Номер провадження № 22-ц/785/3779/13
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Бабія А.П.

при секретарі - Соколенко
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 на заочне рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 16.10.2012 року по справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення
додаткових витра на протезування, які
виникли внаслідок ДТП,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом
до суду, в якому просив стягнути з
відповідача на його користь додаткові
витрати на протезування за період з
01.07.2008 року по 01.06.2012 року в розмірі 24 603
грн. 28 коп. ( а. с. 1-2).

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 10.03.1987 року
сталася ДТП з вини відповідача ОСОБА_4,
внаслідок якої він став інвалідом 3-ї
групи та потребує використання
автомобіля, як засобу протезування,
який йому як інваліду було
рекомендовано, як засіб протезування.
Всі витрати пов'язані з експлуатацією
автомобіля сплачував він, відповідач у
добровільному порядку не бажає
сплачувати понесені ним додаткові
витрати на автомобіль, як засіб
протезування, розмір яких за період з
01.07.2008 року по 01.06.2012 року склав 24 603 грн.
28 коп.

В судовому засіданні в суді
першої інстанції, відповідно до
рішення суду, сторони не були присутні.

Заочним рішенням Іллічівського
міського суду Одеської області від
16.10.2012 року позов ОСОБА_5 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
додаткові витрати на протезування в
розмірі 24 603 грн. 28 коп. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь держави судовий збір
в розмірі 246 грн. 03 коп.

Не погодившись з рішенням суду,
представник ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу на рішення Іллічівського
міського суду Одеської області від
16.10.2012 року, в якій просить рішення суду
від 16.10.2012 року скасувати, постановити
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовити у повному обсязі,
посилаючись на те, що оскаржуване
заочне рішення постановлено при
порушенні норм матеріального та
процесуального права.

Позивачем рішення суду не
оскаржується.

В судовому засіданні в суді
апеляційної інстанції 29.04.2013 року
представник відповідача підтримав
апеляційну скаргу, позивач заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним чином
(ч. 5 ст. 76 ЦПК України), причини неявки
суду не повідомив, клопотання про
відкладення розгляду справи від нього
на адресу суду не надходило. Від
представника відповідача на адресу
суду надійшла заява про відкладення
розгляду справи 27.05.2013 року на іншу
дату, в зв'язку з зайнятістю його в
іншому судовому процесі. Однак, судова
колегія вважає, що причини неявки
представника відповідача, викладені в
його заяві, не є поважними, оскільки не
підтверджуються будь-якими доказами.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог, наданих доказів і
доводів апеляційної скарги, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду зміні, в
частині розміру стягнутих додаткових
витрат на протезування та розміру
стягнутого судового збору з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для зміни рішення
суду першої інстанції є, зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої
інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що згідно вироку
народного суду м. Іллічівська Одеської
області (а. с. 3-5) ОСОБА_4 був визнаний
винним в скоєному ним правопорушенні, а
саме під час керування автомобілем
ОСОБА_4 порушив п. 2.1 правил дорожнього
руху, що призвело до того, що ОСОБА_5,
який стояв поряд зі своєю машиною був
збитий та йому було спричинено тяжкі
тілесні ушкодження.

На підтвердження понесених витрат за
паливо, мастило та запчастин на
обслуговування автомобіля, гр. ОСОБА_5
суду були надані товарні чеки,
квитанції, накладні (а. с. 6-24) на
загальну суму 24 603,28 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична
особа, яка завдала шкоди каліцтвом
фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому додаткові
витрати на протезування.

Враховуючи, що внаслідок завданого
ОСОБА_5 каліцтва, позивач зазнав
необхідні додаткові матеріальні
витрати, пов'язані з експлуатацією
автомобіля, як засобу протезування, суд
першої інстанції дійшов висновку, що ці
витрати необхідно компенсувати
позивачу, а тому позов підлягає
задоволенню, а також відповідно до п. 2
ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ч. 3 ст. 88
ЦПК України стягнув з ОСОБА_4 на користь
держави судовий збір в розмірі 246,03 грн.

Однак, судова колегія не погоджується
в повній мірі з висновками суду першої
інстанції, оскільки судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи та
порушено норми процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Так судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо стягнення з відповідача
на користь позивача додаткових витра
на протезування та судового збору на
користь держави.

Оскільки, в судовому засіданні
встановлено, підтверджується
матеріалами справи та не заперечується
відповідачем, відповідно до
апеляційної скарги, що рішенням
Іллічівського міського суду Одеської
області від 21.10.2005 року, яке набрало
законної сили, було встановлено, що
захворювання ОСОБА_5 є прямим наслідком
травми, отриманої позивачем внаслідок
дорожньо-транспортної пригод, яка
сталася 10.03.1987 року з вини відповідача,
у зв'язку з чим ОСОБА_5 було надано
автомобіль як засіб протезування.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична
або юридична особа, яка завдала шкоди
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я фізичній особі, зобов'язана
відшкодувати потерпілому заробіток
(дохід), втрачений ним внаслідок втрати
чи зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

Тому з відповідача на користь позивача
підлягають стягненню додаткові
витрати на протезування.

Проте, судова колегія не погоджується з
розміром стягнутих додаткових витрат
на протезування з відповідача на
користь позивача.

Оскільки, в матеріалах справи
містяться копії ряду товарних чеків (а.
с. 13-23), якими позивач обгрунтовував
свої позовні вимоги та, які були
предметом дослідження судом першої
інстанції, з яких неможливо визначити
вказану в них суму грошових коштів та,
який товар відповідно до них купувався,
на що вказував в судовому засіданні і
представник відповідача.

В зв'язку з чим, в судовому засіданні в
суді апеляційної інстанції були
досліджені надані позивачем оригінали
товарних чеків, якими позивач
обгрунтовував свої позовні вимоги, які
приєднані за клопотанням позивача до
матеріалів справи та, на підставі яких,
разом з іншими доказами по справі (а. с.
6-12), зауважень до яких не було зі
сторони представника відповідача щодо
їхньої якості, було встановлено, що
позивачем понесені додаткові витрати
на протезування за період, який він
вказує в позовній заяві, в розмірі 18 978
грн. 18 коп.

Докази, які б підтверджували понесені
позивачем додаткові витрати на
протезування за період, який він вказує
в позовній заяві, в розмірі 24 603 грн. 28
коп., в матеріалах справи відсутні та
позивачем не надані.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених цим
Кодексом, докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, розмір
стягнутих додаткових витрат на
протезування з відповідача на користь
позивача підлягає зменшенню на суму
недоведених позовних вимог (5 625 грн. 10
коп.), а рішення суду зміні.

Враховуючи зменшення розміру,
стягнутих з відповідача на користь
позивача додаткових витрат на
протезування, підлягає зменшенню і
розмір стягнутого з відповідача на
користь держави судового збору, який
відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягає стягненню в розмірі
пропорційно до задоволеної частини
позовних вимог, а з відповідача на
користь держави підлягає стягненню
судовий збір в розмірі 189 грн. 18 коп., в
зв'язку з чим, рішення суду підлягає
зміні і в цій частині.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що відповідачем уже сплачувалися
позивачеві додаткові витрати на
протезування та районним судом
задовольнялися позовні вимоги про
стягнення на користь позивача
додаткових витрат з 16 листопада 2004 року
по 01 липня 2008 року, судова колегія не
приймає до уваги.

Оскільки, ст. 1195 ЦК України зобов'язує
відшкодувати також додаткові витрати
на протезування та не передбачає, що
таке відшкодування додаткових витрат
здійснюється одноразово.

Відповідно до позовних вимог позивача,
останній просить стягнути з
відповідача додаткові витрати на
протезування за період з 01 липня 2008
року по 01 червня 2012 року, тобто за інший
період.

З доводами апеляційної скарги щодо
доказів, якими позивач доводить свої
позовні вимоги, судова колегія
частково погодилася, зменшивши розмір
стягнутих з відповідача на користь
позивача додаткових витрат на
протезування понесених позивачем.

Інші доводи апеляційної скарги судова
колегія також не приймає до уваги,
оскільки вони спростовуються
матеріалами справи та не спростовують
висновки суду першої інстанції, з якими
погодилася судова колегія.

Таким чином, на підставі викладеного,
судова колегія частково погоджується з
доводами апеляційної скарги та,
враховуючи доводи апеляційної скарги,
вважає, що рішення Іллічівського
міського суду Одеської області від
16.10.2012 року підлягає зміні, в частині
розміру стягнутих додаткових витрат на
протезування та розміру стягнутого
судового збору, а з відповідача на
користь позивача, підлягають стягненню
додаткові витрати на протезування в
розмірі 18 978 грн. 18 коп. та судовий збір
на користь держави в розмірі 189 грн. 78
коп. В іншій частині рішення суду
підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
представника ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Іллічівського
міського суду Одеської області від
16.10.2012 року по справі за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про стягнення додаткових
витра на протезування, які виникли
внаслідок ДТП змінити, в частині
розміру стягнутих додаткових витрат на
протезування та розміру стягнутого
судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 додаткові витрати на
протезування в розмірі 18 978 грн. 18 коп.
та судовий збір на користь держави в
розмірі 189 грн. 78 коп.

В іншій частині рішення залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області О.Д.
Варикаша

О.А. Ступаков

А.П. Бабій