для захисту інтересів держави органами
прокуратури шляхом пред'явлення цього
позову.

Позивачем за даним позовом є
Христинівська районна державна
адміністрація, яка відповідно до ст. 51
Водного кодексу України, ст.ст. 17, 122, п.12
Перехідних положень Земельного
кодексу України (на час прийняття
рішення) до розмежувань земель
державної і комунальної власності
наділена повноваженнями щодо
розпорядження землями на відповідній
території.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що
виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав позовні
вимоги, посилаючись на обставини,
зазначені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та представник
Великосевастянівської сільської ради
Поліщук Василь Павлович в судове
засідання не з»явилися, надали суду
заяви в яких просять суд слухати справу
у їх відсутність позов визнають
повністю проти його задоволення не
заперечують.

Представник третьої особи в судове
засідання не з»явився, надав суду заяву
в якій просить суду слухати справу у
його відсутність.

Судом встановлені такі
факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Відповідно зі статтею 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як в межах заявлених вимог та
на підставі доданих доказів. Частиною 2
статті 11 ЦПК України передбачено, що
особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами на
власний розсуд.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України
суд лише сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи для чого
роз'яснює особам, які беруть участь у
справі, їх права та обов'язки,
попереджає про наслідки вчинення або
невчинення процесуальних дії і сприяє
здійсненню їхніх прав у випадках,
встановлених цим Кодексом.

Обов'язок доказування відповідно зі
статтею 10 ЦПК покладений на сторони у
справі. Крім того, відповідно зі
статтею 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Відповідно зі статтею 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні.

Згідно зі ст.133 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі і вважають, що
подання потрібних доказів є неможливим
або у них є складнощі в поданні цих
доказів, мають право заявити
клопотання про забезпечення цих
доказів.

Способами забезпечення судом доказів є
допит свідків, призначення експертизи,
витребування та (або) огляд доказів, у
тому числі за їх місцезнаходженням. У
необхідних випадках судом можуть бути
застосовані інші способи забезпечення
доказів.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази: оригінали договорів оренди
землі, укладених 01.06.2005 році, актів
прийняття-передачі об'єкта оренди від
2005року (до справи долучені копії цих
документів), копії державних актів на
право власності на земельну ділянку,
відомостей про виплату орендної плати
інші письмові докази, суд вважає, що у
задоволенні позовів необхідно
відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що 01 вересня 2010 року
між Великосевастянівською сільською
радою та ОСОБА_2 на підставі зазначених
вище рішень сесії
Великосевастянівської сільської ради
№ 30-3/V від 01.06.2010 року та № 33-2/V від 30.08.2010
року укладено договір оренди земельної
ділянки водного фонду, відповідно до
умов якого орендодавець передає, а
орендар приймає у строкове платне
користування землі водного фонду для
риборозведення - земельна ділянка
площею 3,7 га, вартістю 204 980 грн.,
кадастровий номер - :04:002:0055, яка
знаходиться в межах населеного пункту
с. Велика Севастянівка Христинівського
району Черкаської області.

27 вересня 2010 року вищевказаний договір
оренди землі зареєстрований у
Христинівському районному відділі
Черкаської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» за № 04.

На підставі вказаного договору оренди
між Великосевастянівською сільською
радою та ОСОБА_2 складено акт
приймання-передачі земельної ділянки,
згідно з яким Великосевастянівська
сільська рада передала, а ОСОБА_2
прийняв у строкове платне користування
строком на 20 років земельну ділянку
площею 3,7 га водного фонду в межах села
Велика Севастянівка Христинівського
району Черкаської області.

Вказані вище рішення
Великосевастянівської сільської ради
№ 30-3/V від 01.06.2010 року та № 33-2/V від 30.08.2010
року та укладений на їх підставі
договір оренди землі водного фонду від
27.09.2010 року суперечать вимогам
Земельного та Водного кодексів
України, у зв'язку з чим мають бути
визнані недійсним з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.58 Земельного
кодексу України до земель водного
фонду відносяться землі, зайняті:
морями, озерами, водосховищами, іншими
водними об'єктами, болотами, а також
островами, не зайнятими лісами;
прибережними захисними смугами, вздовж
морів, річок та навколо водойм, крім
земель, зайнятих лісами;
гідротехнічними, іншими
водогосподарськими спорудами та
каналами, а також землі виділені під
смуги відведення для них; береговими
смугами водних шляхів.

Згідно із статтею 59 Земельного кодексу
України землі водного фонду можуть
перебувати у державній, комунальній та
приватній власності. Громадянам та
юридичним особам за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися на
умовах оренди земельні ділянки
прибережних захисних смуг, смуг
відведення і берегових смуг водних
шляхів, а також озера, водосховища, інші
водойми та острови для сінокосіння,
рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт
тощо.

Передача водних об'єктів (їх частин)
загальнодержавного значення в оренду
(на момент виникнення спірних
правовідносин) регулюється ст. 51
Водного кодексу України, та п. 4 ст. 59
Земельного кодекс України, згідно якої
орендодавцями водних об'єктів
загальнодержавного значення є Кабінет
Міністрів України та місцеві державні
адміністрації.

Категорія водного об'єкта визначається
у відповідності до ст. 5 Водного
кодексу України та наказом Державного
комітету України по водному
господарству № 41 від 3 червня 1997,
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 06.01.1998 за № 2/2442.

Так, до водних об'єктів
загальнодержавного значення,
відповідно до ст. 5 Водного кодексу
України, належать серед інших
поверхневі води (озера, водосховища,
річки і канали), що знаходяться і
використовуються на території більш як
однієї області та їх притоки всіх
порядків, а також ставки, що
знаходяться в басейнах річок
загальнодержавного значення.

До водних об'єктів місцевого значення
належать: поверхневі води, що
знаходяться і використовуються в межах
однієї області і які не віднесені до
водних об'єктів загальнодержавного
значення.

З наведеного вбачається, що законом
визначено вичерпний перелік об'єктів
загальнодержавного значення (ст. 5
Водного кодексу України).

Разом із тим, згідно із наказом
Держводгоспу України від 3 червня 1997
№41 «Про затвердження Переліку річок та
водойм, що віднесені до водойм об'єктів
місцевого значення», зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України 06.01.1998 за
№ 2/2442, затверджений «Перелік річок та
водойм, що віднесені до водних об'єктів
місцевого значення» (далі Перелік).

Згідно даного Переліку водні об'єкти
місцевого значення у Черкаській
області відсутні.

Вказане також підтверджується листом
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Черкаській області №7327/05 від 27.12.2012 та
роз'ясненням Державного управління
екобезпеки в Черкаській області від
16.06.1999 №1-8/721, відповідно до яких усі
водні об'єкти Черкаської області
віднесені до водних об'єктів
загальнодержавного значення.

Оскільки спірна земельна ділянка
відноситься до земель водного фонду, а
замкнута водойма у с. Велика
Севастянівка Христинівського району
Черкаської області площею 3,7 га, що
входить до їх складу відноситься до
водних об'єктів загальнодержавного
значення, то, відповідно до ст.51 Водного
кодексу України рішення про надання
її в оренду може прийматися виключно
Кабінетом Міністрів України або
місцевими державними адміністраціями.

В даному випадку рішення щодо
розпорядження земельною ділянкою
водного фонду площею 3,7 га прийнято не
Христинівською райдержадміністрацією,
а органом місцевого самоврядування
поза межами наданих повноважень.

Окрім того, Великосевастянівською
сільською радою при прийнятті рішення
про передачу земельної ділянки
водного фонду гр. ОСОБА_2 взято до
уваги технічну документацію із
землеустрою, яка вимогам
законодавства не відповідала.

Так, ст. 123 Земельного кодексу України
(редакція на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування. Рішення
зазначених органів приймається на
підставі проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у разі
надання у користування земельних
ділянок, межі яких не встановлені в
натурі (на місцевості).

Статтею 20 Закону України «Про
землеустрій» передбачено, що
землеустрій проводиться в
обов'язковому порядку на землях усіх
категорій незалежно від форми
власності в разі надання, вилучення
(викупу), відчуження земельних ділянок.
Види документації із землеустрою
визначені ст. 25 Закону України «Про
землеустрій».

У відповідності до ст. 50 Закону України
«Про землеустрій» (в редакції на час
виникнення спірних правовідносин),
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок складаються у разі
надання, передачі, вилучення (викупу),
відчуження земельних ділянок. Проект
землеустрою повинен містити матеріали
його погодження, а саме відповідні
висновки територіальних органів з
питань земельних ресурсів,
санітарно-епідеміологічного контролю,
охорони культурної спадщини та охорони
навколишнього природного середовища.

Таким чином, в порушення вимог ст. ст. 20,
25, 50 Закону України «Про землеустрій»
рішення Великосевастянівської
сільської ради №30-3/У від 01.06.2010 року
прийняте без проекта відведення
земельної ділянки водного фонду площею
3,7 га, що розташована в межах с. Велика
Севастянівка.

Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу
України визначено компетенцію
сільських, селищних, міських рад при
розпорядженні земельними ділянками, що
відносяться до комунальної власності
відповідних територіальних громад.

Згідно ч. 3 ст. 84 Земельного кодексу
України землі під водними об'єктами
загальнодержавного значення, в даному
випадку це спірна земельна ділянка
водного фонду загальною площею 3,7 га, не
може передаватись в комунальну
власність.

Враховуючи вище викладене, рішення
Великосевастянівської сільської ради
Христинівського району Черкаської
області №30-3/V від 01.06.2010 та №33-2/У від
30.08.2010 року суперечать принципам
законності, верховенства права,
встановлених ст. 4 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частина 1 ст. 203 Цивільного кодексу
України встановлює, що зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Відповідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України встановлено, підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу
України визначено, якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

Враховуючи викладене та зважаючи на те,
що оспорюваний договір укладено з
порушенням вимог ст. 51 Водного кодексу
України, він відповідно до ст.ст. 16, 203, 215
Цивільного кодексу України, ст.152
Земельного кодексу України підлягає
визнанню недійсним.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Оскаржуваним рішенням і діями щодо
передачі спірної земельної ділянки в
оренду порушені права Христинівської
районної державної адміністрації як
органу виконавчої влади, через який за
приписами земельного законодавства
держава реалізує повноваження
власника спірної земельної ділянки, а
також інтереси держави у сфері
контролю за використанням та охороною
земель.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
громадянина або держави в судах у
випадках, визначених законом.

Згідно зі ст. 36-1 Закону України «Про
прокуратуру» підставою представництва
в суді інтересів держави є наявність
порушень або загрози порушень
інтересів держави.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави.

Незаконне надання в оренду спірної
земельної ділянки порушує інтереси
держави у сфері контролю за
використанням та охороною земель,
ефективного використання земельних
ресурсів.

Вказане відповідно до п. 2 ст. 121
Конституції України, ст. 36-1 Закону
України «Про прокуратуру» є підставою
для захисту інтересів держави органами
прокуратури шляхом пред'явлення цього
позову.

Позивачем за даним позовом є
Христинівська районна державна
адміністрація, яка відповідно до ст. 51
Водного кодексу України, ст.ст. 17, 122, п.12
Перехідних положень Земельного
кодексу України (на час прийняття
рішення) до розмежувань земель
державної і комунальної власності
наділена повноваженнями щодо
розпорядження землями на відповідній
території.

Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 15
Закону України «Про оренду землі»
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди (кадастровий
номер, місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Виходячи із змісту ст. 15 Закону
України «Про оренду землі» та
правової позиції Верховного суду
України, договір оренди землі
підлягає визнанню недійсним у разі
відсутності в ньому хоча б однієї із
істотних його умов, а також при
порушенні вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього
Закону.

Окрім того, оспорюваний договір
оренди земельної ділянки водного
фонду не містять умови передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
що є істотною умовою договору, а
тому позов підлягає до задоволення і
визнанню недійсним договору оренди

Керуючись ст.ст. 210 ч.1, 638 ч.1, 640 ч.3 ЦК
України, ст.ст.15 ч.1, 18, 20 Закону України
«Про оренду землі», ст. ст. 60, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним і скасувати
рішення Великосевастянівської
сільської ради № 30-3/V від 01.06.2010 року та
№ 33-2/V від 30.08.2010 року.

Визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки водного фонду
площею 3,7 га, що розташована в
адміністративних межах с. Велика
Севастянівка Христинівського району
Черкаської області, кадастровий номер -
:04:002:0055, від 01.09.2010 року,
зареєстрований у Христинівському
районному відділі Черкаської
регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 27
вересня 2010 року за № 04.

Зобов'язати ОСОБА_2, (ідентиф.
код НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2,
виданий Христинівським РВ УМВС 24.11.1998
року, адреса: АДРЕСА_1) повернути
Христинівській районній державній
адміністрації земельну ділянку
водного фонду площею 3,7 га, вартістю 204
980 грн., що розташована в
адміністративних межах с. Велика
Севастянівка Христинівського району
Черкаської області, кадастровий номер -
:04:002:0055

Стягнути солідарно із відповідачів на
користь держави судові витрати.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Черкаської області через
Христинівський районний суд
Черкаської області шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги з подачею
її копії до апеляційного суду.

Суддя М. П. Орендарчук