АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/780/2013 рік. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: право власності.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2013 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі: - Гелашвілі Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківського міжрайонного прокурора на рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області - про визнання права власності на нежитлове приміщення,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернулася в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що згідно договору купівлі-продажу від 13 липня 2012 року вона являлася власником квартири АДРЕСА_1.

З метою здійснення підприємницької діяльності вона самочинно переобладнала належну їй на праві власності квартиру у нежитлове приміщення.

За результатами технічної інвентаризації, проведеної КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації»встановлено, що її квартира реконструйована шляхом переобладнання у вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 30.3 кв. м., розташоване по АДРЕСА_1.

Зважаючи на те, що її право на вказане нежитлове приміщення не визнається відповідачем, вона змушена звернутися з позовом в суд.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 15, 16, 220 ЦК України, ОСОБА_6 просила суд визнати за нею право власності на вбудоване нежитлове приміщення (колишня квартира №10), загальною площею 30,3 кв. м. в житловому будинку АДРЕСА_1.

Представник Липецької сільської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з'явився.

Згідно листа направлено до суду, просив розглянути справу за його відсутності, при вирішенні спору покладався на розсуд суду.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2012 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на вбудоване нежитлове приміщення (колишня квартира №10), загальною площею 30,3 кв. м. в житловому будинку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі Харківський міжрайонний прокурор, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивачка самовільно переобладнала належну їй квартиру у нежитлове приміщення, у зв'язку з чим слід визнати за нею право власності на спірне нежитлове приміщення.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського РНО Харківської області Колісник В.О. зареєстрованим в реєстрі за №246, позивачка ОСОБА_6 являлася власником однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1, загальною площею 27.60 кв. м. та жилою площею 16.10 кв. м.

Протягом 2012 року ОСОБА_6 самочинно переобладнала житлову квартиру у нежиле приміщення. При цьому збільшила загальну площу квартири з 27.60 кв. м. до 30, 3 кв. м. та побудувала окремий вхід до приміщення з одночасним зайняттям частини прибудинкової території без відповідного дозволу співвласників будинку.

Згідно ст. 152 ЖК переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Крім того, відповідно до ст. ст. 4, 5, 7, 8 ЖК України переведення придатних для проживання житлових будинків і житлових приміщень у нежилі допускається у виняткових випадках за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів.

Позивачкою не надано до суду відповідних дозволів на переобладнання чи перепланування квартири, а також переобладнання житлового приміщення у нежитлове приміщення.

Визнаючи законним переобладнання придатного для проживання житлового приміщення у нежитлове приміщення, а також визнаючи за позивачкою право власності на спірне нежитлове приміщення, суд першої інстанції вирішив питання, що відноситься до компетенції органів виконавчої влади.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Харківського міжрайонного прокурора - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2012 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до Липецької сільської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на вбудоване нежитлове приміщення (колишня квартира №10), загальною площею 30,3 кв. м. в житловому будинку АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: