Справа № 465/37/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/3269/13
Доповідач в 2-й інстанції: Шумська
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючий суддя
Шумська Н.Л.

судді:
Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар Альховська С.В.

особи, які беруть участь у справі:
ОСОБА_2, пр.-ки ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського
районного суду м.Львова від 05 лютого 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, з участю третьої
особи представника органу опіки та
піклування Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду
м.Львова від 05 лютого 2013 року у позові
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, з участю третьої
особи представника органу опіки та
піклування Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради
про позбавлення батьківських прав
відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В
апеляційній скарзі покликається на
його незаконність та
необргунтованість, як таке що винесене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Зокрема
зазначає, що відповідач постійно
ухиляється від виконання батьківських
обов»язків, ніколи не цікавить долею
доньки ОСОБА_6 та не робить ніяких
спроб, щоб зустрітися з нею. Крім того,
висновком органу опіки та піклування
Франківської РА ЛМР від 19 жовтня 2012
року № 35-5035 враховано рекомендації
комісії з питань захисту прав дитини
від 18.10.2012 року та вирішив за доцільне
позбавити батьківських прав ОСОБА_5
відносно малолітньої доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Висновки суду не
відповідають дійсним обставина справи
і тому було прийнято незаконне рішення.
Просить рішення Франківського
районного суду м.Львова від 05 лютого 2013
року скасувати та ухвалити нове
рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які
беруть участь у справі, з»ясувавши
обставини справи та перевіривши доводи
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування чи зміни
рішення суду та задоволення
апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові
про позбавлення батьківських прав суд
першої інстанції встановив обставини,
що мають значення по справі, дав оцінку
доказам, дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав,
передбачених нормами матеріального
права про позбавлення відповідача
батьківських прав.

Встановлено, що відповідач є батьком
дитини ОСОБА_6 2002року народження. Шлюб
між сторонами розірвано у 2004році.
Дитина зареєстрована та проживає з
матір»ю.

Згідно вимог ст.60 ЦПК позивач не
довів на підставі належних та
допустимих доказів ті обставини, на які
він покликається як на підставу своїх
вимог, що відповідач ухиляється від
виконання обов»язків щодо виховання
дитини, жорстоко поводиться з дитиною,
є хронічним алкоголіком або
наркоманом, вдається до будь-яких
проявів експлуатації дитини, примушує
до жебракування чи бродяжництва,
засуджено за умисний злочин щодо
дитини.

Згідно ст.59 ЦПК обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть бути підтверджені іншими
засобами доказування. За відсутності
залежних та допустимих доказів щодо
підстав, передбачених ч.1ст.164 СК
України, суд першої інстанції прийшов
до обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для позбавлення
батьківських прав батька.

Ухилення від виконання батьківських
обов»язків повинно полягати у активних
діях, з яких чітко прослідковується
небажання батька виконувати
батьківські обов»язки. Натомість,
судом першої інстанції встановлено
обставини, за якими батько надавав
утримання дитині, приймав участь у
розвитку її здібностей. Про
добровільну сплату коштів на утримання
дитини визнала позивач, зауваживши про
недостатність, що стало підставою
подання позовної заяви до суду про
стягнення аліментів, але спір ще не
вирішено судом.

Докази, які наводить позивач,
свідчать про неналежне виконання
батьківських обов»язків. однак,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
недоведеність ухилення батька від
виконання обов»язків по вихованню
дитини.

Зуваження позивача про те, що
відповідач не говорив на судових
засіданнях, про те, що він любить
дитину, не може слугувати доказом
ухилення від виконання батьківських
обов»язків.

Згідно з п. 15 постанови Верховного
Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав" (далі -
постанова Пленуму від 30 березня 2007 р. N
3) позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в
інших осіб, які незаконно її утримують,
та ін. ), що надані батькам до
досягнення дитиною повноліття і
ґрунтуються на факті спорідненості з
нею, є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей. Для встановлення таких
обставин суду потрібно було ретельно
перевіряти докази, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, обов'язково
здійснювати необхідні дії для
залучення відповідача у справі та
з'ясування його позиції та
обґрунтувань. Крім того, суд повинен
з'ясувати думку дитини, якщо вона
здатна її висловити. Згідно з
міжнародними та національними
правовими нормами до прав дитини
належить, зокрема, право на врахування
її думки щодо питань, які стосуються її
життя. Зокрема, відповідно до положень
ст. 12 ч. I Конвенції ООН від 20 листопада
1989 р. "Про права дитини" (ратифікована
Україною 27 лютого 1991 р.)
держави-учасниці забезпечують
дитині, здатній сформулювати власні
погляди, право вільно висловлювати ці
погляди з усіх питань, що стосуються
дитини, причому поглядам дитини
приділяється належна увага згідно з
її віком і зрілістю. З цією метою
дитині, зокрема, надається можливість
бути заслуханою в ході будь-якого
судового чи адміністративного
розгляду, що стосується дитини,
безпосередньо або через представника
чи відповідний орган у порядку,
передбаченому процесуальними нормами
національного законодавства.

У вітчизняному законодавстві теж
закріплено відповідні положення;
зокрема, згідно з положеннями ст. 171
Сімейного кодексу України (далі - СК)
думка дитини має бути врахована при
вирішенні питань, що стосуються її
життя. Таким чином, думка дитини має
бути з'ясована і врахована судом при
розгляді цієї категорій справ.

Слід звернути увагу на те, що згідно
з ч. 6 ст. 19 СК суд може не погодитися з
висновком органу опіки та піклування,
якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

На судовому засіданні апеляційного
суду представник органу опіки та
піклування не зміг вказати у чому
полягає інтерес дитини для задоволення
позову про позбавлення її
батька-відповідача батьківських прав.
Якщо суд установить, що орган опіки
та піклування подав висновок, який
суперечить інтересам дитини або є
недостатньо обґрунтованим чи
недостовірним, суд вправі на підставі
ст. 211 ЦПК постановити окрему ухвалу і
направити її відповідному органу
опіки та піклування для усунення
недоліків у роботі.

Керівнику Франківської районної
адміністрації як органу опіки та
піклування належить звернути увагу на
повноту та об»єктивність з»ясування
обставин у справі при підготовці
висновку щодо позбавлення особи
батьківських прав та підвищити
відповідальність посадових осіб, які
беруть участь у розгляді справ цієї
категорії.

На підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду першої інстанції без змін,
визнаючи, що суд ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не ставлять під
сумнів законність рішення суду,
апеляційний суд їх відкидає як
необгрунотовані.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314,
315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м.Львова від 05 лютого 2013 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з дня її проголошення й
може бути оскаржене протягом 20-ти днів
шляхом подання на неї касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя
Н.Л.Шумська

Судді
Л.Б.Струс

М.М.Шандра