Провадження № 2/755/6978/13
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"06" листопада 2013 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Катющенко В.П.
перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120
Цивільного процесуального кодексу
України за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення предмету
неустойки, -

В С Т А Н О В И В :

04 листопада 2013 року до Дніпровського
районного суду м. Києва надійшов позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
предмету неустойки. 05 листопада 2013 року
зазначена позовна заява була передана
в провадження судді Катющенко В.П. в
порядку визначено ст. 11-1 ЦПК України.

Частиною 1 статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України,
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим кодексом,
звернутися до суду за захистом свої
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст. 119 Цивільного
процесуального кодексу України, до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір», за подання
до суду позовної заяви майнового
характеру справляється судовий збір у
розмірі 1 відсоток ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної
плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
державний бюджет на 2013 рік»,мінімальна
заробітна плата з 1 січня 2013 року
встановлена у розмірі 1147 гривень.

Разом з тим, позивачем не додано до
позовної заяви відомостей що
підтверджують сплату судового збору,
натомість позивачем подано клопотання,
відповідно до якого позивач просить
суд: звільнити його на підставі ст. 82
ЦПК України від сплати судового збору,
так як він є особою пенсійного віку та
має на утриманні малолітню дитину.

Відповідно до ч.1 ст. 82 Цивільного
процесуального кодексу України суд,
враховуючи майновий стан сторони, може
своєю ухвалою відстрочити або
розстрочити сплату судового збору на
визначений строк, але не більше як до
ухвалення судового рішення.

Статтею 5 Закону України «Про судовий
збір», встановлено перелік осіб, що
звільняються від сплати судового
збору. Разом з тим, до жодної з цих
категорій, позивач не належить.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 Цивільного
процесуального кодексу України, з
підстав, зазначених у частині першій
цієї статті, суд може зменшити розмір
належних до оплати судових витрат,
пов'язаних з розглядом справи, або
звільнити від їх оплати.

Разом з тим, враховуючи характер
спірних правовідносин, які носять
майнових характер щодо стягнення
предметі неустойки, судом не
вбачається підстав для звільнення
позивача ОСОБА_1 від сплати судового
збору.

Як вбачається з позовних вимог, позивач
просить суд: перевести на позивача
(кредитора) права та обов'язки на ?
частку чотирьохкімнатної квартири
АДРЕСА_1, яка належить відповідачу
(боржнику) ОСОБА_2 на праві спільної
часткової власності; передати у
власність та визнати право власності
за ОСОБА_1 на ? частку чотирьохкімнатної
квартири АДРЕСА_1, припинивши право
спільної часткової власності ОСОБА_2 на
? частку чотирьохкімнатної квартири
АДРЕСА_1 та його зобов'язання на ціну
неустойки в розмірі 400 000,00 гривень;
судові витрати покласти на
відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що 28 липня 2006
року між ОСОБА_4 та відповідачем було
укладено договір позики, з відповідача
рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 26 жовтня 2009 року стягнуто
суму заборгованості в розмірі 647900,00
гривень. Разом з тим, договору позики
від 28 липня 2006 року, до матеріалів
позовної заяви додано не було. Також до
позовної заяви не долучено відомостей
щодо виконання рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 26 жовтня 2009
року.

Крім того, відповідно до ухвали
Дніпровського районного суду м. Києва
від 17 травня 2011 року, якою стягувача
ОСОБА_4 було замінено його
правонаступником -ОСОБА_1 у виконавчому
провадженні, відкритому на підставі
виконавчого листа № 2-2502/2009, 27 травня 2009
року між позивачем та ОСОБА_4 було
укладено договір про відступлення
права вимоги, яким ОСОБА_5 передав
позивачу право вимоги як кредитора, що
випливає із зобов'язання ОСОБА_2 Разом з
тим, вказаного договору відступлення
права вимоги, позивачем до матеріалів
позовної заяви додано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 121 Цивільного
процесуального кодексу України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу,
постановляє ухвалу, в якій
зазначаються підстави залишення заяви
без руху, про що повідомляє позивача і
надає тому строк для усунення
недоліків, який не може перевищувати
п'яти днів з дня отримання позивачем
ухвали.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, про необхідність залишення
позовної заяви ОСОБА_6 без руху та
надати строк позивачу для усунення
зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 82, 119, 121 Цивільного
процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача
ОСОБА_1 про звільнення від сплати
судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення предмету неустойки,
залишити без руху.

Надати можливість позивачу
виправити недоліки в строк до 18.11.2013
року, але не більше ніж п'ять днів з дня
отримання позивачем ухвали, про що у
вказаний термін надати суду
документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не
виконання вимог цієї ухвали, позовна
заява буде вважатися неподаною та
підлягає поверненню.

Суддя: