Справа №2/467/1967/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.12.2013 року Заводський
районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді - Щербини С.В., при
секретарі - Горта О.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
Миколаївського міжрайонного прокурора
з нагляду за додержанням законів у
природохоронній сфері до
Миколаївської міської ради, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання незаконним і
скасування рішення міської ради,
визнання недійсним державного акту на
право власності на землю, -

ВСТАНОВИВ:

Миколаївський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природохоронній сфері звернувся до
суду з позовом до Миколаївської
міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
визнання незаконним і скасування
рішення Миколаївської міської ради
№36/61 від 04.09.2009 року в частині надання у
власність ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 977 кв.м. по АДРЕСА_1, визнання
недійсними договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 02.04.2011 року,
укладенного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та
Державного акту на право власності на
землю, виданного ОСОБА_2 та скасування
його державної реєстрації, а також
повернення земельної ділянки площею 977
кв.м., розташованої по АДРЕСА_1
(кадастровий номер :12:001:00026:3:02)
грошовою оцінкою 202041,47 грн. до
комунальної власності.

В позові прокурор зазначив, що
проведеною перевіркою Миколаївською
міжрайонною прокуртурою з нагляду за
додержанням законів у природохоронній
сфері виявлені порушення у сфері
використання земельних ресурсів. Так,
п. 29 рішення Миколаївської міської ради
від 30.01.2009 року №33/37 ТОВ
«Миколаївбудпроект» надано дозвіл на
складення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтованою площею 23502 кв.м. з метою
надання її в оренду для обслуговування
придбаного майна по АДРЕСА_2.
Вподальшому п. 54 рішенням
Миколаївської міської ради від 19.06.2009
року №35/51 був затверджений проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 22156 кв.м., за рахунок
земель міста не наданих у власність або
користування, з відведенням її до
земель комерційного використання, для
обслуговування придбанного майна по
АДРЕСА_2 та проектом передбачено, що
земельна ділянка на північному заході
межує із землями водного фонду річки
Південний Буг. Вказане рішення в
частині надання ТОВ
«Миколаївбудпроект» в оренду
земельної ділянки, з яких 20236 кв.м.
зайняті зеленими насадженнями, було
прийнято з порушенням вимог ст. 134 ЗК
України, без проведення земельних
торгів, та в порушення вимог ч 1-4 ст. 124
ЗК України, тобто без укладення
договору оренди на підставі рішення
відповідно органу самоврядування. Крім
того, за відсутності договору оренди
земельної ділянки з ТОВ
«Миколаївбудпроект» рішенням
Миколаївської міьскої ради від 04.09.2009
року №36/61 п. 38-56 якого затверджені
проекти землеустрою щодо відведення 19
громадянам земельних ділянок
орієнтованою площею 1000 кв.м. за рахунок
земель ТОВ «Миколаївбудпроект», з
віднесенням їх до земель житлової
забудови, для будівництва житлових
будинків по АДРЕСА_1 у м. Миколаєві, в
тому числі відповідачу ОСОБА_1 площею 977
кв.м. по АДРЕСА_1. При цьому в проекті
землеустрою, затверджденому вказаним
рішенням не завірене нотаріально
погодження ТОВ «Миколаївбудпроект» на
передачу громадянам у власність
земельної ділянки за рахунок земель
переданих в оренду товариству, що є
порушенням ч. 6 ст. 118 та ч. 5 ст. 151 ЗК
України.

Крім того, зазначив, що 19 ділянок по
АДРЕСА_1 перша лінія відведених
земельних ділянок під забудову
знаходиться на відстані 9 м від урізу
води ріки Південний Буг, друга лінія -
на відстані 60 м від урізу води та
ділянки огорожені металевим парканом,
що є порушенням вимог ст.ст. 58, 60, 61 ЗК
України та надання ОСОБА_1 земельної
ділянки у власність для здійснення
будівництва є порушенням вимог ч.3 ст. 83
ЗК України. Оскільки станом на 04.09.2009
рроку ТОВ «Миколаївбудпроект» не мало
законих підстав розпоряджатися
спірною земельною ділянкою, в проекті
землеустрою наявне недійсне
погодження (нікчемний правочин) ТОВ
«Миколаївбудпроект» на передачу
громадянам земельної ділянки, а також
що міськ рада розпорядилася земельною
ділянкою в порушення вимог ст.ст. 58, 60, 61
ЗК України, рішення Миколаївської
міської ради №36/61 від 04.09.2009 р. в
частині надання ОСОБА_1 земельної
ділянки є незаконним. Крім того,
підлягає визнанню недійсним договір
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки від 02.04.2011 року, укладенного між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та Державного акту на
право власності на землю, виданного
ОСОБА_2 та скасування його державної
реєстрації, а також повернення
земельної ділянки площею 977 кв.м. до
комунальної власності.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив позов
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позовні
вимоги не визнав, просив в їх
задоволенні відмовити в повному обсязі
посилаючись на те, що з витягу
стенограми 36 сесії Миколаївької
міської ради 5 скликання вбачається у
роботі сесії приймав участь помічник
прокурора м. Миколаєва Терещенко В.Ю., а
оскільки відповідно до ст. 13 Закону
України «Про прокуратуру» органи
прокуратури України становлять єдину
централізовану систему, органам
прокуртури було відоме про прийняте
Миколаївською міською радою рішення
від 04.09.2009 року №36/61 в момент його
прийняття. У зв'язку з тим, що з даним
позовом прокурор звернувся лише у
травні 2013 року та відповідно до ст. 267 ЦК
України сплив строк позовної давності,
що є підставою для відмови у позові.

Крім того, відповідно до ст. 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» позивачем не надано доказів
на підтвердженря того, що п. 54 рішення
Миколаївської міської ради від 19.06.2009
року №35/51, яким було передано ТОВ
«Миколаївбудпроект» в оренду земельна
ділянка площею 22156 кв.м. по АДРЕСА_2,
визнано в судовому порядку незаконним.
Також, вважає, що прокурором не
доведене порушення інтересів держави
та звернення його з даним позовом до
суду, оскільки спірна земельна ділянка
перебуває у комунальної власності
територіальної громади м. Миколаєва.

Не надано доказів позивачем і на
підтвердження того, що спірна земельна
ділянка перебуває у прибережній
захисній смузі, оскільки вимогою ст. 20
ЗК україни передбачено, що віднесення
земель до тієї чи і іншій категорії
здійснюється на підставі рішень
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування відповідно
їх повноважень. Крім того, відповідно
до ч.3 ст. 60 ЗК України, ст. 88 ВК України
розмір та межі прибережної захисної
смуги уздовж морів та навколо морських
заток і ліманів встановлюються за
проектами землеустрою, а в межах
населених пунктів з урахуванням
містобудівної документації та
конкретних умов, що склалися. При цьому,
порядок визначення розмірів та меж
водоохороних зон та режим ведення
господарської діяльності
затвердженного постановою КМУ від
08.05.1996 року №486.

У межах водоохороних зон виділяються
землі прибережних захисних смуг та
смуги відведення з особливим режимом
їх використання, відповідно до ст.88-91 ВК
України та п. 4 Порядку. Пунктом 10
Порядку передбачено, що на землях міст
і селищ міського типу розмір
водоохоронної зони, як і прибережної
захисної смуги, встановлюється
відповідно до існуючих на час
встановлення водоохоронної зони
конкретних умов забудови.

Тобто законодавством України
визначено порядок розроблення,
погодження та затвердження проекту
визначення розмірів і меж водоохороних
зон, у межах яких виділяються землі
прибережних захисних смуг.

Аналогічна позиція викладені в
Постанові Верховного Суду України від
22.05.2013 року та згідно ст. 360-7 ЦПК України,
рішення ВСУ є обов'язковими для
застосування і суди зобв'язані
привести свою судвоу практику у
відповідність із рішенням ВСУ.

Крім того, спірна земельна ділянка була
вилучена за погодженням з попереднім
землекористувачем - ТОВ
«Миколаївбудпроект», передана
відповідачу у власність за рішенням
землевласника в особі Миколаївської
міської ради, відповідно до вимог ч.6 ст.
118, ч. 1-5 ст. 124, ч.5 ст. 151 ЗК України, у
зв'язку з чим посилання прокурора на
порушенні вищевказаних норм є
безпідставними.

В судове засідання представник
відповідача Миколаївької міської ради
не з'явився, про час та місце слухання
справи був повідомлений, причини
неявки суду не повідомив.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2
не з'явився, про час та місце слухання
справи був повідомлений, причини
неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного:

Як встановлено в судовому засіданні,
рішенням Миколаївської міської ради
№33/37 від 30.01.2009 року п. 29 ТОВ
«Миколаївбудпроект» надано дозвіл на
складення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
орієнтованою площею 23502 кв.м. з метою
надання її в оренду строком на 10 років
для обслуговування придбаного майна по
АДРЕСА_2.

Рішенням Миколаївської міської ради
від 19.06.2009 року №35/51 п. 54 був
затверджений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
22156 кв.м., у тому числі 55 кв.м. під
капітальною забудовою, 99 кв.м. під
спорудами, 1766 кв.м. під проходами,
проїздами та площадками, 20236 кв.м. під
зеленими насадженнями за рахунок
земель міста, не наданих у власність
або користування, з відведенням її до
земель комерційного використання, для
обслуговування придбанного майна по
АДРЕСА_2.

Земельна ділянка має обмеження у
використанні згідно КОПВНЗТВЗД:
правові, типу 1.1 - «зміна цільовоого
використання», на земельну ділянку
площею 2303 кв.м. діють спеціальні
обмеження типу 4.3.1 -«в
санітарно-захисних зонах
інженерно-технічних споруд і
комунікацій».

П. 54.1 вказанного рішення передано ТОВ
«Миколаївбудпроект» в оренду строком
на 10 років земельну ділянку площею 22156
кв.м. для обслуговування придбаного
майна по АДРЕСА_2.

Проте, в порушення вимог чинного
законодавства, договір оренди
вищевказаної земельної ділянки
укладено не було.

Рішенням Миколаївської міської ради
від 04.09.2009 року №36/61 п. 38-56 якого
затверджені проекти землеустрою щодо
відведення 19 громадянам земельних
ділянок орієнтованою площею 1000 кв.м. за
рахунок земель ТОВ
«Миколаївбудпроект», з віднесенням їх
до земель житлової забудови, для
будівництва житлових будинків по
АДРЕСА_1 у м. Миколаєві, в тому числі
відповідачу ОСОБА_1 площею 977 кв.м. по
АДРЕСА_1 та вказана земельна ділянка
надано ОСОБА_1 у власність, відповідно
до Державного акту на право власності
на земельну ділянку серії ЯИ №140139,
зареєстрований Державним земельним
кадастром 27.11.2009 року

Вподальшому 02.04.2011 року ОСОБА_1 було
укладено договір купівлі-продажу
спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1 з
ОСОБА_2 та управлінням Держкомзему у м.
Миколаєві було зареєстровано в
Поземельній книзі за реєстровим
№:12:001:0002:3:02, про що зроблено запис
на Державному акті про право власності
на землю ЯИ №140139.

Відповідно до ст. 58 ЗК України до земель
водного фонду належать землі, зайняті у
тому числі прибережними захисними
смугами вздовж морів, річок та навколо
водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно ст. 59 ЗК України землі водного
фонду можуть перебувати у державній,
комунальній та приватній власності.

За змістом ч. 3 ст. 60 ЗК України та ст. 88
ВК України, розмір та межі прибережної
захисної смуги уздовж морів та навколо
морських заток і лиманів
встановлюються за проектами
землеустрою, а в межах населених
пунктів, з урахуванням містобудівної
документації та конкретних умов, що
склалися.

Згідно ст. 87 ВК України зовнішні межі
водоохороних зон визначаються
спеціально розробленими проектами.

Порядок визначення розмірів і меж
водоохороних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України (ч. 6 ст. 87 ВК України).

Відповідно до ст. 88 ВК України, в
редакції Закону України від 02.12.2010 року,
з метою охорони поверхневих водних
об'єктів від забруднення і засмічення
та збереження їх водності вздовж річок,
морів, навколо озер, водосховищ та
інших водойм в межах водоохороних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги. Прибережні
захисні смуги встановлюються по
берегам річок та навколо водойм уздовж
урізу води. У межах існуючих населених
пунктів прибережна захисна смуга
встановлюється у рахуванням
містобудівної документації.
Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою.

Проте, відповідно до ст. 88 ВК України, в
редації закону, яка була чинною на час
надання відповідачці земельної
ділянки, не передбачалось встановлення
прибережної захисної смуги саме за
окремим проектом землеустрою.

Крім того, за результатами обстеження 19
земельних ділянок по АДРЕСА_1 в м.
Миколаєві, в тому числі земельної
ділянки по АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_1, встановлено, що перша лінія
відведених земельних ділянок під
забудову знаходиться на відстані 9 м
від урізу води ріки Південний Буг,
друга лінія - на відстані 60 м від урізу
води.

Таким чином, спірна земельна ділянка
знаходиться в прибережній захисній
смузі річки Південний Буг і належить до
земель водного фонду.

Відповідно до ч.2 ст. 88 ВК України в
редакції, яка була чинна на час надання
відповідачці земельної ділянки,
прибережні захисні смуги
встановлюються по обидва береги річок
та навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною:

- для малих річок, струмків і
потічків, а також ставків площею менше 3
га - 25 метрів;

- для середніх річок, водосховищ на
них та озер - 50 метрів;

- для великих річок, водосховищ на
них та озер - 100 метрів.

Якщо крутизна схилів перевищує
три градуси, мішальна ширина
прибережної захисної смуги
подвоюється.

Відповідно до класифікації, річка
Південний Буг належить до великих
річок.

Крім того, у порушення п. 2.9
Порядку погодження прироохоронними
органами матеріалів щодо вилучення
(викупу), надання земельних ділянок,
затвердженного наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України 05.11.2004 року №434,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.11.2004 року за №1470/10069,
при відведенні спірної земельної
ділянки не врахована наявність
прибережної захисної смуги, хоча
вказаним порядком передбачено, що
уразі відсутності належної
землевпорядної документації та
встановлених в натурі (на місцевості)
меж щодо водоохоронних зон та
прибережних захисних смуг водних
об'єктів, природоохороний орган
забезпечує їх збереження шляхом
урахування при розглді матеріалів щодо
вилучення (викупу), надання цих
земельних ділянок, нормативних
розмірів прибережних захисних смуг,
встановлених ст. 88 ВК України та
орієнтованих розмірів і меж
водоохороних зон, що визначають
відповідно до Постанови Кабінету
Міністірв України від 08.05.1996 року №486
«Про затвердження Порядку визначення
розмірів і меж водоохороних зон та
режиму ведення господарської
діяльності в них», з урахуванням
конкретної ситуації.

Відсутність у проектах
землеустрою урахуванням відповідно до
ст. 60 ЗК України розмірів і меж
прибережної захисної смуги річки
Південний Буг унеможливлює відведення
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 84 ЗК України
землі водного фонду не можуть
передаватися у приватну власність.

На підставі викладенного, суд
приходить до переконання, що спірна
земельна ділянка не могла бути
виділена ОСОБА_1 для будівництва та
обслуговування індивідуального
житлового будинку та господарських
споруд, оскільки як зазначалось вище у
прибережних захисних смугах уздовж
річок забороняється будівництво таких
споруд.

Таким чином, рішення
Миколаївської міської ради №36/61 від
04.09.2009 року в частині надання у
власність ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 977 кв.м. по АДРЕСА_1 є незаконним,
у зв'язку з чим позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню

Крім того, підлягають задоволенню, як
похідні, вимоги про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
спірної земельної ділянки від 02.04.2011
року, укладенного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
та Державного акту на право власності
на землю ЯИ№140139, виданного на ім'я
ОСОБА_1, з подальшим переходом права
власності на земельну ділянку на
ОСОБА_2, з покладенням на останнього
обов'язку про повернення землі
територіальної громаді м. Миколаєва.

Проте, суд вважає, що вимога про
скасування державної реєстрації
державного акту на право власності на
землю задоволенню не підлягає, як
зайва, оскільки визнання недійсним
державного акту вже є підставою для
скасування попередньої реєстрації.

Суд, критично відносить до заперечень
представника відповідача ОСОБА_1
відносно того, що спірна земельна
ділянка не входить до прибережної
захисної смуги земель водного фонду,
оскільки відсутній проект та
нормативно-технічна документація
визначення розміру і межі
водоохоронної зони, оскільки
законодавець, надаючи чинності
земельному та водному кодексу сам
визначив ширину прибережної захисної
смуги та яку орган місцевого
самоврядування на свій розсуд зменшити
не може. Правомочність органу
місцевого самоврядування стосується
лише документально-технічного
оформлення встановленного розміру, меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них. При
цьому, спірна земельна ділянка
виведена з земель водного фонду без
дотримання порядку та процедури зміни
цільового призначення земель,
передбачених Главою 4 ЗК України.

Крім того, суд прийшов до висновку, що
прокурором не був пропущений строк
позовної давності, оскільки порушення
прокурором були виявлені в березні 2013
року, після перевірки матеріалів щодо
порушень Миколаївською міською радою
земельного законодавства. Суд, вважає
безпідставними посилання представника
відповідача на присутність прокурора
на сесії міської ради, при прийнятті
рішення міськради, що оскаржується,
оскільки названі порушення земельного
законодавства можна було встановити
лише при перевірці, а не під час
прийняття радою рішення.

Одночасно, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2
підлягає стягненню на користь держави
судовий збір у розмірі 229,40 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212- 215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Миколаївського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природохоронній сфері до
Миколаївської міської ради, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про визнання незаконним і
скасування рішення міської ради,
визнання недійсним державного акту на
право власності на землю та повернення
земельної ділянки - задовольнити
частково.

Визнати незаконним п. 42 рішення
Миколаївської міської ради №36/61 від
04.09.2009 року в частні надання ОСОБА_1 у
власність земельної ділянки площею 977
кв.м. для будівництва та обслуговування
індивідуального житлового будинку та
господарських споруд по АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 02.04.2011 року
земельної ділянки площею 977 кв.м. для
будівництва та обслуговування
індивідуального житлового будинку та
господарських споруд, розташованої за
адресою по АДРЕСА_1, укладенного між
ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ№140139 з кадастровим номером
:12:001:00026:3:02 загальною площею 0,0977
га, виданий на ім'я ОСОБА_1 27 листопада
2009 року, з подальшим переходом права
власності на земельну ділянку на
ОСОБА_2, на підставі договору
купівлі-продажу від 02.04.2011 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути у
комунальну власність територіальної
громаді м. Миколаєва земельну ділянку
площею 977 кв.м., розтошовану за адресою
АДРЕСА_1.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір по 114,70 грн. з
кожного.

Рішення суду набирає законної сили
через 10 днів після його проголошення та
може бути оскаржено до апеляційного
суду Миколаївської області через
Заводський районний суд м. Миколаєва в
строк і порядок, встановлений ст. ст. 294,
296 ЦПК України.

Суддя:
С.В.
Щербина