АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8717/13 Справа № 205/1394/13 Головуючий у 1 й інстанції - Залімська Н.В. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Калиновського А.Б., Кіктенко Л.М.

при секретарі - Кочержинській А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "Євраз -ДМЗ ім.. Петровського" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

19 червня 2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ "Євраз -ДМЗ ім. Петровського" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме, поновити його на роботі змінним майстром цеху водопостачання в ПАТ «Євраз ДМЗ ім. Петровського», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 січня 2013 року по день поновлення на роботі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Як роз'яснено у п. 22 Постанови Пленум Верховного Суду України від 06.11.1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пп. 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 1471, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

Статтею 139 КЗпП передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, тому, вирішуючи питання про поважність причин відсутності працівника на роботі, звільненого за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з конкретних обставин.

Крім того, ст. 149 КЗпП України зобов'язує власника або уповноважений ним орган при обранні виду стягнення враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, та попередню роботу позивачки.

Згідно ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння;відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач працював змінним майстром цеху водопостачання в ПАТ «Євраз ДМЗ ім. Петровського» та наказом від 05 лютого 2013 р. був звільнений за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, за прогул. ОСОБА_4 вважає своє звільнення незаконним через те, що 07.01.2013 р. не був допущений до праці через підозру на перебування у стані алкогольного сп'яніння. Від надання пояснень та медичного огляду в ЦЗМП він відмовився, так як вважав себе тверезим Після складання відповідних актів (про знаходження в нетверезому стані та відмову від пояснень та медичного огляду), виконуючий обов'язки старшого змінного майстра цеху водопостачання ОСОБА_5 відсторонив його від роботи. Після цього ОСОБА_4 звернувся до КЗ «ДН ДОС», де за результатами медичного огляду та аналізів було встановлено, що ознаки сп'яніння відсутні (висновок № 28 від 07.01.2013 р., а.с.13). В цей день ОСОБА_4 (як пояснює останній) на роботу більш не з'явився, так як це був святковий день та на роботі був відсутній його безпосередній керівник.

Проте, таке пояснення відсутності на роботі не може вважатися поважною причиною, оскільки на підприємстві був присутній виконуючий обов'язки старшого змінного майстра цеху водопостачання ОСОБА_5, який відсторонив ОСОБА_4 від роботи та до якого останній повинен був звернутися з медичною довідкою про відсутність ознак сп'яніння і вирішити питання про допущення до праці.

Відповідно до п.10.4.19. Положення про пропускний та внутришньооб'єктовий режим, який діє на підприємстві та є обов'язковим для виконання усіма працівниками, у випадку якщо особа, яку було оглянуто, на протязі перших двох годин з моменту виникнення підстав для проведення експертизи, по висновку лікаря-нарколога спеціального медичного закладу виявиться тверезою, безпосередній керівник зобов'язаний допустити його до роботи, в табелю обліку робочого часу робиться відмітка про повністю відпрацьовану зміну.

Оскільки ОСОБА_4 не повернувся на роботу, адміністрацією підприємства було прийняте правильне рішення про звільнення останнього за прогул.

Суд першої інстанції, встановивши обставини справи та надавши їм правильну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Рішення є таким, що відповідає вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК, його правильність доводами апеляційної скарги не спростовані, так як останні зводяться до переоцінки доказів, тоді як оцінка доказів є виключним паво м суду, що передбачено ст.. 212 ЦПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: