Справа № 1109/964/2012
Номер провадження 2/404/27/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2013 року Кіровський райсуд м. Кіровограда

в складі:

головуючого-судді - Бурко Р.В.

при секретарі - Полока Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним шлюбу та заповіту, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним шлюбу та заповіту.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його дід ОСОБА_4 помер.

Після смерті ОСОБА_4, відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала покійному згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.04.1993 року (1/2 частина) та свідоцтва про право на спадщину від 08.02.2006 року (1/2 частина), що підтверджується довідкою ОКП «КООБТІ»про належність нерухомого майна.

У встановленому законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Малогон В.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка зареєструвала спадкову справу та видала йому Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 27787336 від 12 серпня 2011 року.

При подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивачеві стало відомо, що на час смерті його дід перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою та склав заповіт на її ім'я, яким заповідав все належне майно.

Позивач вважає, що що на момент складання заповіту 09.06.2010 року та на момент укладання шлюбу його дід не розумів значення своїх дій, не міг проявити свідомого волевиявлення внаслідок загострення хвороби, а відповідачка скористалась таким його станом і примусила до складання заповіту на своє ім'я та укладання шлюбу. Так як після смерті дружини ОСОБА_4 почав систематично вживати алкогольні напої, внаслідок чого сильно погіршився його фізичний та психічний стан здоров»я.

Крім того, 08.06.2010 року він був оглянутий лікарем -психіатром вдома та йому встановлено діагноз: синдром інтелектуально-амнестичних порушень.

У зв»язку з цим позивач вважає, що волевиявлення ОСОБА_4 не було вільним і не відповідало його волі, а тому просить визнати недійсним шлюб та на підставі ст. 225 ЦК України та ч.ч. 2, 4 ст. 1257 ЦК України визнати недійсним заповіт ОСОБА_4, вчинений на користь ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Малогон В.О.

Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю та зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач та її представник в попередніх судових засіданнях позовні вимоги не визнали в повному обсязі, надали до суду письмові заперечення, в яких просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позову. В судові засідання, що були призначені на 17.01.2013 р. та на 30.01.2013 р. не з»явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.121, 131). Від відповідача до канцелярії суду надавалися заяви про перенесення судового засідання, у зв»язку з перебуванням її та її представника на лікарняному, однак жодних належних та допустимих доказів на пітвердження поважності причин не прибуття їх в судове засідання не надавали до суду, чим не виконали вимоги згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Таким чином, в силу вищенаведеної норми ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач та її представник повторно не з'явилися до суду без поважних причин та керуючись ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд визнав за можливе розглядати справу у відсутності відповідача та її предстанвика на підставі наявних у ній даних та доказів.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за таких підстав.

Статтями 11,15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, а також з інших правовідносин.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов»язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК України покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з»ясуванню обставин справи шляхом роз»яснення прав та обовязків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_6, який був рідним сином ОСОБА_4. Факт родинних відноси пітверджується свідоцтвом про народження батька позивача серії НОМЕР_3 та свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 (а.с.12).

09.06.2010 року дід позивача ОСОБА_4 заповів ОСОБА_3 належне йому майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. Заповіт був посвідчений 09.06.2010 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Письменною Л.І. (а.с. 75). 07.03.2011 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб сері НОМЕР_1 (а.с. 57).

ІНФОРМАЦІЯ_2 дід позивача ОСОБА_4 помер.

Після смерті діда позивача ОСОБА_4, відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.04.1993 року (1/2 частина) та свідоцтво про право на спадщину від 08.02.2006 року (1/2 частина), що підтверджується довідкою ОКП «КООБТІ»про належність нерухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У встановленому законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Малогон В.О. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, яка зареєструвала спадкову справу та видала йому Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 27787336 від 12 серпня 2011 року.

При подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивачеві стало відомо, що на час смерті його дід перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою та склав заповіт на її ім'я, яким заповідав все належне майно.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а разі її смерті за позовами інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Отже вказаною нормою встановлено, що підставою недійсності правочину може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент його укладення розуміти значення своїх дій або керувати ними.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення спірних правочинів суд відповідно до статті 145 ЦПК України призначав посмертну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до акту посмертної судово-психіатричної експертизи № 764 від 18.12.2012 року ОСОБА_4 станом на 09.06.2010 року та 07.05.2011 року виявляв ознаки тяжкого психічного захворювання в формі атеросклеротичної деменції. Тому ОСОБА_4 на момент реєстрації шлюбу 07.03.2011 року та при складанні заповіту 09.06.2010 року не був здатний розуміти значення своїх дій та/або керувати ними. (а.с. 114-116)

Зазначений висновок експертів є достатньо обґрунтованим, повним, ясним, не суперечить іншим матеріалам справи щодо психічного стану ОСОБА_4, містить докладний опис проведених досліджень, сумніви в його правильності у суду відсутні, у зв»язку з чим суд приймає його до уваги при ухвалені рішення по справі.

Частиною 2 ст. 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Отже, на підставі встановлених у судовому засіданні обставин, суд прийшов до висновку, що, даний шлюб є недійсним через неможливість померлого розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Крім тогоё суд вважає, що заповіт ОСОБА_4 від 09.06.2010 р., складений і посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Письменною Л.І., підглягає визнанню недійсним за наступних підстав.

Положення ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України, які поширюються на заповіт як на односторонній правочин, дійсно передбачають, що дії заповідача, спрямовані на досягнення певного результату, мають об'єктивно відображати його внутрішню волю і що таке волевиявлення повинно бути вільним.

Спадкування за заповітом регламентується главою 85 Цивільного Кодексу України. Зокрема, ст. ст. 1233,1234 ЦК України передбачено право на особисте розпорядження відносно належного майна на випадок смерті, фізичної особи з повною цивільною дієздатністю. Таке розпорядження виражається у вигляді складання заповіту, що є юридичним актом та відповідає волі заповідача. Заповідач має право на свій розсуд заповідати майно будь-яким особам, будь-яким чином визначити частки спадкоємців в спадщині, позбавити спадщини одного, кількох чи всіх спадкоємців за законом, не визначаючи такого позбавлення, а також включити до заповіту інші розпорядження передбачені правилами ЦК про спадкування, скасувати чи змінити заповіт.

Відповідно до ст.ст. 202, 1220, 1233, 1234 ЦК України заповіт є односторонньою угодою, в якій не передбачено жодних умов і зобов'язань для спадкодавця за його життя, і може мати негативні наслідки лише після смерті спадкодавця для інших осіб у вигляді позбавлення права на спадщину, а не для заповідача.

Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно розяснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоровя не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Таким чином, вищенаведені твердження позивача щодо стану ОСОБА_4 в момент укладання шлюбу та вчинення спірного правочину були ним доведені в судовому засіданні належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами,

За обставин, зазначених вище, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним шлюбу та заповіту підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 429 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі ст.ст. 202, 203, 225, 1220, 1233, 1234 1257, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, від імені якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним шлюбу та заповіту -задовольнити повністю.

Визнати недійсним шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований 07 березня 2011 року в Кіровському відділі державної реєстрації атків цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції у Кіровоградській області.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 09.06.2010 р., складений і посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Письменною Л.І., яким ОСОБА_4 заповів квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 429 грн. 20 коп.судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Кіровського Р. В. Бурко

районного суду

м.Кіровограда