провадження №
справа № 431/2167/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

18 жовтня 2013 року Старобільський
районний суд Луганської області

у складі: головуючого
Воронкіна О.А.,

при секретарі
Савковій Т.Є.,

за участі позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Старобільську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
витребування майна із чужого
незаконного володіння, у якому просить
суд витребувати від відповідачів на її
користь належний їй на праві власності
будинок АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивачка
ОСОБА_1 посилається на те, що вона
являється власницею будинку АДРЕСА_1.
Право власності на вказаний будинок
було нею набуте на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом від
03 березня 1999 року. Своє право позивачка
зареєструвала в Старобільському РБТІ,
про що було на її ім.,я видано технічний
паспорт на житловий будинок
індивідуального житлового фонду. В
цьому будинку на теперішній час мешкає
її син ОСОБА_2 зі своєю родиною,
відповідачами по справі. Оскільки
ОСОБА_1 є людиною похилого віку, то вона
звернулася до своєї доньки з проханням
доглядати її, оскільки ОСОБА_2 цього
робити не бажає. У рахунок цього
позивачка ОСОБА_1 пообіцяла своїй
доньці, що вони з нею укладуть договір
довічного утримання, згідно з яким вона
передасть належний їй будинок АДРЕСА_1.
Однак відповідач ОСОБА_2 не бажає
добровільно залишати її будинок і
наполягає на тому, що він та його сім,я є
його власниками. З метою перевірки
вказаних даних позивачка звернулася до
Старобільського РБТІ з проханням
повідомити її, чи зареєстрував
хто-небудь право власності на вказаний
будинок, де їй повідомили, що ОСОБА_1 є
одноособовою власницею цього будинку.
Таким чином позивачка ОСОБА_1 вважає, що
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
незаконно володіють домоволодінням за
адресою: АДРЕСА_1, а тому просила суд
задовольнити позовну заяву в повному
обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні
цілком підтримала свої позовні вимоги
та просила суд витребувати від
відповідачів по справі на її користь
належний їй на праві власності будинок
АДРЕСА_1.

Відповідач та представник
відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за
дорученням - ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнав і пояснив, що
являється власником вказаного будинку
та не має підстав для задоволення
позивних вимог позивача.

Суд вислухавши пояснення сторін по
справі, дослідивши представлені
докази, вважає, що в задоволенні позову
слід відмовити виходячи з такого.

Відповідно до копії свідоцтва про
право приватної власності на житловий
будинок від 28.02.1990 року та копії
технічного паспорту на житловий
будинок від 29.09.1987 року, власником
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
є відповідач ОСОБА_2.

03.03.1999 року державним нотаріусом
Старобільської державної нотаріальної
контори Вербецькою Т.М. на підставі
заповіту, посвідченого Лиманською
сільською радою від 31.07.1979 року, ОСОБА_1
видано свідоцтво про право на спадщину
по заповіту після ОСОБА_7, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Старобільського районного
суду Луганської області від 20.09.2000 року
в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про
право власності на домоволодіння за
адресою: АДРЕСА_1, недійсним, усунення
перешкод в користуванні
домоволодінням та виселення було
відмовлено. Позов ОСОБА_2 задоволення
частково, визнано недійсним свідоцтво
про право на спадщину по заповіту,
видане державним нотаріусом 03.03.1999
року, за яким за ОСОБА_1 визнано право
власності на житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_7.
Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3,
неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право
часткової власності на ? частину
кожному на житловий будинок АДРЕСА_1

Згідно вимог ст. 387 ЦК України, власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа майном.

Проте судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується документально, а саме
копією свідоцтва про право приватної
власності на житловий будинок від
28.02.1990 року та копією технічного
паспорту на житловий будинок від 29.09.1987
року.

Крім цього, у відповідності до вимог ст.
60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог.

Позивачка не надала суду будь-яких
доказів того, що майно яке вона просить
витребувати у відповідачів належить
саме їй, не надала доказів про якісний
та кількісний склад цього майна і що
вони заволоділи цим майном без
належної правової підстави, а тому в
задоволені позову слід відмовити.

Ст.11 ЦПК України передбачає, що суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що вимоги позивача є
безпідставними, а тому в їх задоволенні
слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 210, 321, 387 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209,
212, 214-215, 256-259 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовної заяви
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про витребування майна із чужого
незаконного володіння - відмовити за
необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О.А.Воронкін