АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2013 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.

суддів - Колодяжної Н.Є., Глущенко Н.Г.

при секретарі - Литвиненко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року у справі за позовом прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_3, яка є законним представником малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, до Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_2, ОСОБА_6, Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська, третя особа - Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради, про визнання недійсним проведення прилюдних торгів, скасування протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації майна та скасування акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна, виключення з акту опису та арешту майна, визнання права спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року позов прокурора Індустріального району м. Дніпропетровська задоволено частково.

Визнані недійсними прилюдні торги проведені Дніпропетровською філією Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» 25 лютого 2011 року щодо реалізації квартири АДРЕСА_1.

Визнано недійсним свідоцтво від 14 квітня 2011 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-787, про придбання ОСОБА_2 з прилюдних торгів квартири АДРЕСА_1.

Визнаний недійсним акт від 10.03.2011 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, складений державним виконавцем.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

.

В апеляційних скаргах Індустріального ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_2 зазначається про правомірність проведення торгів із приводу реалізації спірної квартири, а позивачка ОСОБА_3 не надала доказів щодо розподілу майна, суд вийшов за межі позовних вимог, не врахував вимог закону щодо підстав недійсності торгів. А тому просять скасувати рішення суду першої інстанції із тих підстав, що судом не враховані обставини у справі та вимоги законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, суд вважає, що апеляційні скарги необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, щоОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 15.09.1990 року та від шлюбу мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спірна квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, була придбана ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу від 15 травня 1991 року.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2008 року ОСОБА_6 був визнаний винний у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та із застосуванням ст. 70 КК України був засуджений до покарання у виді п'яти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного особисто йому майна.

14.07.2008 року до Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ від Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов виконавчий лист № 1-7 від 08.07.2008 року, виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про конфіскацію майна ОСОБА_6на користь держави.

16.07.2008 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого документу.

29.09.2008 року державним виконавцем було накладено арешт на все майно належне боржнику ОСОБА_6, про що було винесено відповідну постанову.

В подальшому державним виконавцем проводилися дії пов'язані із з'ясуванням наявності у боржника конкретного майна.

23.04.2010 року на адресу Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області надійшла відповідь КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» відповідно до якої за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15 травня 1991 року, посвідченого І Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-1503.

14.05.2010 року державним виконавцем проведені відповідні виконавчі дії про що було складено акт опису та арешту майна боржника, відповідно до якого було арештовано вказану квартиру. Зазначені дії були проведені без входження до квартири відповідно до технічної документації, наданої КП «ДМБТІ». Копія акту 04.06.2010 року була направлена на адресу боржника. Докази вручення акту відсутні.

З травня 2010 року по грудень 2010 року державним виконавцем проводилися дії щодо оцінки, переоцінки вказаного нерухомого майна та проведення прилюдних торгів з його реалізації.

16.12.2010 року на адресу Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ надійшла заява від ОСОБА_3, згідно з якою остання просила призупинити реалізацію квартири, оскільки судом розглядається спір про розподіл майна подружжя. Однак, в задоволенні такої заяви державним виконавцем було відмовлено.

04.03.2011 року на адресу Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ від ПП «СП «Юстиція» надійшли акт про надання послуг, протокол проведення прилюдних торгів та протокол присутності від 25.02.2011 року, які підтверджують факт продажу майна. Також на депозитний рахунок від переможця торгів ОСОБА_2 надійшли кошти за придбане майно у розмірі 120416,5 грн., які в свою чергу з відрахуванням суми коштів у розмірі 1500 грн. витрат на проведення виконавчих дій, були перераховані на користь держави.

10.03.2011 року державним виконавцем був складений відповідний акт про проведення прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна, копії акту були направлені переможцю торгів та ОСОБА_6

04.04.2011 року державним виконавцем виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-7 від 08.07.2008 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна ОСОБА_6 на користь держави завершено, про що була винесена відповідна постанова про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до свідоцтва від 14.04.2011 року, посвідченого державним нотаріусом І Дніпропетровської державної нотаріальної контори, на підставі акту про проведення прилюдних торгів, затвердженого Індустріальним ВДВС Дніпропетровського МУЮ 10.03.2011 року, ОСОБА_2 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, яка раніше належала ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.1991 року.

Вказаний правочин був зареєстрований в державному реєстрі правочинів.

Суд обґрунтовано встановив, що станом на час проведення виконавчих дій ОСОБА_3 разом з малолітньою донькою та сином проживали у вищевказаній квартирі, що державним виконавцем з'ясовано не було.

ОСОБА_3 зверталася до Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ з питання права на спірну квартиру та ставила на вирішення державного виконавця питання про призупинення реалізації майна у зв'язку з розглядом судом справи про його розподіл між співвласниками, якими є вона та її чоловік ОСОБА_6

20.01.2011 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_3 було направлено відповідь та повідомлено про відсутність підстав для обов'язкового зупинення виконавчого провадження, також зазначено, що ОСОБА_3 не є стороною виконавчого провадження, а тому державний виконавець не може надавати їй жодної інформації щодо примусового виконання судового рішення. Дані обставини були викладені у повідомленні Індустріального ВДВС від 21.05.2012 року.

Суд зазначив, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій щодо конфіскації майна боржника не вчинив дії, передбачені п. 5.6.11 Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року № 74/5 в редакції станом на час виникнення правовідносин щодо накладення арешту на спірну квартиру, яким визначено, що державний виконавець роз'яснює сторонам та зацікавленим особам, які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, що вони мають право оскаржити дії державного виконавця, а також звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту, не роз'яснив ОСОБА_3, як дружині боржника її відповідне право та право на вирішення питання щодо права на спірне нерухоме майно у встановленому законом порядку.

Крім того, державний виконавець не взяв до уваги, що відповідно до ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на час виникнення правовідносин, що арешт накладається саме на майно боржника. У випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця, що передбачено ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час виникнення правовідносин.

Суд обґрунтовано встановив, що питання щодо визначення частки майна боржника у майні, яке є спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6, державним виконавцем у встановленому законом порядку не вирішувалося.

У зв'язку з допущеними порушеннями державним виконавцем обов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, під час здійснення виконавчих дій та підготовчих дій щодо проведення прилюдних торгів, спірна квартира, яка є спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6, була продана в цілому з прилюдних торгів 25.02.2011 року.

Суд врахував вимоги ст. 6 (1) Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" щодо того, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу до вказаної Конвенції, ратифікованого Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Суд врахував вимоги ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 50, ч. 2 ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" щодо дій державного виконавця, які він повинен здійснювати при виконанні виконавчого провадження.

Порядок реалізації арештованого майна передбачений Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5, та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5, які діяли на час виникнення правовідносин.

Недотримання вимог цих нормативних актів є підставою для визнання цих торгів недійсними.

Суд зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення учасників виконавчого провадження про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. В судовому засіданні було встановлено, що ані ОСОБА_6, ані ОСОБА_3 не знали коли саме та де здійснюватимуться прилюдні торги з продажу належної їм на праві спільної сумісної власності квартири, а документи виконавчого провадження надсилалися на адресу реєстрації ОСОБА_6: АДРЕСА_1, хоча в цей час він відбував покарання у виді позбавлення волі в місцях позбавлення волі, та звільнився лише 11.10.2011 року.

13.05.2010 року ОСОБА_3 звернулася з письмовою заявою до державного виконавця з проханням не здійснювати заходи щодо конфіскації квартири, оскільки вони із ОСОБА_6 звернулися за допомогою у зв'язку з оскарженням судового рішення.

18.11.2010 року державний виконавець надсилав на адресу реєстрації ОСОБА_6 та ПП «СП «Юстиція» повідомлення про здійснення переоцінки майна, а 22.11.2010 року було надіслано відповідний акт про переоцінку.

16.12.2010 року ОСОБА_3 звернулася до державного виконавця з заявою в якій просила призупинити реалізацію майна повідомивши, що в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська розглядається справа про поділ майна. Таке клопотання ОСОБА_3, як зацікавленої особи, державним виконавцем було залишено без задоволення.

В матеріалах справи (а.с. 178, 180, 185) наявні листи - повідомлення від 06.12.2010 року ПП «СП «Юстиція» за вих. 01-08/1453, від 21.12.2010 року за вих. 01-08/1550, від 27.01.2011 року за вих. № 01-03/91 на адресу Індустріального ВДВС ДМУЮ та адресу місця реєстрації ОСОБА_6 про дату та час проведення прилюдних торгів з реалізації спірної квартири. Проте, не надано доказів на підтвердження того, що учасники виконавчого провадження, зокрема ОСОБА_6, отримували дане повідомлення та їм було відомо по дату, час та місце проведення торгів.

12.01.2011 року державний виконавець надсилав на адресу реєстрації ОСОБА_6 та ПП «СП «Юстиція» повідомлення про здійснення переоцінки майна, яке було отримано ОСОБА_3, а 10.02.2011 року було надіслано відповідний акт про переоцінку. Докази про вручення акту відсутні.

В матеріалах справи наявний лист від 14.03.2011 року на адресу місця реєстрації ОСОБА_6 та на адресу місця проживання ОСОБА_2 відповідно до якого було надіслано копію акту про проведення прилюдних торгів. Докази про отримання ОСОБА_6 акту також відсутні.

Отже, державний виконавець будучи обізнаним про те, що боржник ОСОБА_6 відбуває покарання у місцях позбавлення волі згідно з вироком суду, надсилав на адресу його проживання повідомлення про хід виконавчого провадження, що позбавило боржника права на оскарження, в т.ч. права на оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця, оцінки майна тощо.

Тому суд вказав на порушення державним виконавцем п. 5.12.5 Інструкції про проведення виконавчих дій (далі - Інструкція), та за таких обставин суд вважав, що прилюдні торги не можуть бути визнані такими що відбулися на законних підставах, в зв'язку із чим задовольнив позовні вимоги в частині визнання недійсними прилюдних торгів, акту проведення прилюдних торгів з реалізації квартири та свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на зазначену квартину.

Разом з тим, суд вважав, що позовні вимоги в частині визнання недісйним та скасування протоколу проведення прилюдних торгів в частині продажу належної на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 частки квартири задоволенню не підлягають, оскільки протокол проведення прилюдних торгів є лише формою проведених прилюдних торгів, який укладається за результатами проведення відповідного аукціону. Позовні вимоги, що стосуються виключення з акту опису і арешту майна від 14.05.2010 року частки квартири належної на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3; визнання за ОСОБА_3 права спільної з ОСОБА_6 сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку питання щодо повернення, витребування майна може бути вирішено шляхом подання віндикаційного позову до ОСОБА_2 Визнання судом процедури порядку прилюдних торгів з порушенням є підставою для витребування майна у добросовісного набувача.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції доводи апеляційних скарг про правомірність проведення торгів із приводу реалізації спірної квартири, про те, що позивачка ОСОБА_3 не надала доказів щодо розподілу майна, а суд вийшов за межі позовних вимог, не врахував вимог закону щодо підстав недійсності торгів

Державний виконавець не врахував вимоги ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції станом на час виникнення правовідносин, про те, що арешт накладається саме на майно боржника. У тих випадках, коли боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця, що передбачено ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час виникнення правовідносин.

Суд обґрунтовано встановив, що питання щодо визначення частки майна боржника у майні, яке є спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6, державним виконавцем у встановленому законом порядку не вирішувалося.

У зв'язку з допущеними порушеннями державним виконавцем обов'язків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, під час здійснення виконавчих дій та підготовчих дій щодо проведення прилюдних торгів, спірна квартира, яка є спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_6, була продана в цілому з прилюдних торгів 25.02.2011 року.

Суд врахував вимоги ст. 1 Першого Протоколу до вказаної Конвенції, ратифікованого Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97 р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", про те, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Суд врахував вимоги ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 50, ч. 2 ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" щодо дій державного виконавця, які він повинен здійснювати при виконанні виконавчого провадження.

Порядок реалізації арештованого майна передбачений Законом України "Про виконавче провадження", Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року N 74/5, та Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року N 68/5, які діяли на час виникнення правовідносин.

Суд обґрунтовано зазначив, що безпідставними є посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що він є добросовісним набувачем квартири, оскільки судом встановлено, що торги були проведені з порушенням зазначених норм законодавства. В результаті значних порушень з боку державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області були порушені права та законні інтереси ОСОБА_3 і її малолітніх дітей, в результаті чого було відчужено квартиру, яка є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та на яку остання має право відповідно до положень Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст.11 ЦПК України із врахуванням заявлених позовних вимог у остаточній редакції (т.2 а. с.50-51).

Таким чином, наведені в апеляційних скаргах доводи висновків місцевого суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційні скаргиІндустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року - залишити без змін

Ухвала чинна з моменту проголошення, але може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: