Справа № 453/1667/13-ц
№ провадження 2/453/594/13
РІШЕННЯ

іменем України

06.12.2013 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді
Брони А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 28.10.2013 року пред'явила позов до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
зареєстрованого 28.01.1999 року.

У обґрунтування своїх позовних вимог
позивачка посилалася на те, що їхні
подружні відносини з відповідачем не
склалися, через несумісність
характерів, різні погляди на життя,
через що між ними виникали
непорозуміння та конфлікти, що
негативно впливало на її моральний
стан та душевний спокій. Вказала, що
протягом семи років вони з
відповідачем проживають окремо, не
ведуть спільного господарства, не
підтримують шлюбних відносин, а тому
вважає, що їхня сім'я розпалася
остаточно і зберегти її неможливо. За
таких обставин просила суд їх шлюб
розірвати, термін на примирення не
надавати.

Позивачка подала до суду заяву, в якій
зазначила, що позовні вимоги підтримує,
просила їх задовольнити, справу
розглянути за її відсутності.

Відповідач подав до суду заяву, в якій
позовні вимоги визнав, просив справу
розглянути за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється,
відтак, фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу у даній цивільній
справі на здійснювалося.

З'ясувавши обставини справи, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Сторони зареєстрували шлюб 28.01.1999 року,
від якого мають неповнолітню дитину, що
вбачається із свідоцтва про шлюб та
копії свідоцтва про народження дитини.

В судовому засіданні встановлено, що
сім`я фактично розпалася, шлюб існує
тільки формально, позивачка і
відповідач протягом семи років
спільного господарства не ведуть,
разом не проживають через те, що
відносини між ними загострились
внаслідок взаємних звинувачень і
небажання відповідача проживати разом
у шлюбі.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується лише на вільній згоді
жінки та чоловіка.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє
рішення про розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

При таких обставинах суд вважає, що
заява про розірвання шлюбу відповідає
дійсній волі позивачки, примирення між
сторонами неможливе, їх сім'я розпалася
остаточно, а шлюб існує формально.
Подальше спільне життя подружжя та
збереження шлюбу суперечило б
інтересам позивачки і після розірвання
шлюбу не будуть порушені особисті та
майнові права сторін.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу
України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 28.01.1999 року
Верхньосиньовидненською селищною
радою Сколівського району Львівської
області, актовий запис № 3.

Залишити позивачці після розірвання
шлюбу прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через місцевий
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами які не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя