Справа № 428/3972/13-ц
Провадження № 22ц/782/620/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Луганської області у
складі :

головуючого: Гаврилюка
В.К.

суддів: Коротенка Є.В.,
Околота Г.М.

при секретарі : Борзило
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луганську цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 23 січня 2014
року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов'язання припинити дії по
втручанню в особисте життя, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2013 року позивач звернулася із
зазначеним позовом до суду,
посилаючись на те, що поштою нею
отримано Акт перевірки №739 від 24.12.2012р.,
складений громадянкою України ОСОБА_3,
та рішення №2369 від 24.12.2012р. про
застосування штрафних санкцій,
підписане громадянкою України ОСОБА_2
від імені суб'єкта господарської
діяльності - юридичної особи з назвою
«Управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьк Луганської області
Пенсійного фонду України», даним
рішенням здійснюється неправомірне
втручання у її право приватної
власності, так як це спроба в
незаконний спосіб позбавити її
власності, грошових коштів, з метою
особистого збагачення, хоча між нею та
приватною особою ЮО «УПФУ в м.
Сєвродоненьк» або громадянкою України
ОСОБА_2 можуть виникати виключно
цивільні правовідносини, які
регулюються основним актом
законодавства - Цивільним кодексом
України, а у випадку наявності
господарських правовідносин,
Господарським кодексом України. При
цьому в неї не існує зобов'язань перед
суб'єктом господарювання ЮО «УПФУ в м.
Сєвєродонецьк» та цивільних
зобов'язань особисто перед громадянкою
України ОСОБА_2, яка склала рішення,
прикриваючись іменем суб'єкта
господарювання ЮО «УПФУ в м.
Сєвєродонецьк», і які принижують її
честь та гідність, чим спричиняють їй
моральні страждання та наносять їй
матеріальні збитки у вигляді витрат, що
пов'язані з підготовкою і направленням
звернень стосовно цих рішень та
підготовкою і подачею позову до суду, в
якому просила задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Рішенням суду першої інстанції у
задоволенні позову про зобов'язання
припинити дії по втручанню в особисте
життя, стягнення матеріальної та
моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати рішення суду, як незаконне та
необґрунтоване, постановлене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, зазначає, що
судом неповно встановлені обставини,
що мають значення для справи, висновки
суду не відповідають обставинам
справи, а тому просить ухвалити нове
рішення, яким справу направити на новий
розгляд до суду, встановленого законом,
а саме до місцевого суду загальної
юрисдикції, утвореного Президентом
України в порядку встановленому
Конституцією і законами України.

Особи, які не з'явилися до
судового засідання вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
справи у відповідності до вимог ч.ч. 1-5
ст. 74 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді,
розглянувши справу у межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів вважає апеляційну
скаргу слід відхилити з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України законним і обґрунтованим є
рішення, коли суд виконав всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом на основі повного і
всебічного з'ясування обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини
цивільних справ встановлюються судом
за принципом змагальності. Суд же,
зберігаючи об'єктивність і
неупередженість, лише створює
необхідні умови для всебічного і
повного дослідження обставин справи.
При дослідженні і оцінці доказів,
встановленні обставин справи і
ухваленні рішення суд незалежний від
висновків органів влади, експертиз або
окремих осіб. Згідно зі ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених вимог і на підставі
наданих сторонами доказів. Крім того,
згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на основу своїх
вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом під діями по
втручанню до сфери особистого життя
ОСОБА_1, які порушують її право на
повагу до честі, гідності, і на захист
від посягання на її права власності на
грошові кошти у розмірі 170 грн., позивач
розуміє саме винесення громадянкою
України ОСОБА_2 рішення № 2369 від 24.12.2012
року від імені юридичної особи з назвою
«Управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьк Луганської області
Пенсійного фонду України».

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно ст. 21 Закону України «Про
центральні органи виконавчої влади»
від 17.03.2011 № 3166-VІ територіальні органи
центрального органу виконавчої влади
утворюються як юридичні особи
публічного права в межах граничної
чисельності державних службовців та
працівників центрального органу
виконавчої влади і коштів,
передбачених на його утримання,
ліквідовуються, реорганізовуються за
поданням міністра, який спрямовує та
координує діяльність центрального
органу виконавчої влади, Кабінетом
Міністрів України.

Пенсійний фонд України входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань пенсійного
забезпечення та збору, ведення обліку
надходжень від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Пенсійний фонд України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
утворені в установленому порядку
територіальні органи. Територіальним
органом Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області є
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сєвєродонецьку Луганської області,
що створено і діє відповідно до
законодавства України. Правовий статус
Управління визначений у Положенні про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах, а
також у містах та районах, з подальшими
змінами, що затверджено Постановою
правління Пенсійного фонду України від
30.04.2002 року №8-2.

Управління, згідно п. 3.1. Положення про
Управління, очолює начальник, який
призначається на посаду і звільняється
з неї начальником відповідного
регіонального управління Пенсійного
фонду України з погодженням з головою
відповідної місцевої державної
адміністрації та Пенсійним фондом
України.

Згідно наказу начальника Головного
управління Пенсійного фонду України в
Луганській області від 02.02.2011 року №4-0
начальником управління Пенсійного
фонду України в м. Сєвєродонецьку
Луганської області з 03 лютого 2011 року
призначено ОСОБА_2.

Коло повноважень начальника
Управління визначено п. 3.2. Положення
про управління Пенсійного фонду
України в районах, містах і районах у
містах, а також у містах та районах.

З копії рішення № 2369 від 24.12.2012 року, яке
підписане саме начальником управління
ПФУ в м. Сєвєродонецьку ОСОБА_2, видно,
що на підставі п. 4 ч. 11 ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за неподання,
несвоєчасне подання, подання не за
встановленою формою звітності,
передбаченої цим Законом, застосовані
штрафні санкції до ОСОБА_1 у розмірі 170
гривень.

Тобто, рішення № 2369 від 24.12.2012 року
прийнято не громадянкою України ОСОБА_2
з метою втручання у сферу особистого
життя позивача ОСОБА_1, які порушують її
права на повагу до честі, гідності та
права власності, захист від посягання
на позбавлення яких позивач
намагається отримати в суді, а
начальником Управління Пенсійного
фонду України в м. Сєвєродонецьку
Луганської області ОСОБА_2, яка є
посадовою особою органу виконавчої
влади і наділена
виконавчо-розпорядчими повноваженнями
та правом діяти від імені даного
державного органу, рішення про
оскарження якого в установленому
законом порядку суду не надано.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі. Особа, яка
бере участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмета спору на
власний розсуд. Таке право мають також
особи (за винятком тих осіб, які не
мають цивільної процесуальної
дієздатності), в інтересах яких
заявлено вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Отже, кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи, що в розумінні
ЦПК України позивач самостійно
визначає відповідача за своїм позовом,
а позивачем в якості підтвердження та
обґрунтування своїх позовних вимог до
громадянки України ОСОБА_2 будь-яких
фактичних доказів, які стосуються
втручання в особисте життя позивача чи
порушення її прав, не надано.

Суд, розглядаючи заявлені позивачем
вимоги, відповідно до ст.ст. 11, 15, 60 ЦПК
України дійшов обґрунтованого
висновку, що спірні правовідносини
виникли саме між ОСОБА_1 та начальником
Управління ПФУ в м. Сєвєродонецьку
Луганської області ОСОБА_2 з приводу
винесення останньою рішення № 2369 від
24.12.2012 року, за своїм характером є
публічно-правовими, пов'язаними із
сферою реалізації публічної влади,
оскільки ОСОБА_2 вказане рішення
винесено як суб'єктом, наділеним
виконавчо-розпорядчими
повноваженнями, а не в якості
громадянки України, дане рішення не
пов'язано з втручанням громадянки
України ОСОБА_2 в сферу особистого
життя позивача, чи порушення її права
на повагу, честь і гідність, а також
посяганням на її право власності.

Суд дав належну оцінку вказаним
обставинам і дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта
про незаконність та необґрунтованість
рішення суду слід вважати такими, що не
заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, порушень процесуального
законодавства при розгляді справи та
прийнятті рішення не встановлено, тому
підстав для скасування рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського
суду Луганської області від 23 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :