Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 грудня 2013 р. Центральний районний
суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гусак М.І.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1, відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3.
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ земельної
ділянки в натурі між співвласниками,

В С Т А
Н О В И В:

В листопаді 2013 р. позивач звернулася
до суду з зазначеним позовом. В якому
просив виділити в натурі в земельній
ділянці між співвласниками
відповіднодо часток власності в
домоволодінні, яке розташоване за
адресою АДРЕСА_1; визнати за ним право
власності на земельну ділянку, площею
325,71 кв.м. за цією адресою, що є ідеальною
часткою в порядку спадкування за
законом.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
згідно Свідоцтва про право власності
на спадщину за законом він є власником
63100 часток зазначеного домоволодіння.
Посилаючись на те, що нотаріусом йому
було відмовлено у видачі свідоцтва
проправо на спадщину на спіну земельну
ділянку , яка належала спадкодавцеві та
відповідачам на праві спільної
сумісної власності, на підставі
положень ст. 120 ЗК України просить
виділити йому в натурі 325,71 кв.м.
земельної ділянки, що складає 63100
часток від її загального розміру -
пропорційно до його частки у
нерухомому майні.

У судовому засіданні представник
позивача просив про задоволення
позову. Суду пояснив, що позивач
наполягає саме на виділенні належних
йому 63100 часток земельноїділянки в
натурі шляхом визначення виключно
площі цієї ділянки, обчисленої
аріфметичним шляхом, без визначення
меж в натурі на місцевості, оскільки
фактично вже між ним та відповідачами
склався певний порядок користування
землею.

Відповідачі в судовому засіданні
вимоги позову визнали.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
і оцінивши в сукупності матеріали
цивільної справи, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню із таких підстав.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності на спадщину за законом від
08.12.2010 року ОСОБА_2 є власником 63100
часток домоволодіння АДРЕСА_1 після
смерті матері ОСОБА_6

З матеріалів справи вбачається, що
зазначене домоволодіння розташоване
на земельній ділянці , площею 517 кв.м.,
яка належала спадкодавиці, а також
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві
спільної сумісної власності на
підставі Державного акту від 29.11.2007
року серії ЯЕ №902134. Частки у спільній
сумісній власності на земельну ділянку
на теперішній час не виділені.

Листом приватного нотаріуса ММНО
ОСОБА_7 від 10.11.2010 р. позивачеві
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину на земельну ділянку ,
оскільки частка спадкоємця у спільному
майні не визначена.

З наявних у матеріалах справи
правовстановлювальних документів та
технічноїдокументації на зазначене
домоволодіння.сторни є співвласниками
ідеальних часток, виділу часток
домоволодіння в натурі не проводилося.

З рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 29 вересня 2005 року, яким
змінені частки у праві спільної
часткової власності на вказане
домоволодіння між ОСОБА_6 та
відповідачами, вбачається, що за
ОСОБА_6, визнано право власності на 63100
часток домоволодіння , а також право
користування земельною ділянкою,
вказаню в ухвалі Центрального нарсуду
м. Миколаєва від 14.08.1973 р. під номером
один. Так з вказаної ухвали суду від
14.08.1973 р. вбачається, що
правопопередникам сторін виділені в
користування земельні ділянки під
номером 1 = 337 кв.м. та під номером ІІ = 168
кв.м. відповідно.

У відповідності до ст.370 ЦК України
співвласники мають право на виділ у
натурі частки із майна, що є у спільній
сумісній власності. У разі виділу
частки із майна, що є у спільній
сумісній власності, вважається, що
частки кожного із співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду.

Таким чином, враховуючи відсутність у
справі доказів про відповідність
часток співвласників земельної
ділянки заявленим в позові розмірам,
наявність судового рішення про
визначенення порядку користування
спірною ділянкою з зазначенням
розмірів кожного з правопопередників
сторін, недоведеністю можливості
виділення в натурі частини земельної
ділянки в зазначеному позивачем
розмірі, невідповідність правової
підстави позову дійсним
взаємовідносинам сторін( адже право
власності на певну частину земельної
ділянки переходить до позивача в
порядку спадкування за законом, а не на
підставі ст. 120 ЗК України), суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову за недоведеністю
позовних вимог та обранням неналежного
способу захисту.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В
И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3.
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ земельної
ділянки в натурі між співвласниками -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя
О.А. Гуденко