Справа № 2107/3919/2012
РІШЕННЯ

іменем України

"03" січня 2013 р.

Генічеський районний суд Херсонської
області у складі:

головуючого
судді Хоменко В. Г.

при секретарі
Молошенко В. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернувся до суду із
вказаним позовом, мотивуючи його тим,
між нею та відповідачкою навесні 2012
року було досягнуто домовленості щодо
купівлі-продажу житлового будинку у
АДРЕСА_1.

На виконання цієї домовленості, з метою
її фактичної реалізації, нею у
присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4
було передано відповідачці суму авансу
за купівлю будинку розмірі 16,000
гривень, про що відповідачкою їй було
надано розписку від 09.06.2010 року.

Житловий будинок, щодо якого вона з
відповідачкою досягли згоди,
відповідачкою було відчужено третій
особі. Протягом тривалого часу
позивачка вимагала у відповідачки
повернути суму авансу. Весною 2011 року
ОСОБА_2 повернула їй частину суми
авансу в розмірі 12, 000 гривень, а залишок
суми - 4,000 гривень пообіцяла повернути
пізніше.

Станом на 25.09.2012 року відповідачкою
грошові кошти їй не було повернено.

Позивачка в судовому засіданні позов
підтримала.

Відповідачка в судовому засіданні
позов не визнала, але не заперечує факт
отримання нею авансу в заявленій
відповідачкою сумі, та що саме з цього
приводу видала 09.06.2012 року позивачці
розписку.

Судом встановлені наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

09.06.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
досягнуто домовленості щодо купівлі -
продажу житлового будинку у АДРЕСА_1,
про що свідчить розписка від 09.06.2012
року, згідно якої позивачка передала
відповідачці суму авансу у розмірі 16, 000
гривень.

Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України, сума,
сплачена в рахунок належних з боржника
(відповідача по справі) платежів,
вважається авансом.

У зв'язку з відмовою відповідачки від
подальшого виконання зобов'язання ,
житловий будинок, щодо якого сторони
досягли домовленості, було відчужено
третій особі. Весною 2011 року
відповідачка повернула позивачці 12, 000
гривень. Залишок неповерненої суми
авансу складає 4, 000 гривень, про що
відповідачка в судовому засіданні не
заперечує.

Згідно ч.1, 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання чи виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання (
неналежне виконання).

Оскільки відповідачка не виконала
зобов'язання, визначено змістом
зобов'язання між сторонами, суд
приходить до висновку, що вона повинна
повернути позивачці все одержане за
даним зобов'язанням - залишок суми
авансу в розмірі 4,000 гривень

Згідно з вимогами ст..ст. 79, 87 ЦК України,
до витрат, пов'язаних з розглядом
судової справи належать витрати,
пов'язані із вчиненням дій, необхідних
для розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею та
документально підтверджені витрати.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 526, 570, 610, 625 ЦК
України, ст.ст. 3, 87 - 88, 118 - 119 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4,000
(чотири тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 188,00 (сто вісімдесят вісім)
гривень.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Херсонської області
через Генічеський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
днів з дня проголошення рішення.

Суддя: В. Г. Хоменко