У Х В А Л А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року
Апеляційний суд Донецької області

в складі : головуючого - судді
Лісового О.О.

суддів
Кіянової С.В., Іванової А.П.

при секретарі
Люліній Я.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційною скаргою відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калінінському
районі м.Донецька на рішення
Будьонівського районного суду
м.Донецька від 14 листопада 2013 року за
позовом ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калінінському
районі м.Донецька про відшкодування
моральної шкоди, завданої пошкодженням
здоров»я,

В С Т
А Н О В И В :

Рішенням Будьонівського
районного суду м.Донецька від 14
листопада 2013 року задоволено частково
позов ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калінінському
районі м.Донецька про відшкодування
моральної шкоди, завданої пошкодженням
здоров»я. Стягнуто з відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калінінському
м.Донецька на користь ОСОБА_1 у
відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

В апеляційній скарзі
відповідач просить рішення суду
скасувати та відмовити позивачу у
задоволенні позву, оскільки судом
першої інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховано, що Законом України від
23.02.2007 року виключено з Закону України
«Про загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" обов»язок Фонду щодо
відшкодування моральної шкоди, тому
відповідальність в даному випадку
повинно нести підприємство на підставі
ст.237-1 КЗпП України, ст.1167 ЦК України
згідно роз»яснення рішення
Конституційного Суду України від 08.10.2008
р. № 1322008, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік»
відшкодування Фондом моральної шкоди
застрахованим та членам їх сімей
незалежно від часу настання страхового
випадку припиняється з 01.01.2008 року, крім
того, позивачем не надано доказів
спричинення моральної шкоди, висновок
МСЕК з цього приводу відсутній та
позивачем пропущено строк звернення до
суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні
апеляційного суду представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги і просив її
задовольнити.

Позивач та представник
позивача в судове засідання не
з»явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Заслухавши доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу відповідача слід відхилити, а
рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд
першої інстанції правильно встановив
правовідносини, які склалися між
сторонами і визначив закон, який їх
регулює.

При розгляді справи суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач тривалий час з 1980 року до 2004
року працював на підприємствах
вугільної промисловості у небезпечних
та шкідливих умовах, внаслідок чого
отримав професійне захворювання, про
що 03.08.2004 року було складено акт за
формою П-4. Висновком МСЕК від 30.08.2004
року йому вперше встановлено 50% втрати
професійної працездатності за
професійним захворюванням
безстроково. Моральну шкоду позивачу
спричинено частковою втратою
професійної працездатності, змінилися
умови його життя, він відчуває
незручності пов»язані з наслідками
професійного захворювання. Розмір
моральної шкоди визначено з
урахуванням принципу розумності та
справедливості.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованного висновку про те, що
позивач має права на відшкодування
моральної шкоди, заподіяної здоров'ю на
підставі ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов"язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, що заподіяли втрату
працездатності" від 23.09.1999 р, яка діяла
на час спричинення позивачу моральної
шкоди.

Так, в даному конкретному
випадку ОСОБА_1 дійсно несе фізичні
страждання і розмір моральної шкоди
встановлений судом першої інстанції з
урахуванням характеру і наслідків
професійного захворювання, того, що
втрату професійної працездатності
йому встановлено в розмірі 50% на
підставі висновку МСЕК від 30.08.2004 р.
відповідає нормам матеріального та
процесуального права і не порушує
принцип справедливості і розумності
згідно вимог ст.41 Міжнародної
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод. Судом враховано, що
відповідно до роз"яснень п.9 постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної шкоди" від
31.03.1995 р. №4 розмір моральної шкоди суд
визначає в межах заявлених вимог
залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних та
фізичних страждань, з урахуванням у
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема враховуються характер та
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, тяжкість завданої травми,
наслідки тілесних ушкоджень,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках.
Встановлений судом першої інстанції
розмір відшкодування моральної шкоди
позивачу не перевищує меж позовних
вимог, відповідає характеру та обсягу
заподіяних позивачу моральних
страждань. При цьому суд із засад
розумності, виваженості і
справедливості вважає такий розмір
відшкодування моральної шкоди
справедливим.

Доводи представника Фонду
про те, що Законом України від 23.02.2007
року №717-V положення щодо відшкодування
моральної шкоди виключено із Закону
України "Про загальнообов"язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" та
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» відшкодування
Фондом моральної шкоди припинено з
01.01.2008 року, суд не приймає до уваги,
оскільки зазначені закони не мають
зворотньої сили і не можуть
розповсюджуватися на правовідносини,
які виникли до набрання ними чинності,
як в даному випадку.

Інші доводи апеляційної
скарги відповідача також не впливають
на правильність висновків суду першої
інстанції.

Визнаючи розмір моральної
шкоди, суд виходив із ступеня і глибини
моральних страждань позивача та
розміру втрати працездатності в
конкретному випадку.

При встановлені фактів і
постановлені рішення судом 1 інстанції
не порушено норм процесуального права
та правильно застосовані норми
матеріального права, тому підстав для
скасування рішення суду не має.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення у
відповідності до вимог матеріального
та процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У
Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Калінінському
районі м.Донецька відхилити.

Рішення Будьонівського
районного суду м.Донецька від 14
листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :