Справа № 2-1145/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.09.2013 року Кам'янка-Бузький районний
суд Львівської області в складі:

головуючого - судді
Бакай Іванна Анатоліївна

при секретарі
Полішко О.Б.

представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кам'янка-Бузька в залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_3, третя особа приватний
нотаріус ОСОБА_6 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним,

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась до суду та
просить визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири за адресою
АДРЕСА_1, укладений 06.06.2006року.

У підтвердження заявлених вимог
покликається на те, що є сестрою
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, який був
власником квартири АДРЕСА_1. У 2004 році
стан здоров'я брата погіршився: не
пам'ятав куди йде, забував імена
родичів і вона з донькою - ОСОБА_1
постійно його доглядали. У грудні 2005
року його збила машина, самої аварії
він не пам'ятав, його з лікарні забрала
невідома особа, яка возила його по
різних інстанціях і він ставив підписи
на якихось документах. Як їй стало
відомо, 06.06.2006 року ОСОБА_7 продав свою
квартиру ОСОБА_3 і в подальшому казав,
що останнього не бачив, у нотаріуса не
був та нічого не підписував. ОСОБА_7
неодноразово лікувався в
психіатричних лікарнях. У 2007році
ОСОБА_7 було подано позовну заяву в суд
про визнання оспорюваного договору
недійсним, але провадження в справі
було закрито у зв'язку із його смертю.

У судовому засіданні
представника позивача ОСОБА_1, будучи
допитаною в якості свідка, показала
суду, що вона здійснює постійний догляд
за своєю матір'ю - позивачкою по справі,
яка є інвалідом 1 групи, також
здійснювала догляд за дядьком - ОСОБА_7,
психічний стан здоров'я якого з 2004 року
погіршився. Він перебував на
психіатричному обліку у
Кам'янка-Бузькій ЦРЛ, проходив
лікування у психіатричних лікарнях
м.Львова та м.Києва, куди вона його
супроводжувала. Щодо оспорюваного
договору, то ОСОБА_7 заперечував, що
продавав квартиру ОСОБА_3 Просить
позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні
заперечив проти задоволення позову та
показав, на час укладення договору
ОСОБА_7 був дієздатним, рішення суду з
приводу визнання його недієздатним не
приймалось. ОСОБА_7 був його
співробітником. Вони підтримували
дружні стосунки. У спірній квартирі
ОСОБА_7 проживав один, ніхто з родичів
ОСОБА_7 не цікавився ним та його
здоров'ям. ОСОБА_7 попросив допомогти
йому приватизувати квартиру та укласти
з ним договір про купівлю квартири з
умовою, що він і надалі проживатиме у
цьому житлі. В кінці 2005р. він
(відповідач) оплатив за ОСОБА_7
заборгованість по оплаті комунальних
послуг, допоміг оформити паспорт. У
січні 2006 року допоміг ОСОБА_7
приватизувати займану ним квартиру.
Весною 2006 року ОСОБА_7 зламав ногу.
Відповідач допомагав йому із
лікуванням, відвідував у лікарні,
приносив їжу. Жоден з родичів ОСОБА_7 за
період лікування останнього не
провідував. 06.06.2006р. між ним та ОСОБА_7
був укладений договір купівлі-продажу
квартири по АДРЕСА_1. Кошти за договором
були передані ОСОБА_7 Після укладення
договору ОСОБА_7 залишився проживати в
проданій ним квартирі. Вони
підтримували стосунки, відповідач
одержував за довіреністю пенсію
ОСОБА_7, купував продукти і необхідні у
побуті речі. Ствердив, що за весь час їх
знайомства ОСОБА_7 психічним
захворюванням не хворів та не виявляв
симптомів, які б давали підстави
вважати, що він неадекватно сприймає
навколишній світ. Це, зокрема,
стверджується і висновком
психіатричної експертизи проведеної
відносно ОСОБА_7 при житті, згідно якої
останній не страждає психічними
захворюваннями. Просить у задоволенні
позову відмовити.

Представник відповідача
заперечила проти задоволення позову,
вважає, що позивач за даним позовом є
неналежним позивачем, оскільки
відсутні будь-які докази, які б
свідчили про її право бути спадкоємцем.
Угода щодо купівлі-продажу майна після
смерті померлого не може бути визнана
спадком, а також не може визнаватись
недійсною у зв'язку з тим фактом, щодо
на час її укладання особа, що її
підписала була дієздатна і
усвідомлювала свої дії.

Третя особа нотаріус ОСОБА_6 у судовому
засіданні показала, що вона 06.06.2006 року
посвідчила оспорюваний договір. Вона
особисто спілкувалась з померлим, у неї
не виникло підозр щодо розуміння його
дій при продажі свого майна, він
виглядав хворобливо, можна було
подумати, що ОСОБА_7 зловживав
алкогольними напоями, але сумнівів у
його дієздатності у неї не було.

Заслухавши сторони, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов слід
задовольнити з наступних підстав.

Відповідно ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ст.ст. 59, 60 ЦПК
України). Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі, щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що ОСОБА_7
06.06.2006 року уклав з ОСОБА_3 договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, відсутність в особи на
момент вчинення правочину необхідного
обсягу цивільної дієздатності є
підставою для недійсності такого
правочину.

Згідно зі ст. 30 ЦК України цивільну
дієздатність має фізична особа, яка
усвідомлює значення своїх дій та може
керувати ними. Цивільною дієздатністю
фізичної особи є її здатність своїми
діями набувати для себе цивільних прав
і самостійно їх здійснювати, а також
здатність своїми діями створювати для
себе цивільні обов'язки, самостійно їх
виконувати та нести відповідальність у
разі їх невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
та інтереси порушені.

За змістом зазначеної норми для
визнання правочину недійсним
необхідно достовірне встановлення
факту, що особа не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.16
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року № 9 „
Про судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними " правила статті 225 ЦК
України поширюються на ті випадки, коли
фізичну особу не визнано недієздатною,
однак у момент вчинення правочину
особа перебувала у такому стані, коли
вона не могла усвідомлювати значення
своїх дій та (або) не могла керувати
ними (тимчасовий психічний розлад,
нервове потрясіння тощо). Для
визначення наявності такого стану на
момент укладення правочину суд
відповідно до ст. 145 ЦПК зобов'язаний
призначити судово-психіатричну
експертизу за клопотанням хоча б
однієї із сторін. Справа про визнання
правочину недійсним із цих підстав
вирішується з врахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК
України.

Судом встановлено, що в
провадженні Кам'янка-Бузького
районного суду Львівської області
перебувала цивільна справа за заявою
ОСОБА_1, заінтересована особа орган
опіки та піклування Кам'янка-Бузької
райдержадміністрації про визнання
громадянина недієздатним (справа №
2-о-1/09), провадження по якій 28.04.2009 року
закрито, у зв'язку із смертю ОСОБА_7 По
даній справі проведено амбулаторну
судово-психіатричну експертизу ОСОБА_7
Згідно акту № 330 амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від
25.04. - 04.06.2007р. ОСОБА_7 стійким хронічним
психічним захворюванням не страждає,
виявляє ознаки церебрального
атеросклерозу з наростаючим
інтелектуально-мнестичним зниженням
без психозу та недоумства. Наявні у
ОСОБА_7 зміни психіки виражені не
настільки, щоб позбавляти його
здатності усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними. Згідно
медичної документації даними
розладами психіки та поведінки у формі
церебрального атеросклерозу з
наростаючими
інтелектуально-мнестичним зниженням
ОСОБА_7 страждає з 2004 року, коли родичі
почали відмічати зміни в характері,
пам'яті та поведінці підекспертного.

Після проведення даної експертизи
ОСОБА_7 в період з 20.08.2007р. по 31.08.2007 року
перебував на стаціонарному лікуванні у
Київській міській клінічній
психоневрологічній лікарні № 1,
перебував в соматопсихіатричному
відділенні № 16, де йому встановлений
діагноз - глибока судинно-атрофічна
деменція на фоні амнезійних змін і
соматичного обтяження. Хронічна
ішемічна хвороба серця, серцева
недостатність І - II ст., хронічний
бронхіт, кахексія II ст. (медична картка
№ 6176).

Згідно наданого суду висновку
спеціаліста психіатра,
судово-психіатричного експерта
Ревенок О.А. від 14.12.2007р., вбачається, що
є розбіжності діагностичних висновків
психіатрів, які оглядали ОСОБА_7 у 2007р.,
для остаточного з'ясування наявних
протиріч було б за доцільне провести по
справі повторну судово-психіатричну
експертизу.

Згідно з роз'ясненнями п.13 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 30
травня 1997 року № 8 „Про судову
експертизу в кримінальних і цивільних
справах", у випадках, коли в справі щодо
одного й того ж предмета проведено
декілька експертиз, у тому числі
комплексну, комісійну, додаткову чи
повторну, суд повинен надати оцінку
кожному висновку з точки зору
всебічності, повноти й об'єктивності
експертного дослідження. Такій оцінці
підлягають також окремі висновки
експертів членів комісійної чи
комплексної експертизи, які не
підписали спільний висновок. За
наявності розходжень між висновками
експертиз суд має право призначити
повторну експертизу або мотивовано
відкинути один із висновків та
покласти в основу рішення інший.

Судом з метою усунення суперечностей в
медичних висновках, для вирішення
питання про психічний стан ОСОБА_7 в
період укладання і посвідчення
договору купівлі-продажу квартири
11.07.2011року за клопотанням позивача
призначено комісійну повторну
комплексну судову
психолого-психіатричну (посмертну)
експертизу та згідно акту № 170 від
17.02.2012року встановлено, що в момент
складанні та підписання договору
купівлі-продажу квартири 06.06.2006 року
ОСОБА_7 страждав органічним ураження
головного мозку сосудистого генезу з
вираженим інтелектуально-мнестичним
пониження (згідно МКБ-10:F 01) і по своєму
психічному стану в інтересуючий суд
період часу( 06.06.2006р.) не був здатним
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Даний висновок експертизи суд приймає
до уваги, оскільки він безпосередньо
стосується психічного стану ОСОБА_7
саме на час укладення оспорюваного
договору. Суд не приймає до уваги
висновок № 330 амбулаторної
судово-психіатричної експертизи від
25.04. - 04.06.2007р., оскільки при проведенні
експертизи не аналізувався стан
здоров'я ОСОБА_7 саме в червні 2006 року.
Крім того такий викликає сумнів, так як
вже через два місці у серпні 2007 року при
лікуванні ОСОБА_7 у Київській міській
клінічній психоневрологічній лікарні
№ 1 останньому було встановлено інший
діагноз.

Допитані в судому засіданні свідки
підтвердили незадовільний психічний
стан здоров'я ОСОБА_7 Так, свідок ОСОБА_9
показала, що бувала в домі ОСОБА_1, з
січня 2007року ОСОБА_7 проживав в
останніх, його поведінка була
неадекватною, міг справити природні
потреби в коридорі, поїсти і через 15 хв.
вимагати знову їжі; свідок ОСОБА_10
показала, що з 2007року ОСОБА_7, коли жив у
ОСОБА_1, справляв природні потреби або в
одяг, або в коридорі на підлогу, до того
знала останнього з дитинства - по
характеру був спокійний, але виглядав
як безпритульний; свідок ОСОБА_11 суду
показала, що знає сім'ю ОСОБА_1 більше 10
років, бувала в їхньому домі 1-2 рази в
місяць, з 2004 року знає ОСОБА_7, бувала в
нього вдома, де не було жодних
комунальних вигод, умивальник був
захаращений, ОСОБА_7 постійно приходив
до своєї сестри та племінниці, які ним
опікувались, в їхньому домі поводив
себе неадекватно -говорив незрозумілі
речі, читав книжки, але не міг
переказати, про що читав, справляв
природні потреби в кімнаті; свідок
ОСОБА_12 суду показав, що проживав в домі
ОСОБА_1 з літа 2005 року, туди приходив
ОСОБА_7 - завжди був неохайно одягнений,
небритий, не причесаний, часто міг
вимикати та вмикати газ і воду без
потреби, він переживав за своє життя та
здоров'я у зв'язку із такою поведінкою
ОСОБА_7, він особисто возив останнього в
психіатричні лікарні, де той тривалий
час лікувався. Показання свідка ОСОБА_13
щодо нормального психічного стану
ОСОБА_7 спростовуються вищенаведеними
доказами, а тому не приймаються до
уваги.

Суд не приймає до уваги заперечень
відповідача щодо того, що позивачка не
може бути позивачем по справі, оскільки
ОСОБА_5 є сестрою ОСОБА_7 (даний факт
встановлено рішенням Кам'янка-Бузького
районного суду Львівської області від
24.12.2008р.), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.
(свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1) і
як спадкоємець за законом 01.10.2008 року
звернулась з заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_7, а тому
оспорюваним правочином порушено її
цивільні права та інтереси.

Враховуючи наведене, суд вважає, що на
час укладення 06.06.2006 року договору
купівлі-продажу ОСОБА_7 внаслідок
хвороби не міг усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними, у зв'язку з
чим дане волевиявлення ОСОБА_7 не було
вільним і не відповідало його волі, а
тому договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7 та
ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Кам'янка-Бузького районного
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі за №990 слід
визнати недійсним.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
стороні на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Таким
чином, з відповідача слід стягнути в
користь позивачки сплачені судові
витрати в пов'язані з проведенням
повторної комплексної судової
психолого-психіатричної (посмертну)
експертизи в сумі - 3212 грн. 55 коп. Крім
того, з відповідача слід стягнути в
дохід держави судовий збір в розмірі 51
грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215 ЦПК
України, ст.ст.30, 203, 225 ЦК України суд,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа
приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання
договору купівлі-продажу недійсним -
задовільнити.

Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_7
та ОСОБА_3, посвідчений приватним
нотаріусом Кам'янка-Бузького районного
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстрований в реєстрі за № 990 -
недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5
судові витрати в пов'язані з
проведенням повторної комплексної
судової психолого-психіатричної
(посмертної) експертизи в сумі 3212 (три
тисячі двісті дванадцять) грн. 55 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави
судовий збір в розмірі 51 (п'ятдесят
одної) грн.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду Львівської
області через Кам'янка-Бузький
районний суд Львівської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий:

Оригінал рішення.