Справа № 201/8710/13-ц (2/201/2549/2013)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2013 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді -
Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю: представника
позивача - Бібік О.М.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом
комунального підприємства
„Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 8" Дніпропетровської міської ради до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

24 липня 2013 року представник позивача
звернувся до суду з позовної заявою до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по
квартирній платі, в обґрунтування якої
посилався на те, що територіальна
громада м. Дніпропетровська в особі
Дніпропетровської міської ради є
власником майна: житлового будинку
АДРЕСА_1. Балансоутримувачем вказаного
будинку є комунальне виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
Жовтневого району м. Дніпропетровська
№ 8. Виконавцем й виробником
житлово-комунальних послуг будинку
АДРЕСА_1 на підставі договору від 01
січня 2004 року про виконання робіт з
обслуговування житлового фонду,
укладеного між КВЖРЕП Жовтневого
району м. Дніпропетровська № 8 та КЖЕП
№ 8, найменування якого було змінено на
КП „Житлово-експлуатаційне
підприємство № 8" Дніпропетровської
міської ради - є позивач. Відповідач
ОСОБА_3 є власником приватизованої
квартири АДРЕСА_1, в якій мешкає та
зареєстрований. Таким чином ОСОБА_3 є
споживачами житлово-комунальних
послуг, які надає КП „ЖЕП № 8"
Дніпропетровської міської ради. Проте
відповідач згідно вимог чинного
законодавства не виконує належним
чином зобов'язання щодо внесення плати
за утримання житла, а тому позивач
просив суд стягнути з відповідача
заборгованість за послуги з утримання
будинку та прибудинкової території,
яка станом на 21 січня 2013 року становить
4 830,80 грн., а також покласти на
відповідача судові витрати по сплаті
судового збору по даній цивільній
справі у сумі 229,40 грн. (а. с. 2-5).

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала та
наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, проти позову
заперечував, посилаючись на те, що
позивачем надаються послуги неякісно
та не в повному обсязі.

Вислухавши пояснення позивача та
представника відповідача, пояснення
свідків, дослідивши матеріали даної
цивільної справи, судом були
встановлені наступні факти.

Зі статуту КП „ЖЕП № 8"
Дніпропетровської міської ради та
інших матеріалів справи вбачається, що
найменування відповідача було змінено
з „комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
№ 8" на „комунальне підприємство
„Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 42" Дніпропетровської міської ради" (а.
с. 16-21, 22, 23).

У судовому засіданні судом було
встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1
зареєстрований та мешкає ОСОБА_3, який є
основним квартиронаймачем, що
підтверджується довідкою № 171 виданою
начальником КЖЕП № 8, наявною в
матеріалах справи (а. с. 11) та не
заперечувалось відповідачем у
судовому засіданні.

Судом було встановлено, що на ім'я
відповідача ОСОБА_3 відкрито особовий
рахунок НОМЕР_1, за яким здійснюється
нарахування плати за надані послуги.

Також судом встановлено, що відповідач
не виконує належним чином обов'язку
щодо оплати наданих послуг з утримання
будинку та прибудинкової території з
2008 року, внаслідок чого у нього
утворилась заборгованість по сплаті за
зазначені послуги, яка станом на 21
січня 2013 року становить 4 830,80 грн., що
підтверджується розрахунком
заборгованості, наявним в матеріалах
справи (а. с. 6-7, 8).

Судом встановлено, що 08 серпня 2013 року
та 20 серпня 2013 року мешканцями квартир
НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6,
НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, будинку АДРЕСА_1
були складені акти про невиконання/не
належне виконання позивачем
зобов'язань щодо надання послуг з
утримання будинку та при будинкової
території за вказаною адресою (а. с. 178,
185).

Правовідносини, які виникли між
сторонами у регульовані, нормами
Цивільного кодексу України, Житлового
кодексу України, Закону України „Про
житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги"
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Частиною 3 статті 20 Закону України
„Про житлово-комунальні послуги"
споживач зобов'язаний: укласти з
виконавцем договір на надання
житлово-комунальних послуг, оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст. 68 Житлового
кодексу України наймач зобов'язаний
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги.

Статтею 67 Житлового кодексу України
передбачено, що плата за комунальні
послуги (водопостачання, газ, теплова
енергія та інші послуги) береться крім
квартирної плати за затвердженими в
установленому порядку тарифами.

За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
„Про житлово-комунальні послуги"
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" виконавець
житлово-комунальних послуг має право
вимагати від споживача дотримання
вимог правил експлуатації жилих
приміщень та прибудинкової території
та інших нормативно - правових актів у
сфері житлово-комунальних послуг.

Частинами 1, 3 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" у разі
порушення виконавцем умов договору
споживач має право викликати його
представника для складення та
підписання акта-претензії споживача, в
якому зазначаються строки, види,
показники порушень тощо. Акт-претензія
складається споживачем та
представником виконавця і
скріплюється їхніми підписами. У разі
неприбуття представника виконавця в
погоджений умовами договору строк або
необґрунтованої відмови від
підписання акта-претензії він
вважається дійсним, якщо його
підписали не менш як два споживачі.

Відповідно до ст. 615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язань
не допускається.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Оцінюючи усі докази, які були
дослідженні судом у їх сукупності, суд
вважає позовні вимоги позивача до
відповідача обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню, виходячи з
того, що у судовому засіданні знайшов
підтвердження факт порушення
відповідачем зобов'язань, покладених
на нього законом щодо вчасного
внесення плати за надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, внаслідок
чого заборгованість ОСОБА_3 по сплаті
за надання таких послуг станом на 21
січня 2013 року становить 4 830,80 грн.

При цьому суд враховує, що акти,
складені мешканцями будинку АДРЕСА_1 на
підтвердження неналежного виконання
позивачем своїх зобов'язань щодо
надання послуг, за які просить
відповідача сплатити, складені не
належним чином, не відповідають
вимогам ч. 1, 3 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" та не є
належними доказами. Крім того, в
зазначених актах вказується на
систематичне невиконання позивачем
послуг на протязі десяти років, а акти
були складені у серпні 2013 року, тобто
після відкриття судом провадження по
даній цивільній справі, та акти були
підписані мешканцями меншості квартир
вказаного будинку.

Суд також критично ставиться до
фотокарток, наданих відповідачем у
судовому засіданні, як на доказ
неналежного виконання позивачем своїх
обов'язків з утримання будинку АДРЕСА_1,
оскільки з даних фотокарток не
вбачається можливим встановити, час та
місце проведення фотозйомки, та
зробити однозначний висновок щодо
об'єкту, відображеного на фотокартках.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача у рахунок повернення
судового збору, сплаченого позивачем
при зверненні до суду з даним позовом,
229,40 грн. (а. с. 43).

На підставі викладеного,
керуючись ст. 68 Житлового кодексу
України, ст. 615 ЦК України, ст.ст. 1, 20, 21
Закону України „Про
житлово-комунальні послуги", ст.ст. 10, 11,
60, 88, 169, 212, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
комунального підприємства
„Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 8" Дніпропетровської міської ради
заборгованість за житлово-комунальні
послуги у сумі 4 830 (чотири тисячі
вісімсот тридцять) грн. 80 коп., в рахунок
повернення судового збору - 229 (двісті
двадцять дев'ять) грн. 40 коп., а разом - 5
060 (п'ять тисяч шістдесят) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення через Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя:
Г.В.
Черновськой