Справа № 1306/1209/2012
Провадження № 2/442/84/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 червня 2013 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М.

адвоката : ОСОБА_1

позивачки: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? ідеальної частки житлового будинку АДРЕСА_2, ? земельної ділянки (0,0625 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 868836), яка розташована за адресою АДРЕСА_2, ? земельної ділянки (0,0769 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 868837), яка розташована за адресою АДРЕСА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 17 квітня 1992 року, який зареєстрований у м. Дрогобичі, актовий запис № 156. 01.12.2011 р. Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення про розірвання цього шлюбу. Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу не досягнуто. Батькові відповідача, ОСОБА_5, рішенням № 82 07.06.1994 р. Виконавчого комітету Лішнянської сільської ради було виділено земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва. Будівництво на виділеній земельній ділянці почалося з 2001 року. При цьому позивач, приймала участь у зазначеному будівництві, а також у ремонті після завершення будівництва (внутрішнє та зовнішнє оздоблення, купівля побутової техніки, посуду, меблів та іншого майна), вкладаючи в це свої кошти у тому числі всі кошти, отримані від продажу 17.05.2006 року власної квартири АДРЕСА_1. Допомогу у будівництві, як фінансову так і фізичну надавали також її батьки . Рішенням Лішнянської сільської ради від 28.09.2004 року № 35 було затверджено акт державної комісії про прийняття і введення в експлуатацію житлового будинку та оформлення права власності. 24.12.2004 року цей житловий будинок і земельна ділянка згідно договору дарування були подаровані ОСОБА_3 його батьком ОСОБА_5 Після прийняття будинку в експлуатацію, вона разом з чоловіком здійснювали його добудову на протязі 3-х років. У зв'язку із намаганнями чоловіка виселити її та дітей із цього будинку, вважаючи ці його дії протиправними, оскільки цей будинок є об'єктом права спільної сумісної власності її та чоловіка, просить суд поділити цей будинок і земельні ділянки шляхом визнання за нею права власності на ? вказаного майна.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, подав заперечення проти позову, в якому зазначив, що позивач не приймала участі у будівництві, у наданих позивачем в підтвердження своїх позовних вимог копіях накладних і товарних чеків дані щодо покупця не відповідають особі позивача. Будинок будував його батько, про що також представив свої відповідні чеки та накладні, а згодом його подарував йому. Квартира АДРЕСА_1 була придбана під час їхнього шлюбу, тому є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а не одноосібно позивача. Кошти, отримані від продажу цієї квартири в сумі 15000,00 євро були вкладені позивачем на своє ім'я до банківських установ на депозити. Вважає що в задоволенні позову слід відмовити повністю, однак щодо вирішення даної спору покладається на думку суду.

Крім того, відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 кошти в сумі 10000,00 грн., мотивуючи цю позовну вимогу тим, що кошти в сумі 20000,00 грн., які залишилися після продажу подружжям квартири АДРЕСА_1 позивачем по первісному позову були розміщені на її рахунках в Банку "Надра", Ощадному банку м. Дрогобича, і на даний час перебувають у її володінні є спільними, а відтак, йому належить половина від цієї суми.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 (позивачка по первісному позову) щодо зустрічного позову заперечила, та суду пояснила, що дійсно під час шлюбу з позивачем ОСОБА_3 ( відповідачем по первісному позову) було відчужено двох - кімнатну квартиру АДРЕСА_1. Продавцем даної квартири та за згодою позивача ОСОБА_3 ( відповідачем по первісному позову) кошти від продажу квартири було перераховано на рахунок в Банку на її ім"я. В подальшому ці кошти постійно знімалися та витрачалися спільно на будівництво будинку, проведення ремонту в ньому та придбання меблів, побутової техніки тощо. Цього і не заперечив сам відповідач по первісному позову, відтак в задоволенні зустрічного позову просить відмовити.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду пояснили, що їм відомо, що будинок відповідачу по первісному позову ОСОБА_3 подарував його батько. Вони дійсно допомагали у будівництві будинку, батькові відповідача по первісному позову. Сам відповідач також приймав участь у будівництві будинку. Однак за чиї кошти будувався будинок, хто купував будівельні матеріали їм не відомо.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Сторони перебували у шлюбі з 17 квітня 1992 року.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2011 року шлюб між ними розірвано.

Рішенням № 82 від 07.06.1994 р. Виконавчого комітету Лішнянської сільської ради ОСОБА_5, який є батьком відповідача по первісному позову було виділено земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва площею 0,1 га в с. Лішня за рахунок земель вільного присадибного фонду в АДРЕСА_2. 16.12.1994 року ОСОБА_5 було отримано дозвіл на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво. Рішенням Лішнянської сільської ради від 28.09.2004 року № 35 затверджено акт державної технічної комісії № 143 від 21 серпня 2004 року про готовність закінчених будівництвом об'єктів садибної забудови до експлуатації, відповідно до якого індивідуальний житловий будинок та господарські будівлі гр. ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 готові до введення в експлуатацію. Цим же рішенням оформлено право власності на житловий будинок в с. Лішня в урочищі "Граніт" на гр. ОСОБА_5.

Під час перебування сторін у шлюбі, а саме 24.12.2004 року будинок за адресою АДРЕСА_2 у відповідності до договору дарування № 1724 від 24.12.2004 року був подарований ОСОБА_5 ОСОБА_3 Право власності ОСОБА_3 на зазначений будинок зареєстровано Дрогобицьким ДК МБТІ та ЕО 31.12.2004 р. згідно витягу № 613428 від 31.12.2004 р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Також судом встановлено, що на підставі договору дарування від 24.12.2004 року, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 868836 ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,1250 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2, цільове призначення - обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 868837 ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,1539 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства.

Згідно інформаційної довідки № 633 з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданої Дрогобицьким ДК МБТІ 05.04.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 2-285 від 16.02.1999 року зареєстроване за ОСОБА_2 12.05.2006 року. 24.05.2006 року право власності на вказану квартиру згідно договору купівлі-продажу № 1181 від 17.05.2006 року зареєстровано за іншою особою. Ця обставина сторонами не оспорюється.

Відповідно до висновку № 1991/1992 від 03 квітня 2013 року будівельно-технічної експертизи, вбачається, що вартість квартири АДРЕСА_1 на момент купівлі, яка відбулася 16 лютого 1999 року, могла бути (без ПДВ) 22400,00 грн., вартість квартири АДРЕСА_1 на момент продажу (відчуження), яке відбулося 17 травня 2006 року, могла бути (без ПДВ) 112300,00 грн., вартість будинку АДРЕСА_2 на момент вселення до нього подружжя ОСОБА_2 у 2006 році могла бути (без ПДВ) 537400,00 грн., вартість цього ж будинку на даний час становить (без ПДВ) 974100,00 грн.

Експерт на неодноразові виклики в судові засідання для дачі пояснень стосовно змісту висновку не з"являвся. Причини неявки суд не повідомляв.

Щодо посилання представника відповідача по первісному позову ОСОБА_4 щодо обов"язкового дослідження в судовому засіданні висновку експертизи шляхом допиту експерта який проводив експертизу є необґрунтованими та нічим не підтверджені, оскільки доказів того, що експерт вийшов за межі своїх повноважень не представлено, не представлено доказів, що висновок експертизи суперечить іншим матеріалам справи або інакше є будь-які сумніви в його правильності. Крім того з клопотанням про призначення повторної або додаткової експертизи шляхом поставлення своїх питань експерту представник відповідача по первісному позову не звертався. Відтак суд розцінює таку позицію представника відповідача, як свідоме затягування розгляду справи та бере до уваги висновок № 1991/1992 від 03 квітня 2013 року будівельно-технічної експертизи, в якому зроблені обгрунтовані відповіді на питання , задані судом в ухвалі суду саме за клопотанням сторін, відтак підстав визнавати висновок експерта не обгрунтованим чи таким, що суперечить матеріалам справи у суду не має.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбними договором.

Вирішуючи питання щодо участі позивача по первісному позову в будівництві суд приймає до уваги надані нею накладні і товарні чеки, які підтверджують придбання будівельних матеріалів.

Оскільки спірний будинок був подарований відповідачу, це майно належить йому на праві особистої власності. Враховуючи ту обставину, що вартість спірного будинку збільшилася з часу вселення в нього подружжя, й відповідно та частка майна, на яку відбулося збільшення є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд приходить до переконання, що первісний позов слід задовольнити частково.

Оскільки сторони ні добровільно, ні шлюбним договором не визначили свої частки у спільній сумісній власності подружжя, суд вважає можливим визначити їх частки з врахуванням визначеної у висновку № 1991/1992 від 03 квітня 2013 року будівельно-технічної експертизи вартості спірного будинку на момент вселення подружжя ОСОБА_2 у 2006 році, яка складає 537400,00 грн. і вартості цього ж будинку на даний час, яка становить 974100,00 грн. методом співставлення вартості часток. Вартість частки, яка є спільною сумісною власністю складає: 974100,00 - 537400,00 = 436700,00 грн. Відповідно, вартість частки, яка належить ОСОБА_2 складає: 436700:2 = 218350,00 грн. Ідеальна частка ОСОБА_2 у спірному будинку визначається шляхом поділу значення вартості частки ОСОБА_2 на значення загальної вартості будинку станом на даний момент, а саме: 218350,00 / 974100,00 = 0,22 = 22/100.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, з ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка. Судом встановлено, що з позивачкою проживають неповнолітні діти дочка ОСОБА_12, 1992 року народження та ОСОБА_13 , 1999 року народження, а відтак, є підстава збільшити розмір частки позивача по первісному позову до 1/3 ідеальної частини.

Щодо стосується позовних вимог щодо поділу земельних ділянок, тому суд вважає можливим частково задовольнити позовну вимогу, яка стосується визнання права власності на частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель і виділити і визнати за ОСОБА_2 права власності на 1/3 ідеальної частини земельної ділянки згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 868836 площею 0,1250 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 цільове призначення - обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Суд приходить до висновку, що в частині позову щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на ? земельної ділянки згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 868837 площею 0,1539 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства слід відмовити, оскільки це майно є особистою приватною власністю ОСОБА_3

Суд приходить до переконання, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, оскільки зазначені позивачем по зустрічному позову ті обставини, що на банківських рахунках ОСОБА_2 в Банку "Надра", Ощадному банку м. Дрогобича, розміщені і перебувають у її володінні грошові кошти в сумі 20000,00 грн. в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Та той факт, що кошти перераховані на рахунку банку на ім."я позивачки по первісному позову під час спільного проживання сторонами не оспорюється, та що вони знімалися і витрачалися за час спільного проживання подружжя сторонами також не оспорюются.

Судові витрати розподілити між сторонами пропорційно відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 61, 63, 65, 69,70 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_2 1/3 ідеальної частки житлового будинку АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_2 право власності на вказану частину житлового будинку

Виділити ОСОБА_2 1/3 ідеальної частки земельної ділянки згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 868836 площею 0,1250 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 цільове призначення - обслуговування житлового будинку і господарських будівель та визнати за ОСОБА_2 право власності на вказану частину земельної ділянки.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити повністю.

Судові витрати розподілити між сторонами пропорційно відповідно до ст. 88 ЦПК та стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2 183.50 грн. за подання до суду позову про поділ майна.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 229.40 грн. за подання до суду зустрічного позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати понесені нею на оплату проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 3 537. 60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча - суддя: ___________________