Справа № 226/491/13-ц
Справа № 2/226/310/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2013 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Рибкіна О.А.,

при секретарі Конопльовій О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Лакізи Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про відшкодування моральної шкоди у звязку із нещасним випадком на виробництві,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про відшкодування моральної шкоди у звязку із нещасним випадком на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з підприємством ВП «Шахта «Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля» він перебуває в трудових відносинах з 6 жовтня 2009 року по теперішній час. 26 січня 2010 року о 16 годині 30 хвилин, знаходячись на робочому місці, він отримав виробничу травму внаслідок гострого отруєння газом. Його було доставлено в Димитровську центральну міську лікарню з приводу дифузного головного болю, більш вираженого в лобно-скроневій ділянці, відчуття печії в очах, нудоти, головокружіння, відчуття печії в відділі грудної клітини без звязку з фізичним навантаженням, загальну слабкість, задишку при незначному навантаженні. Він перебував на лікуванні до 2 лютого 2010 р. У період з 3 лютого 2010р. по 17 лютого 2010 року він знаходився на лікуванні в першому неврологічному відділенні КЛПУ Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань з первинним діагнозом: гостре отруєння угарним газом та продуктами горіння легкого середнього ступеню токсино-гіпоксичною енцефаолопатією з рефлекторною пірамідною недостатністю, вестибулопатією, початковими ознаками паркинсонічного синдрому, артеріальною гіпертензією першої стадії. У період з 18 лютого 2010 року по 1 березня 2010 року він знаходився на лікуванні в ДЦМЛ. У період з 29 березня 2010 року по 20 квітня 2010 року він знаходився на лікуванні в першому неврологічному відділенні КЛПУ Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань. 16 квітня 2010 року висновком МСЕК йому було встановлено 45% втрати працездатності та третю групу інвалідності. У період з 1 грудня 2010 року по 10 грудня 2010 року він знаходився на лікуванні в ДЦМЛ. Висновком лікарсько-експертної комісії КЛПУ Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань йому було встановлено заключний діагноз: наслідки перенесеного гострого отруєння угарним газом та продуктами горіння легкого середнього ступеню токсико-гіпоксична енцефаолопатія з рефлекторною пірамідною недостатністю, вестибулопатією, початковими ознаками паркинсонічного синдрому, артеріальною гіпертензією другої стадії, захворювання повязане з нещасним випадком на виробництві. З 14 квітня 2011 року по 6 травня 2011 року він знаходився на лікуванні в 1 неврологічному відділенні КЛПУ Донецької обласної клінічної лікарні профзахворювань. 2 червня 2011 року МСЕК йому встановлено 45% втрати працездатності безстроково та третю групу інвалідності та розроблено індивідуальну програму реабілітації. У період з 14 лютого 2012 р. по 24 лютого 2012р. він знаходився на лікуванні в ДЦМЛ. З 1 листопада 2012 р. по 16 листопада 2012 р. він знаходився на лікуванні в кардіологічному відділенні ДЦМЛ. В результаті виробничої травми відбулося безповоротне ушкодження його здоровя, в звязку з чим йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу він постійно знаходиться у пригніченому стані у звязку з нещасним випадком та отруєнням угарним газом, внаслідок чого погіршився стан його здоровя та він став інвалідом. На теперішній час він відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною. Його фізичний та моральний стан не дозволяє відчувати повноцінною людиною. Він відчуває періодичні сильні болі, які обмежують його нормальне існування. Тривале лікування позначилося на його загальному стані, він подавлений через те, що можливості лікування і відновлення здоровя немає, відносини в його родині погіршилися. Крім того, погіршився бюджет їхньої родини, тому що він змушений витрачати кошти на своє лікування та реабілітацію і родина страждає від цього. В даний час гроші отримані за регрес спрямовані на відновлення його здоровя. Він звертався до відповідача з письмовою заявою про відшкодування на його користь моральної шкоди, однак отримав відповідь з відмовою у відшкодуванні. Моральну шкоду, яка була завдана йому травмою, внаслідок якої він втратив здоровя, він оцінює в розмірі 100000 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи позовні вимоги викладеними в позовній заяві обставинами.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивачу Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Димитрові Донецької області виплачено одноразову страхову виплату та сплачуються щомісячні страхові виплати втраченого заробітку, також йому відшкодовуються витрати на медичну допомогу. Комісія з розслідування нещасного випадку, який стався з позивачем 26.01.2010 року, встановила, що внаслідок замикання стався короткочасний викид диму у свіжий струм повітря, а позивач знаходився на путі задимленого повітря і отримав отруєння. Протиправних дій і вини підприємства немає у нещасному випадку, який стався з позивачем. Позивач продовжує працювати у трудовому колективі ВП «Шахта «Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля». Позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди. Також позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду, передбачений ст. 233 КЗпП України. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в місті Димитрові Донецької області до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому просить винести рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач працював гірником очисного вибою підземним у ВП «Шахта «Димитрова» ДП «Красноармійськвугілля» з 06.10.2009 року (а.с. 46-50).

26.01.2010 року з позивачем під час виконання ним трудових обовязків стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого позивачу був встановлений наступний діагноз: гостре отруєння угарним газом та продуктами горіння легкого ступеню, що підтверджується актом № 1 від 29.01.2010 р. форми Н-1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, а також актом від 29.01.2010 р. форми Н-5 розслідування нещасного випадку на виробництві (а.с.51-54).

У звязку з ушкодженням здоровя, отриманим на виробництві, позивач неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Димитровській центральній міській лікарні, Донецькій обласній клінічній лікарні профзахворювань (а.с. 9-43).

20.05.2010 року МСЕК позивачу у звязку з нещасним випадком на виробництві первинно встановлена 3 група інвалідності та 40% втрати професійної працездатності (а.с. 69).

02.06.2011 року МСЕК позивачу у звязку з нещасним випадком на виробництві повторно встановлена 3 група інвалідності та 45% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 44, 45).

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Про наявність права на відшкодування моральної шкоди потерпілій особі внаслідок нещасного випадку на виробництві зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту „б підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про страхові виплати), де в абзаці 9 пункту 5 мотивувальної частини зазначено, що: «положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону N 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону N 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця)».

Суд не приймає доводи відповідача про пропущення позивачем тримісячного строку позовної давності, передбаченого ст. 233 КЗпП України, оскільки суд вважає, що дані правовідносини щодо строку позовної давності регулюються статтею 268 Цивільного кодексу України, відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 якої позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом; на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Враховуючи надані суду докази, суд вважає, що внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачеві заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з нещасним випадком, внаслідок якого його визнано інвалідом 3 групи та первинно було встановлено 40% втрати професійної працездатності, а при повторному огляді 45% втрати професійної працездатності, у душевних стражданнях, повязаних з наслідками цього нещасного випадку, у зміні звичного перебігу життя, зокрема необхідності тривалий час лікуватися. Але сума, в яку позивач оцінив заподіяну моральну шкоду і яка за його оцінкою становить 100000 гривень, є завищеною і не відповідає отриманим ним моральним стражданням. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним у відшкодування позивачеві заподіяної йому моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача 18000 гривень.

Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 114,70 грн., оскільки позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду.

На підставі статей 23, 268, 1167, 1193 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про відшкодування моральної шкоди у звязку із нещасним випадком на виробництві задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь держави судовий збір у сумі 114 (сто чотирнадцять) грн. 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя