Справа № 266/4277/13-ц
Провадженя № 2/266/1402/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2013 року
м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області у складі:

головуючого судді Митрофанової Є.Г.,

при секретарі Давлетбаєвій О.Є.,

з участю прокурора Сівальнікова В.В.,

позивача/відповідача ОСОБА_6,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача/позивача ОСОБА_1,

представника відповідача/позивача
ОСОБА_3,

представників третіх осіб Балюра С.С.,
Єрмоленко Т.О.,

розглянувши у відритому судовому
засіданні в залі суду м. Маріуполя
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та
піклування Жовтневої районної
адміністрації Маріупольської міської
ради, про визначення способу участі
одного з батьків у вихованні та
спілкуванні з дитиною та за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, третя особа -
Орган опіки та піклування Приморської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради про визначення місця
проживання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з
позовом про визначення способу участі
одного з батьків у вихованні та
спілкуванні з дитиною, яким просила
встановити участь батька - відповідача
ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з
малолітнім сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
в суботу з 10.00 години до 19.00 години та у
неділю з 15.00 години до 18.00 години за
місцем проживання відповідача. В заяві
вказала, що з відповідачем знаходились
у зареєстрованому шлюбі та мають
спільну дитину - сина ОСОБА_7 12.07.2011 року
шлюб між ними розірвано та дитина
залишилася проживати разом з нею за
адресою: АДРЕСА_1. З часу розірвання
шлюбу відповідач приймав незначну
участь у вихованні дитини, яка полягала
у перебуванні сина за місцем
проживання відповідача, де він не
займався його розвитком, а лише надавав
можливість тривалий час грати в
комп'ютерні ігри. Під час чергової
зустрічі внаслідок недостатньої уваги
батька їх син отримав травму руки та
тривалий час проходив лікування. З
травня 2013 року її взаємовідносини з
відповідачем погіршилися, та вона
стала помічати, що після зустріч з
батьком син поводиться з нею та членами
її сім'ї агресивно та перестав називати
її мамою. Відповідач не працює, не має
необхідних умов для дитини за місцем
свого проживання, не турбується про
навчання, стан здоров'я, фізичне та
духовне виховання сина, а лише
негативно впливає на його поведінку та
розвиток, оскільки прагне через дитину
завдати моральні страждання їй
особисто.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із
зустрічним позовом, де зазначив, що
після розірвання шлюбу з позивачкою в
літку 2012 року їх син мекав разом з ним, з
вересня 2012 року по травень 2013 року у
період навчання син знаходився з
позивачкою, однак він кожної неділі
регулярно як у будні, так і на вихідні
дні забирав сина, спілкувався з ним та
займався навчанням за місцем свого
проживання за адресою: АДРЕСА_2. На
канікулах та у святкові дні дитина
завжди знаходилась з ним. Про час,
протягом якого дитина буде знаходитись
з ним у навчальний період в 2013 році вони
з позивачкою також домовились. Однак,
01.09.2013 року під час їх зустрічі,
відповідачка, забороняючи дитині взяти
іграшку, вдарила сина, в зв'язку з чим
він був змушений звернутися до
правоохоронних органів. Після цього у
них виникли сварки з приводу місця
проживання дитини, наприкінці вересня
ОСОБА_6 стала перешкоджати його
спілкуванню з сином, а з 20.09.2013 року він
взагалі вже не бачився з ним. З цих
обставин, та оскільки син неодноразово
скаржився на грубе поводження матері
та висловлював своє бажання проживати
разом з батьком, просив суд визначити
місце проживання неповнолітнього сина
ОСОБА_7 разом з ним, його батьком, за
адресою: АДРЕСА_2.

Позивачка ОСОБА_6 в судовому засіданні
позовні вимоги та обставини, викладені
в заяві, підтримала у повному обсязі та
додатково пояснила, що вже після її
звернення до суду з позовом, а саме
16.10.2013 року, коли вона з сином
знаходилась на вулиці, він втік від неї
до батька. 17.10.2013 року вона передала
сина відповідачу мешкати за його
адресою з батьками до часу вирішення
справи в суді. Причину, з якої сталася
ця подія, пояснити не змогла та вважає,
що поведінка сина та його
непорозуміння з нею обумовлені
негативним впливом з боку відповідача.
З весни 2013 року син говорив їй, що хоче
мешкати разом з батьком, почав
агресивно та без поваги ставиться до
неї. Заперечувала проти встановлення
місця проживання дитини з батьком,
оскільки син зареєстрований та
проживав завжди з нею, а відповідач не
має можливості створити всі необхідні
умови для постійного проживання з ним
дитини. У теперішній час з сином не
бачиться та вважає, що у разі
встановлення судом обмеженого часу
його спілкування з батьком, вона зможе
налагодити стосунки з дитиною.

Представник позивачки ОСОБА_2 в
судовому засіданні просила залишити
дитину проживати разом з матір'ю, яка у
цьому разі не буди створювати перешкод
у спілкуванні з батьком.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
первісного позову та встановлення
порядку спілкування з дитиною, якого
вимагає позивачка, оскільки син бажає
мешкати разом з ним, говорить, що мати
грубо поводиться з ним, б'є та забороняє
бачитися з батьком. Після того, як син
втік від матері, він проживає разом з
ним та його батьками в будинку АДРЕСА_2,
за весь час не висловлював бажання
бачитися з позивачкою, а остання
зустрічатися з сином не намагалася. В
будинку для дитини створені всі
необхідні умови, він працює, отримую
достатню заробітну плату та має час для
того, щоб займатися вихованням та
розвитком сина, тому просив його
позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3
просила задовольнити зустрічний позов,
оскільки син відповідача має особисту
прихильність до батька, та своїми діями
самостійно обрав місце свого
проживання з батьком. Позивачка мала
можливість зустрічатися з сином та
налагоджувати з ним стосунки, однак
протягом всього часу, який син мешкає
разом з батьком, вона жодного разу його
не відвідувала та заходів для
покращення ставлення до неї з боку
дитини не приймала. Враховуючи
взаємовідносини, що склалися між
сторонами, а також між позивачкою та
малолітнім сином, вважає, що
встановлення місця проживання дитини з
батьком у цьому випадку буде
відповідати інтересам дитини. З тих
самих підстав у задоволенні первісного
позову просила відмовити.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування Приморської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради Балюра С.С. в судовому засіданні
просила зустрічний позов ОСОБА_6
задовольнити, оскільки за результатами
розгляду справи, обстеження житлових
умов батька, а також особистої бесіди з
малолітнім ОСОБА_7, який виразив свою
прихильність до батька, Орган опіки та
піклування прийшов до висновку, що
встановлення місця проживання дитини з
батьком є доцільним та відповідає
інтересам малолітнього.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування Жовтневої районної
адміністрації Маріупольської міської
ради Єрмоленко Т.О. в судовому
засіданні з висновком Органу опіки та
піклування Приморської районної
адміністрації щодо визначення місця
проживання дитини з батьком
погодилась, відмовившись від надання
будь-якого висновку щодо заявлених
вимог, оскільки дитина на час розгляду
справи мешкає з батьком в Приморському
районі м. Маріуполя.

Прокурор, з урахуванням висновку та
позиції органів опіки та піклування,
вважав необхідним встановити місце
проживання неповнолітньої дитини з
батьком, внаслідок чого у задоволенні
первісного позову відмовити.

Суд, вислухавши думку сторін, їх
представників та інших осіб, що
приймали участь у розгляді справи,
допитавши свідків, дослідивши письмові
матеріали справи, вважає що зустрічний
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі, та приходить до висновку про
необґрунтованість та відсутність
підстав для задоволення первісних
позовних вимог.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі,
який розірвано за рішенням суду від
05.07.2011 року а.с. 16.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину
та є батьками малолітнього сина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 а.с.6, який зареєстрований
та після розірвання шлюбу проживав
разом з матір'ю в квартирі АДРЕСА_1
/а.с.17/.

З пояснень сторін, досліджених
матеріалів перевірки ЕО №16979 від 16.10.2013
року, наявних в матеріалах справи
довідки КСН та акту обстеження умов
проживання від 11.11.2013 року судом
встановлено, що 16.10.2013 року малолітній
ОСОБА_7 під час прогулянки на пл. Кірова
в м. Маріуполі втік від своєї матері до
родичів свого батька, оскільки бажав з
ним побачитися, та з 18.10.2013 року до
теперішнього часу за згодою позивачки
проживає разом з батьком, бабусею
ОСОБА_4 та дідом ОСОБА_5 в будинку
АДРЕСА_2.

Статтею 141 СК України встановлено, що
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 та ст. 161 Сімейного Кодексу
України, якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди
щодо того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Частиною 2 зазначеної статті
встановлено, що орган опіки та
піклування або суд не можуть передати
дитину для проживання з тим із батьків,
хто не має самостійного доходу,
зловживає спиртними напоями або
наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Під час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі стан психічного здоров'я
одного з батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

ОСОБА_6 - мати малолітнього ОСОБА_7
працює вчителем англійської мови в
СШ№66 м. Маріуполя, має постійний дохід,
розмір якого з січня 2013 року по червень
склав 13867,75 гривень, має постійне місце
проживання в квартирі АДРЕСА_1, де також
зареєстрований та мешкав малолітній
ОСОБА_7, за місцем роботи та проживання
має позитивну характеристику
/а.с.11,12,13,17/.

ОСОБА_1, що є батьком ОСОБА_7, займає
посаду менеджера по продажам у ТОВ
«Барух» з окладом, згідно штатного
розпису, в розмірі 3000 гривень, має
постійне місце проживання в будинку
АДРЕСА_2, де мешкає разом зі своїми
батьками, братом та сином ОСОБА_7, за
місцем роботи та проживання має
позитивну характеристику /а.с.46,47,129/.

Актом обстеження умов проживання в
будинку АДРЕСА_2 від 11.11.2013 року,
проведеного головними спеціалістами
Служби у справах дітей Приморської
районної адміністрації, встановлено,
що власником будинку є батько
відповідача ОСОБА_1, малолітній ОСОБА_7
має окрему кімнату та в будинку
створені всі необхідні умови для його
життя, відпочинку, навчання та
розвитку.

З наведених обставин вбачається, що
кожен з батьків малолітнього ОСОБА_7
має належні житлові умови, постійний
дохід та позитивну характеристику,
підстав, які перешкоджали б передати
дитину матері або батьку, не
встановлено, тому, враховуючи, що
малолітній ОСОБА_7 на час розгляду
справи не досяг десятирічного віку, при
вирішенні спору щодо місця проживання
дитини суд вважає найважливішою умовою
це відповідність прийнятого рішення
інтересам дитини та звертає увагу на
стосунки, що склалися між кожним з
батьків та дитиною, ставлення батьків
до виконання своїх батьківських
обов'язків, особисту прихильність
дитини до кожного з них, та встановлені
фактичні обставини справи, а також
висновки компетентних органів, що
діють на захист інтересів дитини.

З пояснень сторін, результатів
дослідження, проведеного міським
Центром практичної психології
управління освіти Маріупольської
міської ради від 10.09.2013 року №02-107,
обставин подій 16.10.2013 року, під час яких
дитина втекла від матері, та поведінки
самої дитини вбачається, що малолітній
ОСОБА_7 дійсно має прихильність до
батька та своїми діями виразив власне
бажання проживати разом з ним, у
стосунках з матір'ю існують
непорозуміння, напруженість та
негативне сприйняття її дитиною.
/а.с.98,129/

З пояснень допитаних в судовому
засіданні свідка ОСОБА_8, яка проводила
додаткові зайняття з дитиною, та свідка
ОСОБА_9, що є рідною тіткою відповідача
ОСОБА_1 та часто спілкується з дитиною,
також можна прийти до висновку, що
малолітній ОСОБА_7 більше сприймає
батька та постійно прагне бути разом з
ним, а розмови про матір викликають у
нього негативні емоції.

З 18 жовтня 2013 року та на час розгляду
справи малолітній ОСОБА_7 за згодою
матері фактично проживає з батьком в
будинку АДРЕСА_2, мати з того часу сина
не відвідувала та заходів для
відновлення стосунків з сином не
приймала.

З повідомлення директора СШ№66
простежується, що весь період часу
проживання з батьком ОСОБА_7 продовжує
навчання у школі та має більш
урівноважений емоційний стан. Мати
спілкується з дитиною лише у школі та
по телефону /а.с.128/

За висновком органу опіки та
піклування Приморської районної
адміністрації Маріупольської міської
ради від 21.11.2013 року, враховуючи
прихильність сина до батька та думку
дитини з цього питання, доцільним є
визначити місце проживання
малолітнього ОСОБА_7 разом з батьком,
ОСОБА_1

На доведення наявності негативного
впливу з боку батька на розвиток та
виховання дитини позивачкою належних
доказів не надано.

Пояснення допитаних в судовому
засіданні свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, які
є батьками позивачки, а також ОСОБА_7,
який є батьком відповідача, суд, як
об'єктивні та належні докази не
приймає, оскільки за своїм змістом вони
свідчать лише про сталі неприязні
стосунки, що склалися між сторонами та
їх родинами, та не містять відомостей
про обставини, які мають значення для
справи.

Враховуючи наведене, думку
представників органу опіки та
піклування, та приймаючи до уваги
наявну прихильність дитини до батька,
суд приходить до переконання, що
визначення місця проживання ОСОБА_7 з
батьком дійсно буде відповідати
інтересам малолітньої дитини, а тому
приймає відповідне рішення.

Визначивши місце проживання дитини з
батьком, та встановивши, що малолітній
ОСОБА_7 на час розгляду справи фактично
з матір'ю не мешкає, суд вважає, що
підстав, передбачених ч. 2 ст.159 СК
України, для встановлення способу
участі батька у вихованні та
спілкуванні з сином за заявою матері не
має, а тому у задоволені первісного
позову відмовляє у повному обсязі.

Прийшовши до висновку про задоволення
зустрічних позовних вимог, суд,
відповідно до ст. 88 ЦПК України,
покладає на позивачку за первісним
позовом судові витрати в розмірі 114
гривень 70 копійок, понесені
відповідачем на сплату судового збору
за подання до суду зустрічного позову.

На підставі ст.ст.19, 141, 155, 159, 160, 161 СК
України, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 213,
215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1
про визначення способу участі одного з
батьків у вихованні та спілкуванні з
дитиною відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про
визначення місця проживання
неповнолітньої дитини задовольнити.

Визначити місце проживання дитини
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем
проживання його батька ОСОБА_1 в
АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судовий
збір в розмірі 114 гривень 70 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, у разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Донецької області в м. Маріуполі через
Приморський районний суд м. Маріуполя
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Митрофанова Є. Г.