Справа
№1501/1365/12
в складі: головуючого Скуртов М. І.
при секретарі Калін О. Б.,
за участю адвоката - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Ананьєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою та
стягнення моральної шкоди,
ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовною заявою, в якій зазначає, що
проживає по АДРЕСА_1, а саме
по-сусідству з відповідачем по справі -
ОСОБА_3, яка постійно порушує межу між
їхніми земельними ділянками та
перекриває в'їзд на земельну ділянку
позивача, в зв'язку даними порушеннями
ОСОБА_2 неодноразово зверталось до
сільської ради та правоохоронних
26 квітня 2012 року ОСОБА_2 прийшовши
на свою земельну ділянку побачила, що
на земельній ділянці відповідача
встановлений поливний шланг, котрий
був дірявий і з нього текла вода на її
земельну ділянку, змиваючи родючий
грунт та утворюючи канаву, на що
позивач відразу зробила зауваження та
попросила забрати даний шланг, однак
ОСОБА_3 відреагувала на дане зауваження
грубою нецензурною лайкою, стала
погрожувати розправою, а потім почала
кулаками наносити їй удари. В той же
день ОСОБА_2 звернулась до міліції і її
було направлено до судово-медичного
експерта для проведення експертизи.
Відповідним актом від 22 травня 2012 року
в позивача були виявлені тілесні
ушкодження легкого ступеня тяжкості
без розладу здоров'я, а постановою
дільничного інспектора Ананьївського
РВ ГУМВС України в Одеській області від
20 серпня 2012 року відмовлено в порушенні
кримінальної справи.
В зв'язку з тим, що діями ОСОБА_3 їй
було спричинено моральну шкоду, яка
полягає в одержанні тілесних
ушкоджень, в результаті яких вона
перенесла фізичний біль, змушена була
звернутися до Ананьївської
центральної районної лікарні Одеської
області та перебувати на амбулаторному
лікуванні, при цьому даним побиттям
принизила її честь та гідність, тому
позивач звернулася до суду та просить
стягнути з відповідача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 5000
гривень, а також понесені витрати по
справі.
До початку слухання вказаної
справи по суті до суду надійшла ще одна
позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою та стягнення
моральної шкоди, яка була об'єднана з
попередньою, та в якій ОСОБА_2 вказує, що
відповідно до державного акту серії ЯЛ
№501841, виданого Ананьївською Другою
сільською радою Ананьївського району
Одеської області 21 грудня 2011 року на
підставі рішення №578 від 20 травня 2010
року вона є власником земельної
ділянки площею 0,1844 га, розташованої по
Позивач вказує, що відповідач по
справі, мешкає по сусідству із нею, а їх
земельні ділянки межують між собою
таким чином, що заїзд на земельну
ділянку позивача можливий лише по
існуючому заїзду шириною 4 метри і
довжиною 52, 5 метри, який розташований
поряд із земельною ділянкою
відповідача. Однак, відповідач
постійно захоплює заїзд переорюючи
його та порушує існуючу межу між їхніми
земельними ділянками, чим чинить
перешкоди для ОСОБА_2 в користуванні її
земельною ділянкою, оскільки робить
неможливим проїзд для оранки земельної
ділянки та збирання врожаю.
ОСОБА_2 неодноразово зверталась
до Ананьївської Другої сільської
ради Ананьївського району Одеської
області із скаргами на незаконні дії
ОСОБА_3, відповідними комісіями
сільської ради кожного разу
встановлювались межі між їхніми
земельними ділянками шляхом забивання
межових кілків, однак ОСОБА_3 не зважала
на те та знову порушувала ці межі. На
думку позивача, такими незаконними
діями ОСОБА_3 завдала їй моральну шкоду,
весь цей час вона перебувала в
постійній нервовій напрузі, витрачала
кошти, особистий час та певні зусилля
на звернення до відповідних органів
для захисту своїх законних прав, в
зв'язку з чим позивач і звернулася до
суду та просить зобов'язати
відповідача не чинити їй перешкоди в
користуванні належною їй земельною
ділянкою, стягнути з відповідачки в
рахунок відшкодування моральної шкоди
витрати по справі.
У судовому засіданні при розгляді
справи позивач позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, при цьому
пояснила, що вперше познайомилася з
ОСОБА_3 ще у 2006 році, коли остання
поселилася у будинку її бабусі. Вже
тоді відповідач намагалася забрати
земельну ділянку, яка належала її
батькові. У 2007 році сім'я ОСОБА_3 при
оранці своєї земельної ділянки
переорала земельну ділянку, яка
належала її батькові, в зв'язку з чим
ОСОБА_2 змушена була звернутися до
сільської ради та попросити землеміра,
щоб останній визначив межі їх
земельних ділянок та виставив межові
кілки, що і було зроблено. Восени 2012
року відповідач почала випасати свою
худобу на її земельній ділянці, при
цьому на зауваження жодним чином не
реагувала, висловлювалася на її адресу
грубою нецензурною лайкою, в зв'язку з
чим ОСОБА_2 звернулася з відповідною
заявою до Ананьївського РВ ГУМВС
України в Одеській області. Приїздив
дільничний, спілкувався з ними, після
чого була винесена постанова про
відмову в порушені кримінальної
справи. Через деякий час ОСОБА_3 почала
знову випасати свою худобу на її
земельній ділянці, а також не давала
проїзду до її земельної ділянки, тому
позивач звернулася до Ананьївської
Другої сільської ради Ананьївського
району Одеської області з заявою, щодо
виділення проїзду до належної її
земельної ділянки. В зв'язку з
наведеним на місце виїхала відповідна
комісія, виміряла частину земельної
ділянки, яка знаходилася у
користуванні ОСОБА_3 для проїзду до
земельної ділянки позивача, про що були
виставлені межові кілки, однак
наступного дня дані кілки були
відповідачем викинуті. ОСОБА_2
неодноразово зверталася до сільської
ради з скаргами щодо порушення
відповідачем меж проїзду до її
земельної ділянки, оскільки відповідач
неодноразово викидала межові кілки,
які встановлювалися землеміром, про що
було складено відповідні акти, також
ОСОБА_3 попереджалася дільничним про
недопустимість меж проїзду до
земельної ділянки позивача. ОСОБА_2
вказує, що одного разу вона побачила, що
на її город зі шлангу відповідача тече
вода, розмиваючи грунт, тому пішла до
подвір'я ОСОБА_3 та попросила забрати
шланг, однак відповідач почала
ображати її грубою нецензурною лайкою
та вдарила. В зв'язку з наведеним
позивач змушена була звернутися з
відповідною заявою до Ананьївського РВ
ГУМВС України в Одеській області, при
цьому довгий час лікувалася, на що
витрачала значні кошти, змушена була за
захистом своїх прав звертатися в різні
інстанції, в тому числі до прокуратури
Ананьївського району Одеської області,
де їй було рекомендовано звернутись до
суду, в зв'язку з чим просить
зобов'язати відповідача не чинити їй
перешкоди в користуванні належною їй
земельною ділянкою, стягнути в рахунок
гривень та понесені витрати по справі.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги позивача
підтримав в повному обсязі та пояснив,
що відповідачка створює перешкоди
позивачу у користуванні належною їй
земельною ділянкою, а саме не надає
проїзду до належної їй земельної
ділянки, що повністю підтверджується
зібраними у справі доказами. При цьому
ОСОБА_3 під час однієї зі сварок вдарила
ОСОБА_2, що також підтверджується
матеріалами справи, що призвело до
суттєвих моральних та душевних
страждань позивача, вона неодноразово
зверталася до лікарні, оскільки даний
випадок вплинув на її здоров'я, тому
просить позовні вимоги позивача
задовольнити в повному обсязі, а саме
зобов'язати відповідача усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою ОСОБА_2, стягнути з
відповідача в рахунок відшкодування
витрати по справі.
Відповідачка в судовому засіданні,
під час розгляду справи позовні вимоги
позивача не визнала та пояснила, що
придбала будинок разом з земельною
ділянкою, відповідних документів на
землю у неї немає, оскільки договір
купівлі-продажу не встигли належно
оформити, однак вказаною земельною
ділянкою користувався попередній
власник. Одного дня прийшла позивач до
неї додому та почала ображати її та її
дітей грубою нецензурною лайкою, при
цьому ОСОБА_3 не втрималася та вдарила
ОСОБА_2, яка в свою чергу також її
вдарила. Відповідач вказує, що дійсно
межові кілки витягували діти, оскільки
не розуміли їх значення, однак на
сьогоднішній день, вони на місці, ніхто
їх не витягує, тому просить в
задоволенні позовних відмовити в
Суд, заслухавши позивача,
представника позивача та відповідача,
допитавши свідків, вивчивши та
перевіривши матеріали справи,
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.
Свідок ОСОБА_4 - голова
Ананьївської Другої сільської ради
Ананьївського району Одеської області
в судовому засіданні пояснив, що спір
між сторонами по справі за земельну
ділянку почався близько двох років
тому. За заявою позивача комісія
виїжджала на місце, було з'ясовано, що
земельна ділянка знаходиться на межі
між містом та сільською радою, тому
зробити заїзд до земельної ділянки
ОСОБА_2 не можливо інакше, як через
земельну ділянку, якою користувалася
ОСОБА_3, тому довелося виділити частину
земельної ділянки, яка перебувала у
користуванні відповідача, для заїзду
до земельної ділянки ОСОБА_2, при цьому
землеміром було виміряно частину
земельної ділянки для заїзду та
встановлено межові кілки. Десь через
місяць позивач знову звернулася до
сільської ради зі скаргою, оскільки
відповідач витягнула та викинула
межові кілки. На підставі вказаної
заяви комісія, разом з дільничним,
виїхали на місце, землеміром знову було
виміряно частину земельної ділянки для
заїзду до земельної ділянки ОСОБА_2 та
встановлено межові кілки, при цьому
відповідача було повідомлено про
недопустимість витягу межових кілків.
Йому невідомо яким чином купувався
будинок та на підставі яких документів
належить ОСОБА_3, однак відомо те, що
колишній власник земельної ділянки
написав заяву про відмову від
земельної ділянки та передачу її
відповідачу. Також йому відомо, що в
будинку, належному ОСОБА_3 проживали
дідусь та бабуся позивача, а вже рідний
дядько позивача продав будинок
відповідачу. В свій час рішенням
сільської ради земельна ділянка була
поділена між позивачем та її дядьком,
однак це було ще до того, як він став
головою сільської ради. Проїзд до
земельної ділянки ОСОБА_2 вимірювався
відповідно до документації, наданої
Ананьївським РБТІ Одеської області.
ОСОБА_4 вказує, що йому нічого невідомо
щодо побиття ОСОБА_2
Свідок ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснила, що дійсно існує
спір між сторонами по справі щодо
проїзду до земельної ділянки належної
ОСОБА_2, за заявою якої виїжджали на
місце, відміряли проїзд та ставили
межові кілки. Через деякий час ОСОБА_3
їх витягнула та викинула, в зв'язку з
чим позивач знову звернулася з скаргою
до сільської ради, тому комісії знову
довелося виїжджати на місце, відміряти
проїзд та ставити межові кілки, і так
декілька разів. Дійсно та земельна
ділянка, яка виділялась ОСОБА_2 для
проїзду до її земельної ділянки
знаходилася у користуванні ОСОБА_3,
однак землі, які знаходяться у ОСОБА_3 в
користуванні - землі сільської ради,
про що записано в погосподарській
книзі. Ту земельну ділянку, що вилучили
у відповідача для проїзду до земельної
ділянки ОСОБА_2 рішенням по сільській
раді не проводили. До того, як був
виміряний вказаний проїзд, дана земля
сільської ради знаходилася у
користуванні ОСОБА_3, про що у сільській
раді є відповідне рішення. На
сьогоднішній день проїзд до земельної
ділянки позивача існує, однак
попередні рази дійсно межові кілки
були викинуті. ОСОБА_5 вказує, що не була
присутня, як сторони по справі вчинили
бійку між собою, однак чула як
Свідок ОСОБА_6 в судовому
засідання пояснив, що дійсно між
сторонами по справі існують спірні
питання щодо проїзду до земельної
ділянки ОСОБА_2 За скаргою позивача він,
голова Ананьївської Другої сільської
ради Ананьївського району Одеської
області та землемір виїжджали на місце,
виміряли проїзд до земельної ділянки
ОСОБА_2 та встановили межові кілки, при
цьому попередили ОСОБА_3 про
недопустимість їх витягування. В його
присутності сторони по справі
сперечалися між собою, однак ніхто
нікого не бив. Більше по суті справи
йому нічого невідомо.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що між сторонами по справі
існує конфлікт щодо проїзду до
земельної ділянки ОСОБА_2, при цьому він
розглядав декілька матеріалів за
заявами позивача, пов'язаними з
суперечками між нею та ОСОБА_3, по яким
були винесені постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи та
рекомендовано звернутися до суду.
Останній матеріал за заявою ОСОБА_2 був
пов'язаний з нанесенням їй тілесних
ушкоджень, по якому було встановлено,
що у ОСОБА_3 прорвало трубу та залило
земельну ділянку ОСОБА_2, в зв'язку з чим
позивач пішла до будинку відповідача
та у них виникла сварка, під час якої
ОСОБА_3 вдарила позивача. Під час
спілкування з відповідачем вона
вмотивувала свою поведінку тим, що
ОСОБА_2, прийшовши до її будинку, почала
висловлюватися на її адресу та на
адресу її дітей грубою нецензурною
лайкою, тому вона, захищаючи своїх
дітей, змушена була вдарити позивача.
Більше по суті справи йому нічого
У суду не має підстав ставити під
сумнів достовірність і правдивість
фактів, повідомлених свідками. Даних
про їх заінтересованість в результаті
розгляду справи немає, та їх показання
об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Згідно копії паспорту, позивач -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка та
мешканка АДРЕСА_1 (а.с.4,30).
Відповідно до копії свідоцтва про
народження, виданого Ананьївською
Третьою сільською радою Ананьївського
району Одеської області 15 листопада 1950
року, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
вказані ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (а.с.76).
Встановлено, що 27 квітня 1972 року
Палацом одруження м.Одеси,
зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_11 та
ОСОБА_2, за актовим записом №955,
внаслідок чого її прізвище змінено на
"ОСОБА_2", що підтверджується копією
свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.76).
Судом з'ясовано, що рішенням 14
сесії ХХІІ скликання Ананьївської
Другої сільської ради Ананьївського
району Одеської області від 16 березня
1994 року, передано у приватну власність
безкоштовно земельні ділянки, які
знаходяться у користуванні
переліченим громадянам, в тому числі
ОСОБА_12 - 0,22 га, ОСОБА_13 - 0,24 га та ОСОБА_10
- 0,24 га. (а.с.74-75).
Також встановлено, що рішенням
Ананьївської Другої сільської ради
народних депутатів 5 сесії ХХІІІ
скликання №902 від 15 грудня 1995 року "Про
передачу у приватну власність
безкоштовно земельних ділянок наданих
для будівництва та обслуговування
житлового будинку (присадибні ділянки),
ОСОБА_9, мешканцю АДРЕСА_1 передано у
приватну власність безкоштовно
земельну ділянку надану для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, площею 0,24 га.,
розташовану в с.Ананьїв Третя дільниця
Ананьївського району Одеської області
Згідно рішення №268 від 16 жовтня 2008
року Ананьївської Другої сільської
ради Ананьївського району Одеської
області "Про надання у власність
земельної ділянки загальною площею 0,24
га ОСОБА_2 в с.Ананьїв Третя дільниця
Ананьївського району Одеської
області", ОСОБА_2 надано земельну
ділянку для ведення особистого
селянського господарства у приватну
власність в с.Ананьїв Третя дільниця
Ананьївського району Одеської області
(колишня садиба ОСОБА_9) (а.с.32).
Відповідно до копії акту
встановлення в натурі меж земельної
ділянки, наданої для ведення
особистого селянського господарства
ОСОБА_2 від 14 липня 2010 року, на підставі
рішення Ананьївської сільської ради
№578 від 20 травня 2010 року
відповідальними особами проведено
встановлення в натурі меж земельної
ділянки, площею 0,1844 га, розташованої по
АДРЕСА_2, яка може бути використана
тільки за цільовим призначенням для
ведення особистого селянського
господарства, при цьому при
встановленні меж земельної ділянки в
натурі з боку присутніх представників
ніяких заперечень не заявлено (а.с.33).

Відповідно до копії державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЛ №501841, що виданий 19 квітня 2012
року відділом Держкомзему в
Ананьївському районі Одеської області,
на підставі рішення від 20 травня 2010
року №578 Ананьївської Другої сільської
ради Ананьївського району Одеської
області, на ім'я ОСОБА_2, яка на праві
власності має земельну ділянку, площею
0,1844 га, розташовану по АДРЕСА_2 для
ведення особистого селянського
господарства (а.с.34).

Також з'ясовано, що ОСОБА_2,
мешканка АДРЕСА_1 неодноразово
зверталася з відповідними заявами до
голови Ананьївської Другої сільської
ради Ананьївського району Одеської
області щодо відновлення меж її
земельної ділянки відповідно до
індексно-кадастрового плану земельної
ділянки, надання рішення сільської
ради щодо виділення землі для проїзду
до її земельної ділянки та вирішити
питання, пов'язане з доступом до її
земельної ділянки (а.с.36,37,39,40).

Крім того встановлено, що відповідна
комісія Ананьївської Другої сільської
ради Ананьївського району Одеської
області, на підставі скарг ОСОБА_2 щодо
порушення меж проїзду до її земельної
ділянки, розташованої в с.Ананьїв Третя
дільниця Ананьївського району
Одеської області громадянкою ОСОБА_3,
неодноразово виїжджала на місце та на
підставі державного акту на земельну
ділянку належного ОСОБА_2
встановлювала межі земельної ділянки
та межі проїзду до земельної ділянки
ОСОБА_2, при цьому гр-ка ОСОБА_2
попереджалася про недопустимість
порушення меж земельної ділянки та
проїзду, про що були складені
відповідні акти (а.с.5,35, 38,41).

Згідно копії акту судово -
медичного дослідження (обстеження) №101,
у гр-ки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є тілесні
ушкодження, а саме множинні садна,
синці обличчя та верхніх кінцівок, які
дозволяють зробити висновок, що вони
нанесені за декілька годин до початку
судово - медичного огляду, тобто
вказані пошкодження могли бути
нанесені 26 квітня 2012 року, при цьому
мають незначні скороминучі наслідки,
що тривають не більше шести днів, і за
цим критерієм, згідно п.2.3.3 "Правил
судово - медичного визначення ступеня
тяжкості тілесних ушкоджень" віднесені
до категорії легких тілесних ушкоджень
(а.с.6-7).

Також з'ясовано, що ОСОБА_2
зверталася до прокурора
Ананьївського району Одеської області
з проханням перевірити дії працівників
Ананьївського РВ ГУМВС України в
Одеській області щодо розгляду питання
її звернення до органів внутрішніх
справ на незаконні дії ОСОБА_3, її
побиття та порушення меж заїзду до її
земельної ділянки. (а.с.8,12).

Крім того встановлено, що 26 квітня
2012 року ОСОБА_2 звернулася з заявою до
Ананьївського РВ ГУМВС України в
Одеській області щодо її побиття
громадянкою ОСОБА_3, однак їй було
відмовлено в порушенні кримінальної
справи, оскільки в даному випадку
відсутні підстави для порушення
кримінальної справи за ст.ст.121, 122 КК
України, при цьому рекомендовано
звернутись до суду в порядку
приватного обвинувачення, про що
свідчить постанова про відмову в
порушенні кримінальної справи від 20
серпня 2012 року (а.с.11).

Згідно копії довідки №292, виданої 27
травня 2013 року Ананьївським районним
бюро технічної інвентаризації
Одеської області, житловий будинок в
с.Ананьїв Другий Ананьївського району
Одеської області належить на праві
приватної власності, на підставі
свідоцтва про право на спадщину,
виданого Ананьївською державною
нотаріальною конторою 25 грудня 1996 року
по р. №969, в рівних частинах ОСОБА_13 та
ОСОБА_10 (а.с.77).

З довідки №169, виданої 12 червня 2013
року Ананьївською Другою сільською
радою Ананьївського району Одеської
області, вбачається, що згідно
погосподарської книги №6 - третя
дільниця по особовому рахунку НОМЕР_3, в
с.Ананьїв Третя дільниця Ананьївського
району Одеської області знаходиться
домоволодіння, власниками якого є
ОСОБА_13 та ОСОБА_10, а також числиться
земельна ділянка, площею 0,22 га., однак в
даний час в ньому проживає ОСОБА_3,
земельна ділянка нею не приватизована
та в користування не надавалася (а.с.78)

Згідно копії паспорту, відповідач -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка та
мешканка с.Ананьїв Третя дільниця
Ананьївського району Одеської області
(а.с.60-61).

На підставі ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого немайнового або
майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК
України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Згідно з положеннями норм ст. ст. 16,
391, 386 ЦК України власник вправі
звернутися до суду з вимогою про захист
порушеного права будь-яким
способом, що є адекватним змісту
порушеного права, який ураховує
характер порушення та дає можливість
захистити порушене право, в тому числі
шляхом знесення будівлі у разі
порушення прав власника і неможливості
усунення цих порушень іншим способом.

Ст.96 Земельного кодексу України
передбачено, що власники та
користувачі земельних ділянок
зобов'язані не порушувати прав
власників суміжних земельних ділянок
та землекористувачів, дотримуватися
правил добросусідства.

Відповідно до ч.1 ст.103 Земельного
кодексу України власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи шумове забруднення
тощо).

Ст.104 ЗК України передбачено, що
власники та землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
припинення діяльності на сусідній
земельній ділянці, здійснення якої
може призвести до шкідливого впливу на
здоров'я людей, тварин, на повітря,
земельні ділянки та інше.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 126 ЗК
України, право власності на земельну
ділянку посвідчується державним актом.
Право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152
Земельного кодексу України, власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Згідно ч.3 ст. 152 Земельного
кодексу України, захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом визнання прав,
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав.

Відповідно до положень ст.106 ЗК
України власник земельної ділянки має
право вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Згідно п.п. 2.1. Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№376 із змінами, встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється на підставі
розроблених та затверджених
відповідно до ст.186 ЗК України,
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) або
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку,
тощо.

У відповідності до ст.23 ЦК
України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Стаття 1167 ЦК України визначає
підстави відповідальності за завдану
моральну шкоду, в частині 1 якої вказано
про те, що моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

П.5 Потанови Пленуму Верховного
суду України №4 від 31 березня 1995 року
"Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", передбачено, що загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Таким чином, судом встановлено, що
позивач є власницею житлового будинку
по АДРЕСА_1 та земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_2. При цьому
з'ясовано, що відповідальними особами
встановлено в натурі межі земельної
ділянки, площею 0,1844 га, яка належить
позивачу, про що є відповідний план.
Також з матеріалів справи та свідчень
голови Ананьївської Другої сільської
ради вбачається, що землі, які
знаходилася в користуванні ОСОБА_3 не є
приватизованими, а тому є землями
сільської ради. Враховуючи
неможливість встановлення іншого
проїзду до землі позивача,
відповідальна комісія сільської ради,
орієнтуючись відповідно до документів
наданих Ананьївським РБТІ Одеської
області, вилучила частину земельної
ділянки, якою користувалася ОСОБА_3 та
надала для проїзду до земельної
ділянки ОСОБА_2 Не погоджуючись з
вказаним рішенням відповідач
неодноразово порушувала межі проїзду
до земельної ділянки позивача, шляхом
витягування межових кілків, що
підтверджується свідченнями свідків
та актами складеними відповідною
комісією Ананьївської Другої
сільської ради Ананьївського району
Одеської області, чим своїми діями
перешкоджала ОСОБА_2 належно
користуватися своєю земельною
ділянкою. На підставі викладеного суд
вважає за необхідне позовні вимоги
щодо зобов'язання відповідача усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою задовольнити в повному
обсязі.

Як вказала в позові і пояснила в
судовому засіданні позивач, ОСОБА_3
своїми протиправними діями завдала їй
фізичних та душевних страждань,
принизила її честь та гідність, шляхом
її побиття та ініціювання постійних
конфліктів і сварок, під час яких
висловлювалася на її адресу грубою
нецензурною лайкою, а також порушення
меж проїзду до земельної ділянки. Разом
з тим, відповідач в судовому засіданні
не заперечила того факту, що дійсно під
час чергової сварки вона вдарила
ОСОБА_2, що також підтверджується актом
судово-медичного дослідження.

Суд визнає що внаслідок
протиправних дій відповідача,
порушенням нею правил добросусідства,
шляхом порушення меж проїзду до її
земельної ділянки, позивачеві було
спричинено моральну шкоду, яка
викликана очевидною протиправністю
вчинених відносно неї та її майна дій,
неможливістю протягом тривалого часу
використовувати належним чином власну
земельну ділянку, необхідність
тривалого захисту свого порушеного
права, в тому числі і в судовому
порядку. Зазначені обставини безумовно
порушили звичний ритм життя ОСОБА_2,
оскільки вона змушена була тривалий
час лікуватися, звертатись по допомогу
до сільської ради, правоохоронних
органів, прокуратури та суду,
здійснювати судовий захист порушених
прав, отримувати правову допомогу
представника тощо, у зв'язку з цим
понесла певні моральні страждання та
переживання. Разом з цим, виходячи з
засад розумності та справедливості,
враховуючи встановлені судом
обставини, суд вважає необхідним
зменшити заявлений позивачем розмір
моральної шкоди.

Вирішуючи питання про судові
витрати, суд приходить до висновку, що
згідно ст.88 ЦПК України вони повинні
бути покладені на відповідача.

Керуючись ст.ст.16, 23, 316-317, 319, 321, 376,
386, 391, 1167-1169, 1176, 1195 ЦК України, ст.ст.96,
103-104, 152-153 ЗК України, Постановою
Пленуму Верховного суду України „Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної /немайнової/
шкоди" від 31 вересня 1995 року, ст.ст.10-11, 15,
57-64, 209, 212-215, 225-228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженку та мешканку с.Ананьїв Третя
дільниця Ананьївського району
Одеської області, паспорт серії НОМЕР_4,
виданий 24 лютого 2009 року Ананьївським
РВ ГУМВС України в Одеській області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
усунути перешкоди в користуванні
заїздом до земельної ділянки шляхом
дотримання встановлених комісією
Ананьївської Другої сільської ради
Ананьївського району Одеської області
13 листопада 2012 року межових знаків, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та
належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт
серії НОМЕР_5, виданий Ленінським РВ
УМВС України в Кіровоградській області
22 грудня 1999 року, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_2, уродженці та жительці
АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженки та мешканки с.Ананьїв Третя
дільниця Ананьївського району
Одеської області, паспорт серії НОМЕР_4,
виданий 24 лютого 2009 року Ананьївським
РВ ГУМВС України в Одеській області,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт
серії НОМЕР_5, виданий Ленінським РВ
УМВС України в Кіровоградській області
22 грудня 1999 року, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_2, моральну шкоду в розмірі
4000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 витрати понесені нею у справі, а
саме: судовий збір в розмірі 536 гривень
80 копійок та витрати пов'язані з
отриманням юридичної допомоги в
розмірі 1350 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення, заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем до
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя:
Скуртов М. І.

Рішення набуло законної сили
"__"__________________20__ року.

Оригінал судового рішення
знаходиться в матеріалах цивільної
справи № 1501/1365/12 Ананьївського
районного суду Одеської області