Справа №
районний суд м. Миколаєва
________________________________________________________________________
УХВАЛА

іменем України

05 грудня 2013
року

м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі: головуючого – судді Тішко Д.А.,
при секретарі – Тихонюк В.В., за участю:
представника скаржника ОСОБА_1,
старшого державного виконавця
Заводського відділу Державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність
державного виконавця Заводського ВДВС
ММУЮ, зобов’язання вчинити певні дії -

встановив:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду із скаргою на бездіяльність
державного виконавця Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції (далі – Заводського ВДВС ММУЮ)
в ході виконавчого провадження ВП
№38675297 щодо примусового виконання
рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 11.02.2013 р. та просила
зобов’язати державного виконавця
вийти за місцезнаходженням майна
боржника та здійснити його опис й
арешт.

В обґрунтування скарги зазначала, що
відповідно до рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 11.02.2013 р.
по справі №1423/17360/2012 на користь ОСОБА_3 з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сприяння молодим
науковцям та обдарованої молоді фонду
«Факел» (далі – ТОВ «СМНОМФ «Факел»)
було стягнуто 24 931 грн. 50 коп. На
підставі зазначеного рішення судом
було видано виконавчий лист, який
знаходиться на примусовому виконанні в
Заводському ВДВС ММУЮ. 11.09.2013 р. ОСОБА_3
звернулася із заявою до державного
виконавця, в якій просила вийти за
адресою місцезнаходження боржника,
описати його майно та накласти на нього
арешт. Проте, зазначені дії, здійснені
державним виконавцем не були. На
підставі зазначеного, посилаючись на
положення ст.ст. 11,57,66 Закону України
«Про виконавче провадження» просила
задовольнити скаргу.

Представник скаржника у судовому
засіданні вимоги скарги підтримав,
просив суд їх задовольнити.

Представник суб’єкта оскарження у
судовому засіданні заперечували проти
задоволення скарги з посиланням на
здійснення усіх необхідних дій з боку
державного виконавця.

Представник зацікавленої особи у
судове засідання не з’явився, про
причини своєї неявки суд не повідомив,
заперечень на скаргу не надав.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши
письмові докази, матеріали цивільної
справи № №1423/17360/2012 за позовом ОСОБА_3
до ТОВ «СМНОМФ «Факел» про стягнення
компенсації за невикористану щорічну
відпустку та копії документів з
матеріалів зведеного виконавчого
провадження № за ЄДРВП: 36797893, судом
встановлене наступне.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 11.02.2013 року, залишеним
без змін ухвалою Апеляційного суду
Миколаївської області від 16.04.2013 р. було
частково задоволено позов ОСОБА_3 до
ТОВ «СМНОМФ «Факел» та стягнуто з
відповідача 24 931 грн. 50 коп. компенсації,
а також судові витрати в розмірі 249 грн.
32 коп.

05.07.2013 року старшим державним
виконавцем Заводського ВДВС ММУЮ
ОСОБА_4 було відкрито виконавче
провадження №38675297 з примусового
виконання виконавчого листа №1423/17360/2012,
виданого 04.06.2013 року Центральним
районним судом м. Миколаєва та
зобов’язано боржника в строк до 12.07.2013
року виконати виконавчий документ у
добровільному порядку. Зазначено
виконавче провадження було приєднано
до зведеного виконавчого провадження
№36797893.

Разом з тим, з наявних в матеріалах
справи документів виконавчого
провадження №36797893 вбачається, що ТОВ
«СМНОМФ «Факел» є власником 466/1000
часток ринка – торгівельного
комплексу, загальною площею 212,4 кв.м за
адресою: м. Миколаїв, вул. Г. Карпенка,
51б, на підставі свідоцтва про право
власності, САЕ №837818 від 08.12.2012 р.,
виданого Виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради, що
підтверджується інформаційною
довідкою з реєстру прав власності на
нерухоме майно №9473455 від 16.09.2013 р.

З відповідей банківських установ,
відповіді з БД «Автомобіль» грошових
коштів на рахунках та транспортних
засобів у ТОВ «СМНОМФ «Факел» не
виявлено.

Відповідно до статті 387 ЦПК України, за
результатами розгляду скарги суд
постановляє ухвалу. У разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи. Якщо оскаржувані
рішення, дії чи бездіяльність були
прийняті або вчинені відповідно до
закону, в межах повноважень державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби і права чи
свободи заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 66 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
відсутності у боржника - юридичної
особи коштів у обсязі, достатньому для
покриття заборгованості, стягнення
звертається на інше майно, належне
такому боржникові або закріплене за
ним, у тому числі на майно, що
обліковується на окремому балансі
філії, представництва та іншого
відокремленого підрозділу боржника -
юридичної особи (крім майна, вилученого
з обороту або обмежуваного в обороті)
незалежно від того, хто фактично
використовує це майно.

Згідно ч. 5 ст. 57 Закону України «Про
виконавче провадження» під час
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту державний
виконавець складає акт опису та арешту
майна боржника. Під час проведення
опису та арешту майна боржника
державний виконавець має право
оголосити заборону розпоряджатися ним,
а в разі потреби - обмежити права
користування майном, здійснити
опечатування або вилучити його у
боржника та передати на зберігання
іншим особам, про що зазначається в
акті опису та арешту. Вид, обсяг і
строк обмеження встановлюються
державним виконавцем у кожному
конкретному випадку з урахуванням
властивостей майна, його значення для
власника чи володільця, необхідності
використання та інших обставин.

Проте, в матеріалах зведеного
виконавчого провадження відсутні
докази вчинення державним виконавцем
вищезазначених дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
слід зобов’язати державного виконавця
Заводського ВДВС ММУЮ вийти за місцем
знаходження майна боржника та, у разі
наявності, здійснити його опис та
арешт.

Щодо вимог про визнання бездіяльності
державного виконавця Заводського ВДВС
ММУЮ незаконною, то вони не підлягають
задоволенню, так як державним
виконавцем належним чином
здійснювалися інші виконавчі дії у
зведеному виконавчого провадження №
за ЄДРВП: 36797893.

Таким чином, дана скарга підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 210, 387 ЦПК України,
суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність
державного виконавця Заводського ВДВС
ММУЮ – задовольнити частково.

Зобов’язати державного виконавця
Заводського ВДВС ММУЮ вийти за місцем
знаходження майна боржника та
здійснити його опис та арешт.

Ухвала може бути оскаржена через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п’яти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Д.А. Тішко