ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 р.
Фастівський міськрайонний суд
Київської області в складі:

головуючого Зуй Т.С.,

при секретарі: Антощенко
Г.М.,

з участю прокурора
Пшенишної М.В.

позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Фастові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4
треті особи орган опіки та піклування
Фастівської міської ради, Фастівського
районного відділу управління ДМС в
Київській області про усунення
перешкод в користуванні власністю
шляхом виселення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з зазначеним
позовом до ОСОБА_3 та неповнолітньої
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні її власністю та виселення
їх з будинку АДРЕСА_2 Київської області
. В судовому засіданні позивачка
уточнила свої позовні вимоги та
просила виселити відповідачів з
належного їй на праві власності
будинку на підставі ст. 116 ЖК України, як
осіб, які систематично порушують
правила співжиття і роблять неможливим
для інших, а саме для неї та її матері
ОСОБА_5, проживання в одному будинку, а
також порушують її права на володіння,
користування та розпорядження
житловим будинком. Вони постійно
вчиняють сварки, ображають її та її
престарілу матір нецензурними словами,
неодноразово спричиняли їм тілесні
ушкодження, за що ОСОБА_3 24.11.2011 р.
притягувалась до кримінальної
відповідальності за ст. 125 КК України.
ОСОБА_3 підбурює свою неповнолітню
дочку на вчинення протиправних дій.

В судовому засіданні позивачка та
її представник підтримали позовні
вимоги, посилаючись на зазначені
обставини та на те, що відповідачі на
праві власності мають квартиру
АДРЕСА_1, в якій не проживають, а здають
квартирантам, а самі безпідставно
користуються чужою власністю, тому
просить усунути перешкоди в
користуванні своєю власністю шляхом
виселення відповідачів та стягнути з
них всі витрати.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не
визнала, в судовому засіданні пояснила,
що вона зі своєю сім»єю, яка складалась
із 3-х чоловік- вона та двоє її дітей,
після смерті чоловіка в 2004 році,
почала проживати в спірному будинку за
дозволом матері, яка на той час була
власником будинку та зареєструвалась
там, як член сім»ї власника. Потім мати
за дозволом органу опіки та піклування,
подарувала будинок ОСОБА_1 з умовою
збереження права на проживання
неповнолітній дитині, а саме її дочки
ОСОБА_4, але позивачка ОСОБА_1 на
протязі тривалого часу намагається
виселити їх з будинку, вчиняє сварки,
провокує бійки, звертаючись в різні
інстанції. Вона також зверталась до
міліції зі скаргами на неправомірну
поведінку позивачки. За весь цей час до
неї ніяких мір впливу не застосовували,
а її дочка, яка змалечку проживає в
спірному будинку, весь час навчається в
ЗОШ № 9, не може покинути навчання і
свій клас, переїзд негативно вплине на
її психологічний стан, тим більше, що в
однокімнатній квартирі в м. Василькові
відсутні умови для проживання всієї
сім»ї разом з дорослим сином і його
цивільною дружиною.

Представник органу опіки та
піклування Фастівської міської ради в
судовому засіданні пояснила, що в
ситуації, яка склалась між сестрами
винні обидві сторони. Мати
неповнолітньої дитини - відповідачка
по справі, свої обов»язки по вихованню
дочки виконує в повному обсязі.
Неповнолітня ОСОБА_4 особисто
зверталась до органу опіки та
піклування зі скаргами на поведінку
своєї тітки ОСОБА_1

Представник Фастівського
райвідділу УДМС в судове засідання не
з»явився, в письмовій заяві просять
справу розглядати без їх присутності.

Вислухавши пояснення сторін,
пояснення психолога, думку прокурора,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов задоволенню не підлягає,
враховуючи наступне.

Судом встановлено: Будинок
АДРЕСА_2 в м. Фастові на праві особистої
власності належав ОСОБА_5 Крім неї в
будинку проживає її дочка
ОСОБА_1-позивачка по справі, а також з 2004
року вселилась та зареєструвалась
відповідачка ОСОБА_3 разом зі своїми
дітьми ОСОБА_6- ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4-
ІНФОРМАЦІЯ_2. За рішенням суду від
16.09.2009 року власником ? частини
спірного будинку стала ОСОБА_1, а згідно
договору дарування від 09.11.2010 року вона
ж стала власницею ? частин
будинку ( а.с. 4,5). Таким чином ОСОБА_1 на
праві особистої власності належить
весь будинок АДРЕСА_2 в м. Фастові

Оскільки, в спірному будинку
проживає малолітня ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, то рішенням виконкому
Фастівської міської ради № 170/16 від
27.08.2010 року було надано дозвіл ОСОБА_5 на
укладення договору даруваня ? частин
будинку за адресою АДРЕСА_2 на користь
ОСОБА_1 за умови гарантування
збереження власником житла права
дитини на житло ( а.с. 43).

На протязі тривалого часу між
сторонами по справі - сестрами ОСОБА_1
та ОСОБА_3 склались неприязні
відносини з приводу користування
житловим будинком. Вони постійно
звертаються в різні інстанції- до
міліції, прокуратури, виконкому,
звинувачуючи одна одну у вчиненні
протиправних дій, перешкод в
користуванні житлом, спричинення
матеріальної шкоди, сварок, бійок.

В судовому засіданні оглянуто 14
відмовних матеріалів перевірок за
заявами як ОСОБА_1, так і ОСОБА_3, які
збереглися з 2010 року. З вказаних
матеріалів вбачається, що працівниками
міліції за скаргами сторін проводилися
перевірки конфліктних ситуацій, які
виникають між ними на побутовому
грунті. Зі сторонами проводилися
бесіди та виносилися постанови про
відмову відносно них в порушенні
кримінальних справ.

Статтею 116 ЖК України передбачено,
що якщо наймач, члени його сім»ї або
інші особи, які проживають разом з ним
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення або використовують його не
за призначенням, або симтематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ним в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадяться без
надання іншого жилого приміщення.

Позивачкою не надано жодного
підтвердження того, що до відповідачів,
за їх неправомірні поведінки, були
застосовані заходи запобігання і
громадського впливу, що їх поведінка
була предметом розгляду офіційних
органів чи громадських організацій, до
них застосовувались методи впливу та
які саме, та що ці методи впливу
виявились безрезультатними.

Відповідно до норм чинного
законодавства місце проживання дитини,
яка досягла чотирнадцяти років,
визначається нею самою, і тому
твердження позивачки про те, що
неповнолітня ОСОБА_4 повинна
виселитись з будинку, який належить їй
на праві власності, суд до уваги не
бере, тим більше відповідачі вселились
у спірний будинок з дозволу колишнього
власника житла ОСОБА_5, як члени її
сім»ї: ОСОБА_3- дочка, а ОСОБА_4- внучка.

Щодо виселення колишніх членів
сім»ї власника та відповідно до ст.ст. 9,
156, 157 ЖК України сам факт припинення
сімейних відносин з власником квартири
не позбавляє колишніх членів сім»ї
права користуватись займаним
приміщенням і не є підставою для їх
виселення з цього приміщення.

Пред»являючи позовні вимоги до
відповідачки ОСОБА_4 про її виселення з
будинку, позивачка ОСОБА_1 не вказала і
не надала доказів її протиправної
поведінки відносно неї та членів її
сім»ї, систематичність порушення нею
права співжиття.

Суд критично відноситься до
пояснень позивачки, що поведінка
відповідачки ОСОБА_3
розглядалась на засіданні вуличного
комітету, оскільки документального
підтвердження вказаного факту вона не
надала. Також суд не бере до уваги акт
обстеження конфліктних відношень,
виданий головою вуличного комітету від
25.11.2011 року складений ним одноособово
за зверненням ОСОБА_1 ( а.с. 17), оскільки
ним же особисто 14.11.2013 року надана
позитивна характеристика на ОСОБА_3,
яка кардинально відрізняється від
наданого раніше акту, тому суд вказаних
документів до уваги не бере. ( а.с. 204).

Враховуючи думку психолога та
прокурора, суд вважає, що примусове
виселення неповнолітньої ОСОБА_4 з
будинку та зміна обстановки - переїзд в
інше місто, зміна школи і колективу,
негативно вплине на її психологічний
стан та призведе до стресу в любому
випадку.

Таким чином, в судовому
засіданні встановлено, що підстави для
виселення відповідачів з спірного
будинку відсутні, позивачкою не надано
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212 ЦПК
України, ст. ст. 64, 116 ЖК України,
Постановою Пленуму ВС України № 2 від 12
квітня 1985 року « Про деякі питання, що
виникли у практиці застосування судами
Житлового кодексу України», -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду
Київської області через Фастівський
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя: