АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/708/13-ц Номер провадження 22-ц/786/2982/2013Головуючий у 1-й інстанції Матвієнко В.М. Доповідач ап. інст. Винниченко Ю. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2013 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Винниченка Ю.М.,

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

При секретарі: Коротун С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 липня 2013 року та апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 липня 2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини відмовлено.

Додатковим рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2013 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі № 539/708/13-ц задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючої, мешканки АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, мешканця АДРЕСА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, у розмірі ? частини із всіх видів заробітку ( доходів ) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави - 229 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В частині позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання служби у справах дітей Лубенської міської ради Полтавської області надати висновок щодо можливості позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження - відмовлено.

Із заочним рішенням суду не погодився позивач ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до дитини - ОСОБА_5, 2006 року народження та стягнути з неї аліменти на утримання малолітнього сина.

Апелянт вважає рішення суду таким, що ухвалено внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, із порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Окрім того, з додатковим рішенням суду не погодилася відповідач ОСОБА_3 та подала апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суду.

Вказане додаткове рішення ОСОБА_3 вважає таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що відбулося 18.11.2013 року апелянт ОСОБА_2 та його представник за довіреністю ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 липня 2013 року та просили її задовольнити.

Апелянт ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилась, направивши на адресу апеляційного суду телефонограму про перенесення розгляду справи у зв"язку з відсутністю адвоката, не надавши суду підтверджуючих документів, тому суд вважає її неявку разом з представником такою, що відбулася без поважних причин, тому ухвалив про розгляд справи за даної явки.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, пояснення апелянта ОСОБА_2 та його представника за довіреністю ОСОБА_6, прокурора Рощепа Я.В., яка вказала на відсутність підстав щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення повністю за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює нележність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на піставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували між собою шлюб 26.10.2005 року в м. Києві , мають спільну малолітню дитину - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження.(а.с.13).

08.06.2010 року сторони зареєстрований між ними шлюб розірвали . (а.с.12).

Після розірвання шлюбу, за згодою сторін син ОСОБА_7 залишився проживати з матір'ю ОСОБА_3 у м. Києві.

ОСОБА_2 зареєстрований у в АДРЕСА_1 (а.с.11), однак працював і працює в м. Києві у ТОВ "Київська будівельна компанія №1" по теперішній час.(а.с.37).

02.12.2011 року ОСОБА_2, прибувши до місця роботи ОСОБА_3, де разом з нею перебував їх малолітній син ОСОБА_7, забрав дитину з собою та відвіз її до свого місця реєстрації до м. Лубни Полтавської області, звернувшись 03.12.2011 року до Дніпровського РУ ГУМВС України м. Києва із заявою про те, що 02.12.2011 року ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння у продуктовому магазині за адресою вул.. Астраханська 3 м. Києва, не віддавала йому їх спільну дитину сина ОСОБА_7, 2006 р.н..

Згідно постанови від 12.12.2011 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 146 КК України було відмовлено. (а.с.98) . Дану постанову ОСОБА_2 не оскаржував.

Переїхавши до м. Лубни Полтавської області син ОСОБА_7 став проживати разом з батьками позивача , ходити до школи, навчатися у школі англійської мови для дітей раннього розвитку, пройшов курс лікування.(а.с.28-32).

На початку 2012 року ОСОБА_3 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, а ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва, залишеним без змін ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року, зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування Дарницької районної у .м Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини задоволено.

Визначено місце проживання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, разом з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання вказаної малолітньої дитини відмовлено.

Згідно висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області( т. 2 а.с.95-96) вказана служба вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження.

За змістом положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності для цього підстав, передбачених п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, тобто ухилення матері від виконання своїх обов"язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_5, на що вказував позивач ОСОБА_2, оскільки свої права на виховання, піклування та проживання з дитиною вона намагалася захистити в судовому порядку, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва та ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року.

Рішення суду в цій частині повністю відповідає вимогам пункту 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", який передбачає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, суд апеляційної інстанції критично відноситься до висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5 та вважає його передчасним та необ"єктивним.

Ухвалюючи рішення від 02 липня 2013 року в частині відмови в стягненні аліментів, суд першої інстанції порушив вимоги матеріального права, тобто ст.ст.180-184 СК України, тому рішення в цій частині належить скасувати з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову.

Додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2013 року суперечить вимогам ст.220 ЦПК України, тому підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 липня 2013 року в частині відмови у стягненні аліментів на утримання неповнолітньої дитини скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючої, мешканки АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, мешканця АДРЕСА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, у розмірі ? частини із всіх видів заробітку ( доходів ) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави - 229 грн. 40 коп. судового збору.

В іншій частині вказане рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Додаткове рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 липня 2013 року - скасувати, відмовивши в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : ___________ Ю.М. Винниченко

Судді: __________ О.О. Панченко _________ О.В.Прядкіна