АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц/791/3763/13
суді 1 інстанції: Булах Є.М.
Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця 16 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
на рішення Суворовського районного
суду міста Херсона від 03 жовтня 2013 року
у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: відділ
державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у місті Херсоні про звільнення
заставленого майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк» звернулось до
суду з вказаною позовною заявою,
посилаючись на те, що 06.08.2007 року між
позивачем та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № Ф070623К, відповідно
до якого останній було надано кредит в
сумі 54700,00 доларів США зі сплатою 13,5
відсотків річних та його повне
повернення до 05.08.2007 року. В
забезпечення виконання ОСОБА_3 перед
позивачем своїх зобов'язань, 06.08.2007 року
між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був
укладений іпотечний договір №
02-23-Ф070623К-1335, відповідно до якого в
заставу позивачу було передано
квартиру АДРЕСА_1. Постановою про
відкриття виконавчого провадження від
21.11.2011 року за виконавчим листом № 2-2356/11
від 15.11.2011 року, виданого
Комсомольським районним судом міста
Херсона, про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 боргу у сумі 255831,32 грн.
державним виконавцем відділу ДВС
Комсомольського РУЮ м. Херсоні було
накладено арешт на предмет іпотеки,
яким забезпечений кредитний договір №
Ф070623К. 21.06.2012 року актом опису та арешту
державним виконавцем відділу ДВС
Комсомольського РУЮ м. Херсоні було
проведено опис та арешт майна. 12.10.2012
року арештоване майно було виставлено
на прилюдні торги, без згоди та відома
позивача. Враховуючи те, що право
застави у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло
раніше ніж рішення про стягнення
заборгованості з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 та зважаючи на те, що кредитний
договір № Ф070623К від 06.08.2007 року не
припинив своєї дії та є невиконаним,
просив суд:

· зняти арешт, накладений відділом
державної виконавчої служби
Комсомольського РУЮ у м. Херсоні від
21.06.2012 року актом опису та арешту майна,
з двокімнатної квартири за номером
АДРЕСА_1.

· Зняти арешт, накладений
Постановою про відкриття виконавчого
провадження № 29992703 від 21.11.2011 року
відділу Комсомольського РУЮ м. Херсоні,
шляхом виключення з постанови, об'єкту
нерухомого майна, предмету застави, а
саме: двокімнатної квартири за номером
АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду міста Херсона від 03
жовтня 2013 року в задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк»
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить заочне рішення скасувати та
ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Письмові заперечення до суду
апеляційної інстанції не надходили.

Відповідачі та третя особа в судове
засідання не з'явилися, належним чином
були повідомлені про час і місце
розгляду справи, їх неявка в силу ч.2
ст.305 ЦПК України не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши доповідача, представника
позивача, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем обрано неналежний спосіб
захисту порушеного права.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна, оскільки суд
дійшов його з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України
"Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 6 ст. 7 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.
Якщо пріоритет окремого права чи
вимоги на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає відповідно до закону,
таке право чи вимога має пріоритет над
вимогою іпотекодержателя лише у разі
його/її виникнення та реєстрації до
моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону
України "Про виконавче провадження"
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.
Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи і це
встановлено судом, 06.08.2007 року між
Акціонерно-комерційним банком
соціального розвитку Укрсоцбанк та
ОСОБА_3 був укладений кредитний договір
№ Ф070623К відповідно до якого позивач
надав відповідачу грошові кошти в сумі
54700,00 доларів США зі сплатою 12,2
відсотків річних та його повне
повернення до 05.08.2027 року (а.с.35).
Додатковою угодою № 1 про внесення змін
до договору кредиту № Ф070623К від 06.08.2007
року, внесено зміни до п.1.1 кредитного
договору та встановлено процентну
ставку за користування кредитом на
рівні 13,5 процентів річних (а.с.38).

З метою забезпечення виконання
позичальником своїх зобов'язань за
вказаним кредитним договором 06.08.2007
року між позивачем та ОСОБА_3 був
укладений іпотечний договір №
02-23-Ф070623К-1335, відповідно до умов якого
остання передала в іпотеку Банку, у
якості виконання зобов'язань за
кредитним договором, наступне нерухоме
майно: квартира двокімнатна за номером
АДРЕСА_1, яке належить відповідачу на
праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу квартири від
03.08.2007 року (а.с.39-41).

За положеннями п. 1.8 договору іпотеки
від 06.08.2007 року, за наявності прав чи
вимог інших осіб на предмет іпотеки, в
тому числі підтверджених виконавчими
документами, іпотекодержатель має
переважне право отримати задоволення
своїх вимог за рахунок предмета
іпотеки (а.с.39 о.с.).

Постановою ВП № 29992703 від 21.11.2011р.
державного виконавця ВДВС
Комсомольського РУЮ у м. Херсоні
Гераскіна М.В. відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-2356/11 від 15.11.2011 року виданого
Комсомольським районним судом міста
Херсона про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 255831,32 грн., та накладено
арешт на все рухоме та нерухоме майно
боржника ОСОБА_3 у межах суми 255831,32 грн.
(а.с. 31)

21.06.2012 року державним виконавцем
Гераскіним М.В. ВДВС Комсомольського
РУЮ у м. Херсоні складено акт опису та
арешту майна ОСОБА_3, а саме квартири
АДРЕСА_1 по виконавчому листу № 2-2356/11
(а.с.32-33).

Згідно з ч. 3, 4 ст. 54 Закону України "Про
виконавче провадження" для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі:

· виникнення права застави після
винесення судом рішення про стягнення
з боржника коштів;

· якщо вартість предмета застави
перевищує розмір заборгованості
боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Таким чином, в силу ст..572 ЦК України та
ст..ст.1,3 Закону України «Про виконавче
провадження» переважне право
одержання задоволення за рахунок
іпотечного майна, перед іншими
кредиторами цього боржника належить
іпотекодавцю, а саме Банку. Кошти,
отримані від реалізації іпотечного
майна, використовуються насамперед для
задоволення зобов'язань боржника перед
іпотекодержателем і лише залишок
коштів для задоволення вимог інших
стягувачів ( ч.6 ст.54 Закону України «Про
виконавче провадження).

Посилаючись на ст.60 Закону України «Про
виконавче провадження», судом першої
інстанції не було враховано, що позивач
не обґрунтовує свої вимоги наявністю у
нього права власності на майно, належне
ОСОБА_3, натомість правовою підставою
своїх вимог Банк зазначає ст. 54 Закону,
яка регулює відносини, що виникають з
опису не будь-якого майна, а заставного.

Окрім цього, всупереч ч.4 ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження»,
положенням якої встановлено право
заставодержателя, у випадку звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, на звернення до
суду з позовом про зняття арешту із
заставленого майна, судом першої
інстанції помилково було зроблено
висновок що позивачем обрано
неналежний спосіб захисту порушеного
права.

Враховуючи те, що позовні вимоги
позивача ґрунтуються на положеннях ст.
54 Закону України «Про виконавче
провадження», то постанова державного
виконавця Гераскіна М.В. від 21.11.2011 року
та акт опису й арешту належної ОСОБА_3
квартири, яка знаходиться в іпотеці,
складений 21.06.2012 року державним
виконавцем Гераскіним М.В.
унеможливлюють виконання умов
кредитного договору та договорів
іпотеки шляхом звернення стягнення на
заставлене майно та позбавляють
позивача права на продаж заставленого
майна в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором,
тобто права на задоволення вимог за
рахунок іпотечного майна переважно
перед іншими кредитора, як це
передбачено ч.1 ст.572 ЦК України, колегія
суддів доводи апеляційної скарги
вважає обґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги є законними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Оскільки судом неправильно
застосовано норми матеріального і
процесуального права, то рішення суду
слід скасувати, ухвалити нове, яким
позов задовольнити.

На підставі ст. 54 Закону України "Про
виконавче провадження", керуючись
ст.ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п. 4 ч.1 ст.309, ст..316
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду
міста Херсона від 03 жовтня 2013 року
скасувати та ухвалити нове.

Позов Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Зняти арешт накладений відділом
державної виконавчої служби
Комсомольського РУЮ у м. Херсоні від
21.06.2012 року згідно акту опису та арешту
майна, з двокімнатної квартири за
номером АДРЕСА_1.

Зняти арешт накладений Постановою про
відкриття виконавчого провадження №
29992703 від 21.11.2011 року державного
виконавця відділу Комсомольського РУЮ
м. Херсоні, виключивши з нерухомого
майна зазначеного в п.4 постанови на яке
накладено арешт предмет застави, а
саме: двокімнатну квартиру за номером
АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржено в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді