Справа 431/2975/13-ц
Провадження 2/431/1213/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

26 грудня 2013 року Старобільський
районний суд Луганської області у
складі

головуючого - судді
Олійник С.В.,

при секретарі
Хорольської І.Ю.,

за участі
представника позивача Хмара
О.В.,

представника
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні
в залі суду в м. Старобільську
Луганської області цивільну справу за
позовом Відкритого акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі ТВБВ № 10012/041 філії
Луганського обласного управління АТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки,

встановив:

Позивач Відкрите акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» в особі ТВБВ № 10012/041 філії
Луганського обласного управління АТ
«Ощадбанк» звернувся до суду 01.10.2013
року з позовом до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що у забезпечення
виконання кредитного договору,
укладеного між ВАТ «Ощадний банк
України» (далі Банк) та ОСОБА_4 29.05.2008
року, з ОСОБА_3 був укладений і
нотаріально посвідчений іпотечний
договір від 30.05.2008 року. Предметом
іпотеки є належний на праві власності
ОСОБА_3 житловий будинок з прибудовою,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У
зв'язку з невиконанням кредитного
договору Банк звертався до суду про
зміну строку його виконання і
стягнення заборгованості з ОСОБА_4 За
рішенням Старобільського районного
суду від 01.10.2010 року з ОСОБА_4
встановлено новий строк виконання -
12.10.2010 року та стягнуто 1491768,26 грн.
заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою цього суду від 19.10.2010 року
встановлено розстрочку виконання
рішення на 3 роки, встановлено графік
щомісячного платежу, але ОСОБА_4 не в
повному обсязі виконує свої
зобов'язання. Банком неодноразово
надсилалися вимоги ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про
усунення порушення зобов'язання, але
заборгованість, яка на момент
звернення до суду складає 354175,37 грн., не
була погашена. Позивач просить суд
звернути стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки № 1196 від 30.05.2008
року посвідченого приватним
нотаріусом Старобільського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстрованим номером 1197 шляхом
проведення публічних торгів у
процедурі виконавчого провадження за
ціною визначеною суб'єктом оціночної
діяльності на житловий будинок з
прибудовою загальною площею 66,3 кв. м.,
житловою площею 27,2 кв.м., розташований
за адресою АДРЕСА_1, який належить
ОСОБА_3 на праві особистої власності на
підставі договору дарування від 28.12.2007
року, посвідченого приватним
нотаріусом Старобільського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстрованим номером 5519, за рахунок
вартості якого погасити зобов'язання
ОСОБА_4 за кредитним договором № 197 від
29.05.2008 року в розмірі 354 175 гривень 37
копійок та стягнути судові витрати у
розмірі 3441 грн.

В судовому засіданні представник
позивача Хмара О.В. підтримала позовні
вимоги щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки, зазначила, що станом
на 26.12.2013 року заборгованість складає 324
175 гривень 37 копійок. Просила позов
задовольнити та стягнути судовий збір.

Представник відповідача ОСОБА_2
позовні вимоги не визнав, оскільки за
рішенням Старобільського районного
суду від 01.10.2010 року змінено строк
виконання договору до 12.10.2010 року та
стягнуто заборгованість з ОСОБА_4
Справа про зміну умов договору
розглянута без участі поручителя
ОСОБА_3 Відповідно до діючого
законодавства за вказаним рішенням
фактично відбулися зміни зобов'язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшився обсяг відповідальності
ОСОБА_3 Крім того, порука є припиненою
якщо протягом шестимісячного строку
після настання строку виконання
основного зобов'язання позивач не
пред'явить вимоги до поручителя. Просив
суд відмовити в позові.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилася, про час, місце судового
засідання повідомлялась належним
чином, судовою повісткою. Пояснень,
клопотань, заяв до суду не надала, про
причини неявки суд не повідомив. У разі
неповідомлення суду про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.
Суд вирішує справу на підставі наявних
у ній даних та доказів.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

29.05.2008 року між ВАТ «Державним ощадним
банком України» (далі Банк) та ОСОБА_4
укладено кредитний договір № 197. На
виконання договору Банк надав кредит у
сумі 1500000 грн. зі сплатою 23% на рік за
користування кредитом з кінцевим
терміном повернення кредиту 28.05.2018 року
(а.с. 7-9).

У забезпечення виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором між Банком і відповідачем
ОСОБА_3 укладено договір іпотеки від
30.05.2008 року, посвідченого приватним
нотаріусом Старобільського районного
нотаріального округу ОСОБА_6
зареєстрованим в реєстрі № 1197 (а.с. 10-13).

Предметом іпотеки за цим договором є
житловий будинок з прибудовою
загальною площею 66,3 кв. м., житловою
площею 27,2 кв.м, розташований за адресою
АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на праві
особистої власності на підставі
договору дарування від 28.12.2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Старобільського районного
нотаріального округу ОСОБА_7
зареєстрованим в реєстрі № 5519.
Оціночна вартість предмету іпотеки
становить 130000 грн. (а.с. 14-15).

Відповідно до рішення
Старобільського районного суду
Луганської області за позовом
Відкритого акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі ТВБВ № 10012/041 філії Луганського
обласного управління АТ «Ощадбанк» до
ОСОБА_4 про зміну умов кредитного
договору та стягнення заборгованості
від 01.10.2010 року вирішено змінити умови
кредитного договору № 197 від 29.05.2008 року
щодо строку його виконання, визначено
строк виконання - з моменту набрання
рішення законної сили та стягнути з
ОСОБА_4 заборгованість за кредитним
договором у розмірі 1491768,26 грн. Рішення
набрало законної сили 12.10.2010 року
(а.с.30-31).

Ухвалою Старобільського
районного суду від 19.10.2010 року
розстрочене виконання рішення від
01.10.2010 року строком на три роки
відповідно до графіку, відповідно до
якого останній платіж необхідно
сплатити до 01.10.2013 року (а.с. 27-28).

Відповідно до письмової вимоги про
усунення порушень зобов'язань за
кредитним договором від 29.05.2008 року №
197, за змістом якої відповідно до ч. 1 ст.
35 Закону України «Про іпотеку» надано
можливість сплатити існуючу
заборгованість протягом тридцяти днів,
ОСОБА_3 отримала 01.07.2013 року (а.с. 24).

Письмову вимогу про усунення порушень
із зазначенням стислого змісту
порушених зобов'язань, з вимогою про їх
виконання та попередженням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
Банком також було направлено на адресу
боржника за кредитним договором
ОСОБА_4 за адресою, яка була вказана у
кредитному договорі. Відповідно до
поштового повідомлення (а.с. 26) ОСОБА_4
не отримала письмову вимогу і
Старобільське відділення Укрпошти
повернули лист за закінченням терміну
зберігання. За вказаних обставин у суду
не має підстав для відмови у
задоволенні позову, у зв'язку з тим, що
позивач не дотримався вимог ст. 35
Закону України «Про іпотеку» про
необхідність направлення відповідачам
письмової вимоги про усунення
порушення зобов'язань за кредитним
договором, оскільки та обставина, що
ОСОБА_4 не отримує поштові
повідомлення, або змінила місце
проживання, не звільняє її від
обов'язків щодо виконання зобов'язань
за кредитним договором.

Відповідно до розрахунку позивача від
26.12.2013 року заборгованість за кредитом
складає 324175,37 грн. (а.с. 78).

Відповідно до п.п. 3, 4 розділу «терміни
та їх тлумачення» іпотечного договору
зобов'язання відповідача та строки
платежу випливають з кредитного
договору № 197 від 28.05.2008 року (а.с. 10).

Відповідно до п.4.2 іпотечного договору
у випадку невиконання чи неналежного
виконання боржником зобов'язання в
цілому або іншої її частини
іпотекодержатель реалізує своє право
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки у порядку встановленому цим
договором (а.с. 11).

Згідно п. 1.3 договору іпотеки сторони
визначили, що вартість предмета
іпотеки складає 130000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач зобов'язання за основним
Договором виконував неналежним чином,
про що свідчить розмір заборгованості
станом на 26.12.2013 року, який значно
перевищує заставну вартість предмету
іпотеки, узгоджену сторонами на день
укладання договору іпотеки.

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються в межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. 20
Закону України «Про заставу»
встановлено, що у разі невиконання та
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
у разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом або
договором.

Ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що в разі порушення
основного зобов'язання та (або) умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Аналогічні положення містяться й п. п.
6.1, 6.2 іпотечного договору від 30.05.2008
року, укладеного сторонами (а.с. 11).

Позивачем було дотримано ці правила,
направлені, протягом встановленого
законом строку вимоги, і іпотекодавцю
відповідачу - ОСОБА_3, яка отримана нею
01.07.2013 року, і боржнику - третій особі
ОСОБА_4 (а.с. 22,24).

Таким чином, посилання представника
відповідача, що зміна умов кредитного
договору з визначенням строку
виконання договору 12.10.2010 року
відбулася без участі відповідача, а за
іпотечним договором строк погашення
кредиту не збіг, а тому у відповідача є
можливість належним чином здійснити
розрахунок із банком та повністю
погасити заборгованість за кредитним
договором, є необґрунтованими,
оскільки згідно положень ч.1 ст. 35
Закону України «Про іпотеку» не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутися у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку та не перешкоджає
іпотекодержателю здійснювати свої
права, визначені ст. 12 цього Закону.

Крім цього, законодавством для даного
виду правовідносин припинення
зобов'язання особи за договором
іпотеки як майнового поручителя в тому
числі і з підстав неповідомлення її як
іпотекодавця про внесення змін до
кредитного договору, відповідно до
якого відповідальність іпотекодавця
збільшилась (на думку представника
відповідача), та не одержання на це її
згоди не передбачено, а ст. 19 Закону
України «Про іпотеку» допускає випадки
збільшення основного зобов'язання або
відсотків за основним зобов'язанням та
наслідки такого збільшення.

У випадку, якщо іпотекодержатель не
реалізував способів позасудового
врегулювання звернення стягнення на
предмет іпотеки, зокрема, шляхом
укладення договору про задоволення
вимог іпотекодержателя, який
передбачав би передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки у рахунок виконання
основного зобов'язання (стаття 37 Закону
України «Про іпотеку»), він має право
звернутися до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет іпотеки
відповідно до статті 39 цього Закону.
Наявність договору про позасудове
врегулювання звернення стягнення на
предмет іпотеки не позбавляє
іпотекодержателя права звернення
стягнення на предмет іпотеки в
судовому порядку.

При вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд
виходить із співмірності суми
заборгованості зі сплати процентів за
кредитом станом на 26.12.2013 року складає
324175,37 грн., суми заборгованості, яка
існує на підставі винесеного раніше
рішення суду та вартості іпотечного
майна, яка відповідно до п.1.3 договору
іпотеки вартість нерухомого майна
становить 130000 грн., а також те, що
допущене боржником або іпотекодавцем,
якщо він є відмінним від боржника,
порушення основного зобов'язання чи
іпотечного договору та не завдасть
збитків іпотекодержателю і не змінить
обсяг його прав.

На підставі викладеного, враховуючи
розмір заборгованості, обставину, що
борг відповідача за основним
зобов'язанням є значним, наявна
стабільна тенденція до збільшення суми
заборгованості, яка не погашена
тривалий час, а також невиконання
відповідачем своїх зобов'язань по
погашенню кредиту, з урахуванням
загальних засад цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність,
передбачених п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України, суд
доходить висновку, що позивач
обґрунтовано порушив питання про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
«Про іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» якщо рішення суду або договір
про задоволення вимог
іпотекодержателя (відповідне
застереження в іпотечному договорі)
передбачає право іпотекодержателя на
продаж предмета іпотеки будь-якій
особі покупцеві, то дії щодо продажу
предмета іпотеки та укладення договору
купівлі-продажу здійснюються
іпотекодержателем від свого імені, на
підставі іпотечного договору, який
містить застереження про задоволення
вимог іпотекодержателя, що передбачає
право іпотекодержателя на продаж
предмета іпотеки.

З укладеного між позивачем та майновим
поручителем (відповідачем по справі)
договору іпотеки вбачається, що
умовами договору іпотеки передбачено
спосіб реалізації предмета іпотеки
шляхом проведення прилюдних торгів.

Враховуючи, що згоди між сторонами за
договором іпотеки щодо ціни продажу
предмета іпотеки не досягнуто, то вона
визначається за рішенням суду у
розмірі заставної вартості предмета
іпотеки - 130000 грн. відповідно до п. 1.3
вказаного договору іпотеки.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
іпотеку» майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки.

Суд не бере уваги посилання
представника відповідача що
відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України у
разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності, порука припиняється,
з огляду на наступне.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.23
Постанови №5 Пленуму Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» від 30.03.2012 року, при
вирішенні спорів за участю майнових
поручителів суди мають виходити з того,
що відповідно до ст. 11 Закону України
«Про іпотеку» майновий поручитель є
заставодавцем або іпотекодавцем.
Відповідно до ст. 546 ЦК України застава
(іпотека) та порука є різними видами
забезпечення виконання зобов'язання,
тому норми, що регулюють поруку (статті
553-559 ЦК), не застосовуються до
правовідносин кредитора з майновим
поручителем, оскільки він відповідає
перед заставо/іпотекодержателем за
виконання основного зобов'язання
винятково в межах вартості предмета
застави/іпотеки.

Отже, іпотека є самостійним видом
забезпечення виконання зобов'язання.
Оскільки підстави припинення іпотеки,
як окремого виду забезпечення
виконання зобов'язання, безпосередньо
врегульовані окремими нормами
цивільного закону, суд не може
вдаватися до аналогії закону і
застосовувати норми, які регулюють
підстави припинення інших видів
забезпечення виконання зобов'язання
незалежно від ступеня їх подібності в
сіті відносин чи найменуванні сторін.
На відносини майнової поруки норми ст.
559 ЦК України щодо припинення поруки не
поширюються, оскільки іпотека за
правовою природою є заставою та
регулюється нормами параграфа 6 глави 49
ЦК України та спеціальними законами.
Підстави припинення іпотеки, істотні
умови договору іпотеки і внесення змін
і доповнень до іпотечного договору
встановлено ст.ст. 17, 18,19 Закону України
«Про іпотеку». Так, підстави припинення
права застави визначені ст. 593 ЦК
України, а щодо іпотеки, як її окремого
виду, також і ст. 17 Закону України «Про
іпотеку», серед яких не наведено
посилань на зміну зобов'язання, що
призводило б до збільшення обсягу
відповідальності іпотекодавця.

До істотних умов іпотечного договору
згідно ст. 18 Закону України «Про
іпотеку» відносяться: зміст, розмір
основного зобов'язання, строк і порядок
його виконання та/або посилання на
правочин, в якому встановлено основне
зобов'язання.

В іпотечному договору є посилання на
зміст та розмір основних зобов'язань,
строк і порядок їх виконання та
посилання на правочин, у якому
встановлені основні зобов'язання.
Тобто сторони, що забезпечуються
іпотекою, розуміючи при цьому
можливість зміни розміру таких
зобов'язань в у більшу або меншу
сторону. Із змісту ч. 2 ст. 19 Закону
України «Про іпотеку» випливає, що
закон допускає випадки збільшення
основного зобов'язання або процентів
за основним зобов'язанням та наслідки
такого збільшення.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до рішення Старобільського
районного суду від 01.10.2010 року умови
кредитного договору щодо строку
виконання кредитного договору
встановлено 12.10.2010 року. Позивач
звернувся до суду 01.10.2013 року, тобто в
межах трирічного строку. А тому
посилання представника відповідача на
сплив строків давності є
необґрунтованими.

Крім того згідно статті 88 ЦПК України,
оскільки позивачем при подачі позову
були сплачені судові витрати, і його
вимоги задоволені, з відповідача
належить стягнути на його користь
судовий збір у розмірі 3441 грн.

Проаналізувавши зазначені обставини
по справі у їх сукупності, суд вважає
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими і такі, що підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
параграф 6 Глави 49 ЦК України, ст. 257, 593,
559 ЦК України, ст. 11, 17, 18, 19, 33, 35, 39 Закону
України «Про іпотеку», Постанови
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України № 5 від 30.03.2012 року, ст. ст. 10,11, 60,
88, 209, 212, 214-215, 218, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Відкритого акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі ТВБВ № 10012/041 філії
Луганського обласного управління АТ
«Ощадбанк» до ОСОБА_3, третя особа
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки - задовольнити
повністю.

Звернути стягнення на предмет іпотеки
за договором іпотеки № 1196 від 30.05.2008
року посвідченого приватним
нотаріусом Старобільського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстрованим номером 1197 шляхом продажу
з публічних торгів у процедурі
виконавчого провадження за початковою
ціною визначеною суб'єктом оціночної
діяльності 130 000 (сто тридцять тисяч)
гривень на житловий будинок з
прибудовою загальною площею 66,3 кв. м.,
житловою площею 27,2 кв.м, розташований
за адресою АДРЕСА_1, який належить
ОСОБА_3 на праві особистої власності на
підставі договору дарування від 28.12.2007
року, посвідченого приватним
нотаріусом Старобільського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 за
реєстрованим номером 5519, за рахунок
вартості якого погасити зобов'язання
ОСОБА_4 за кредитним договором № 197 від
29.05.2008 року в розмірі 324 175 гривень 37
копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 на користь Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі ТВБВ №
10012/041 філії Луганського обласного
управління АТ «Ощадбанк» у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору 3441 гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Луганської області через
Старобільський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
С. В. Олійник