АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1363/13 Справа: № 2/2027/439/2012 Категорія: "право власності"Головуючий 1 інстанції: Єлізаров І.Є. Доповідач: Малінська С.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Швецової Л.А.,

Піддубного Р.М.,

при секретарі - Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 грудня 2010 року було розірвано шлюб між ним та ОСОБА_3 За час шлюбу вони спільно придбали майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, автомобіль Шевроле "Авео", 2006 року випуску, пральну машину, телевізор "Сонни", телевізор "JVS", телевізор "LG", домашній кінотеатр "Сонни", холодильник, очисник води "Цептер", мікрохвильову піч, водонагрівач, цифровий фотоапарат, газову плиту, кухню "Дива", шафи-купе, стінку, диван-кутовий, меблі в дитячий кімнаті, меблі в спальній кімнаті. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно ділити майно відмовляється, наполягає на його переїзді в інше житло, позивач просив визнати право власності на спірне майно між сторонами в рівних долях, розділити майно, яке є сумісною власністю в рівних долях, зобов'язати ОСОБА_3 виплатити позивачу грошову компенсацію його долі в праві сумісної власності на майно в сумі 294480 грн. Загальну вартість майна, яке належить їм з відповідачем на праві сумісної власності позивач оцінив в 588960 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ним право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Визнано за ОСОБА_2 право власності на домашній кінотеатр "Sony Dav-DZ700FW", диван-кутовий, набір меблів для житлової кімнати з трьох предметів. Визнано за ОСОБА_3 право власності на майно: пральну машину "AQSF 105", телевізор "AV-2110-В-21", цифровий фотоапарат "KODAK "С875", набір меблів для спальної кімнати з шести предметів, холодильник "SNAIGE", мікрохвильову піч "Panasonic NN-27MF". Систему очищення води "ZEPTER", електронагрівач "NERMAL 100L", газову плиту "Electrolux "EKG-511104Х", набір меблів для кухні "Дива", шафу купе 2-х секційну, набір меблів для дитячої кімнати залишено в спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати в розмірі 1240 грн., витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 2345 грн. та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 2345 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить змінити постановлене по справі рішення та визнати за ним право власності на 1/2 частину автомобіля Шевроле "Авео", 2006р. випуску, д.н. НОМЕР_1, припинити його право власності на користь відповідача на 1/2 частину вказаного автомобіля, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 27970 грн. 50 коп. замість належної йому 1/2 частини автомобіля. Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати в сумі 460 грн. державного мита та витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 562 грн. 80 коп. В іншій частини рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача , осіб , що приймали участь у справі , дослідивши матеріали справи , судова колегія вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої інстанції.

Апелянт ОСОБА_2 оскаржив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позовних вимог щодо визнання за ним право власності на 1/2 частину автомобіля Шевроле "Авео", 2006р. випуску, д.н. НОМЕР_1, припинення його право власності на користь відповідача на 1/2 частину вказаного автомобіля, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі 27970 грн. 50 коп. замість належної йому 1/2 частини автомобіля та вирішення судових витрат , тому судова колегія перевіряє законність рішення суду першої інстанції в цієї частині.

Судом першої інстанції правильно визначено ту обставину , що спірний автомобіль придбано сторонами по справі в період шлюбу, а саме : 09.10.2007року , зареєстровано за ОСОБА_3(а.с.9) , а тому відповідно до вимог ст.ст. 60,69,70 Сімейного Кодексу України останній є спільної сумісною власністю подружжя. Судом обґрунтовано встановлено , що спірний автомобіль є неподільною річчю, а відповідно до ст. 71 ч.2 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя , якщо інше не визначено домовленістю між ними. Оскільки домовленості з приводу поділу автомобіля подружжям не досягнуто , а присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається за його обов'язковою згодою на отримання грошової компенсації, а такої згоди ОСОБА_3 суду не надано , то суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання за позивачем право власності на Ѕ частину спірного автомобіля .

Відповідно до п.25 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб , розірвання шлюбу , визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року вирішуючи питання про поділ майна , що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя , зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої , п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав , передбачених статтею 365 ЦК , за умови звернення подружжя ( одного з них ) до суду з таким позовом ( стаття 11 ЦК ) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Відповідно до ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як вбачається з матеріалів справи ,позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про припинення права власності на 1/2 частку спірного автомобіля, але грошова компенсація вартості цієї частки автомобіля не була внесена на депозитний рахунок суду, а тому в частині відмови суду у задоволенні позовних вимог щодо , припинення ОСОБА_2 право власності на користь відповідача на 1/2 частину вказаного автомобіля, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі 27970 грн. 50 коп. замість належної йому 1/2 частини автомобіля Шевроле "Авео", 2006р. випуску, д.н. НОМЕР_1, судова колегія погоджується .

Згідно до ч. 3 п.25 Постанови №11 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб , розірвання шлюбу , визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року у разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій ( попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми ) , а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток , суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином , суд першої інстанції порушив указані вимоги матеріального права , не врахував роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року та не вирішив спір у частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного автомобіля.

На підставі наведеного , судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині визнання право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину автомобіля Шевроле "Авео", 2006р. випуску, д.н. НОМЕР_1 змінити , задовольнивши в цієї частині позовні вимоги.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 419грн.55коп. судового збору та 281грн.40 коп. витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи(а.с. 2; 67;155).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 88; 292 ; 294-296; 303 ; 304 ; 307 ; 309 ; 313-315 ; 317 ; 319 ; 325 ЦПК України , судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2012 року в частині визнання право власності за ОСОБА_2 1/2 частини автомобіля Шевроле "Авео", 2006р. випуску, д.н. НОМЕР_1 змінити , задовольнивши в цієї частині позовні вимоги.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину автомобіля Шевроле "Авео", 2006р. випуску, д.н. НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 419грн.55коп. судового збору та 281грн.40 коп. витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення , але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти діб з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :