Справа № 223/872/2012 Провадження №
22-ц/772/321/2013Головуючий в суді першої
інстанції:Ліщишина М.Ю.Категорія: 34
Доповідач: Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2013 р. м.
Вінниця

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області у складі:

головуючого:
Голота Л.О.,

суддів:
Стадник І.М., Войтко Ю.Б.,

при секретарі:
Яблонській І.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 23.11.2012 року по
справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_4 до ОСОБА_5
та ОСОБА_6, ЗАТ «Українська екологічна
страхова компанія»про відшкодування
матеріальних збитків, упущеної вигоди
та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

17.04.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись
в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної шкоди,
упущеної вигоди та моральної шкоди.

З позовної заяви вбачається, що спір
виник між учасниками ДТП , яке сталось
11.12.2011року о 9 годині 30 хв. по вул.
Примакова в м. Вінниці. Дана ДТП
сталась внаслідок порушення водієм
ОСОБА_6 правил дорожнього руху, що
призвело до зіткнення автомобіля
Y»(зареєстрований на ОСОБА_3) під
керуванням ОСОБА_2 з автомобілем Logan»,
власником якого є ОСОБА_5, під
керуванням його сина ОСОБА_6

ОСОБА_2 у позові просить стягнути з
ОСОБА_6 та ОСОБА_5, солідарно на його
користь 5 250 грн. упущеної вигоди та 5 000
грн. моральної шкоди, судові витрати.

ОСОБА_3 у позові просить стягнути
ОСОБА_5 на свою користь 28 425 грн.
матеріальних збитків за пошкоджений
автомобіль, та 2500 грн. судових витрат за
отриману правову допомогу. Стягнути
солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на свою
користь моральну шкоду у розмірі 5 000
грн., та витрати понесені при сплаті
судового збору.

Рішенням Тиврівського районного
суду Вінницької області від 23.11.2012 року
у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3
відмовлено. Не
погодившись з даним рішенням суду ,
позивачі подали апеляційну скаргу в
якій просять рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове,
яким їхні позовні вимоги задовольнити
повністю. Апелянти посилається на те,
що при ухваленні рішення суд першої
інстанції порушив норми
процесуального права, а саме 1. у
судовому засіданні була проголошена
лише вступна та резолютивна частина
рішення, а тому залишилась невідомою
мотивація суду, факти, які були
встановлені судом та закон на підставі
якого ухвалено рішення, що позбавило їх
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів після проголошення
рішення; 2. в порушення вимог ст. 3 ЦПК
України , не зважаючи на заперечення
позивачів залучив до участі в справі в
якості співвідповідача ЗАТ
«Українська екологічна страхова
компанія», позбавивши при цьому
позивачів на право звернення до суду з
окремим позовом до страхової компанії.

29.01.2013 року апелянтами подана заява
про прийняття до розгляду змін до
апеляційної скарги.

Згідно п.1 ст.300 ЦПК особа, яка подала
апеляційну скаргу, має право доповнити
чи змінити її протягом строку на
апеляційне оскарження.
Враховуючи, що строк на апеляційне
оскарження рішення суду закінчився
03.12.2012 року, колегія суддів ухвалила
відмовити у прийнятті змін до
апеляційної скарги.

В судовому засіданні апелянти та їх
представник підтримали вимоги
апеляційної скарги та просили її
задовольнити.

Відповідачі та їх представник
заперечили щодо задоволення
апеляційної скарги , вказуючи на
справедливість та законність рішення
суду.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін та
їх представників, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає, що
вона підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
23.11.2012 року у судовому засіданні
головуючим суддею у відповідності до
вимог п.3 ст. 209 ЦПК України була
проголошена лише вступна та
резолютивна частина рішення.

Повний текст рішення позивачі
отримали 30.11.2012 року, що
підтверджується змістом їхньої
апеляційної скарги. Апеляційну скаргу
подано своєчасно - 30.11.2012 року.

Колегія суддів погоджується з
позицією апелянта про те, що при
залучені до участі в справі, як
співвідповідача ЗАТ «Українська
екологічна страхова компанія»були
порушені норми ст. 33 ЦПК України,
оскільки клопотання про залучення
співвідповідачем страхову компанію
позивач не заявляв, однак дана
обставина не є самостійною підставою
для скасування рішення суду.

Згідно п.3 ст.303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги , якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Стаття 309 ЦПК України передбачає
вичерпний перелік підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення .

Мотивами скасування рішення
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 23.11.2012року на
думку колегії суддів є:

- неповне з»ясування районним судом
обставин справи та недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими в частині
порядку відшкодування матеріальних
збитків;

- неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 11.12.2011 року
о 9год.30 хв. в м. Вінниці по вул.
Примакова сталось зіткнення
транспортного засобу Logan»д.н.з. НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля
марки »д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_2

Автомобіль Logan»д.н.з. НОМЕР_1,
відповідно копії свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу від
04.04.2008 року зареєстрований на ОСОБА_5
/а.с.61/

Автомобіль »д.н.з. НОМЕР_2 ,
відповідно копії свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу від
02.12.2010 року зареєстрований на ОСОБА_3
/а.с.11/

Постановою Тиврівського
районного суду Вінницької області від
10.01.2012 року ОСОБА_6 визнано винним у
скоєнні ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності.
/а.с.12/

28.12.2011 року між ОСОБА_5 ( замовник)
та ФОП ОСОБА_4 (виконавець) укладено
договір на виконання
ремонтно-відновлювальних робіт, за
умовами якого замовник доручає, а
Виконавець бере на себе зобов'язання на
власний ризик і за власні кошти
виконати ремонтно-відновлювальні
роботи автомобіля GEELY JL 7162 держ.номер:
НОМЕР_2, а Замовник зобов'язується
прийняти та оплатити результати робіт.

Згідно Акту виконаних робіт №7
від 16.02.2012 року вартість ремонту
пошкодженого автомобіля склала 28 425
грн. Як вбачається з відмітки на копії
даного Акту, ОСОБА_5 прийняв виконану
роботу.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Згідно ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі ( передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки в повному обсязі.

Уклавши договір на виконання
ремонтно-відновлювальних робіт, з
умовами якого погодився і позивач
ОСОБА_3, оскільки передав свій
пошкоджений автомобіль на ремонт в СТО,
колегія суддів приходить висновку, що
потерпілий обрав спосіб відшкодування
шкоди, завданої його майну
-відшкодування в натурі.

В судовому засіданні на підставі
пояснень позивачів, що підтвердили і
відповідачі ,та не суперечить
матеріалам справи встановлено, що
автомобіль позивача ОСОБА_3
відремонтовано ФОП ОСОБА_4 і в травні 2012
року позивачі забрали його з СТО, а
отже шкода за пошкодження автомобіля
йому відшкодована у вигляді
полагодження його. Кошти за ремонт
свого автомобіля позивачі ОСОБА_4 не
сплачували. Зважаючи на дані
обставини, колегія суддів вважає, що
підстав для стягнення з відповідача на
користь ОСОБА_3 коштів в сумі 28 425 грн.,
як матеріальних збитків пошкодження
вже відремонтованого автомобіля немає.

Право на стягнення шкоди виникло
у ФОП ОСОБА_4, однак позовних вимог він
не заявляв.

Безпідставною та недоведеною
колегія суддів вважає і вимогу ОСОБА_2
про стягнення 5 250 грн. упущеної вигоди,
згідно договору про надання
транспортних послуг між ОСОБА_2 та
Вінницькою міською партійною
організацією «Всеукраїнського
об»єднання «Батьківщина»від 07.12.2011
року.

Відповідно п.2.2. Договору оплата
визначена в розмірі 150 грн. за кожен
день роботи.

Враховуючи, що упущена вигода
-доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушено, позивачем не
було доведено факт чи дійсно мала місце
упущена вигода, та в чому полягали
завдані позивачеві збитки, оскільки, як
було встановлено у судовому засіданні
у травні 2012 року автомобіль GEELY JL 7162 був
вже відремонтований і знаходився в
користуванні позивачів, а тому
стягнення коштів за період з 01.01.2012 року
по 30.12.2012 року є необґрунтований. Також
не надано графік роботи позивача, та не
враховано , що за умовами договору
витрати на заправку автомобіля
покладено на Виконавця транспортних
послуг, що враховано при визначенні
розміру оплати.

Відмовляючи у задоволенні вимог
позивачів про стягнення моральної
шкоди, судом першої інстанції
помилково не було прийнято до уваги
норми ст.23 ЦК України, відповідно до
яких особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її права.

У даній справі моральна шкода
ОСОБА_3 полягає у душевних стражданнях,
яких він зазнав у зв'язку із
пошкодженням його майна.

Моральна шкода заподіяна ОСОБА_2
полягає у душевних стражданнях, яких
він зазнав у зв'язку з істотністю
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках, тривалістю та
характером страждань, яких він зазнав
під час ДТП .

Визначаючи розмір моральної
шкоди, колегія суддів враховує
положення ст.ст. 23,1167 ЦК України,
зокрема характер та обсяг майнових
витрат позивачів, глибину душевних
страждань, а також виходячи з вимог
розумності та справедливості та
вважає, що на користь ОСОБА_3 підлягає
стягненню сума 3 000 грн., а на користь
позивача ОСОБА_2 сума 2 000 грн.

Виходячи із загальних норм
ст.ст. 1166,1167,1187,1190 ЦК України , колегія
суддів приходить висновку, що тягар
цивільної відповідальності у даній
справі має нести ОСОБА_6, як винна у
завданні шкоди особа, що на
відповідній правовій підставі
керувала автомобілем та з вини якої
сталась ДТП.

Зважаючи на встановлені факти,
колегія суддів приходить висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2
підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи розмір судових витрат, що
підлягають стягненню, колегія суддів
враховує вимоги ст. 88 ЦПК України ,
відповідно до якої , якщо позов
задоволено частково, судові витрати
присуджуються позивачеві пропорційно
до розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_3 суд задовольнив
частково, що у відсотковому розмірі
становить 9,2 % від суми заявлених вимог.

Вимоги ОСОБА_2 суд задовольнив
частково, що у відсотковому розмірі
становить 23 %.

Згідно ст. 79 ЦПК України до судових
витрат, крім інших, відносяться судовий
збір, витрати на правову допомогу.

Позивачем ОСОБА_3 понесені і
документально підтверджені судові
витрати, що складаються з витрат на
правову допомогу на суму 2 500грн./а.с.55/
та витрат понесених при сплаті
судового збору на суму 55 грн. / а.с.26/ та
на суму 307 грн. / а.с. 28/

Позивачем ОСОБА_2 понесені і
документально підтверджені судові
витрати, що складаються з судового
збору на суму 436,25 грн. /а.с. 1/ , 107 грн.30
коп. / а.с.14/ та 234 грн. /а.с.114/.

Визначаючи розмір судових витрат , які
підлягають стягненню на користь
ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що
пропорційно до задоволених вимог
стягненню підлягає сума 178,83 грн. ( 23 %
від 777,55 грн.)

На користь ОСОБА_3 підлягають
стягненню судові витрати понесені при
сплаті судового збору на суму 33,30 грн. (
9,2 % від 362 грн.).

У стягненні судових витрат на правову
допомогу колегія суддів відмовляє з
огляду на норми ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах»від 20.12.2011
року, відповідно до яких розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Як вбачається з журналів судового
засідання адвокат ОСОБА_8 , про оплату
правових послуг якого надано квитанцію
на суму 2500 грн. участі в справі не
приймав, письмових доказів, які б
свідчили коли і якого роду була надана
допомога, докладний перелік складених
процесуальних та інших документів не
надав, заяв на ознайомлення з
матеріалами справи адвоката в
матеріалах справи немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Тиврівського районного суду
Вінницької області від 23.11.2012 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 3 000
( три тисячі) грн. завданої моральної
шкоди, а також витрати понесені при
сплаті судового збору в сумі 33 грн.30
коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 2 000
( дві тисячі) грн. завданої моральної
шкоди, а також витрати понесені ним при
сплаті судового збору в сумі 178 грн. 83
коп.

В решті вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Голота Л.О.

Судді:
Стадник І.М.

Войтко Ю.Б.