Справа № 415/6265/13-ц
Провадження № 2/415/2137/13
Лисичанський міський суд Луганської
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лисичанську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житлом, -
ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського
міського суду з позовною заявою до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житлом.
В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що в її
власності знаходиться квартира
АДРЕСА_1. В належній їй квартирі
зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В
2005 році відповідач зібрав свої речі та
почав мешкати в іншому місці, та до
даного часу в її квартирі не з'являвся.
В наслідок реєстрації відповідача в її
квартирі, вона вимушена сплачувати за
нього комунальні послуги, на що
витрачає дуже значку для неї частину
доходів. Вважає, що відповідач втратив
право користування належною їй на
праві власності квартирою, оскільки
був відсутній протягом строку протягом
якого за відповідачем зберігалося
право користування належної їй на
праві власності квартирою. Просила суд
визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування квартирою
До початку розгляду справи судом по
суті ОСОБА_1 подала заяву про уточнення
позовних вимог, у якій просила визнати
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, про день, час та місце
слухання справи повідомлялась
належним чином, однак надала суду
письмову заяву, у якій просила справу
розглядати за її відсутності, позов
підтримала в повному обсязі, проти
заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про причину неявки суд не
повідомив, про день, час та місце
слухання справи повідомлялася
належним чином, про що свідчать
рекомендовані повідомлення про
вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду
справи за відсутності відповідачів.
У зв'язку з наведеним, суд вважає за
можливе слухати справу за відсутності
відповідача, а матеріали, що є у справі,
достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 4.11.1950 року, підписана від
імені України 9 листопада 1995 року та
ратифікована Законом України № 475/97-ВР
від 17.07.1997 року закріплює, що кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном.
Стаття 41 Конституції закріплює у
нормі-гарантії, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
Відповідно до статті 316 ЦК
Україниправом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.
Стаття 317 ЦК України закріплює, що
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.
Стаття 319 ЦК України регламентує
наступне: власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.Держава
не втручається у здійснення власником
права власності.Діяльність власника
може бути обмежена чи припинена або
власника може бути зобов'язано
допустити до користування його майном
інших осіб лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.
Стаття 321 ЦК України призюмує, що право
власності є непорушним, ніхто не може
бути обмежений у його здійсненні.
Згідно з статтею 379 ЦК України, житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
Стаття 382 ЦК України дає легальне
визначення квартири, тобто квартирою є
ізольоване помешкання в житловому
будинку, призначене та придатне для
постійного у ньому проживання.
Відповідно до частини 1 статті 383 ЦК
України, власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб і не має права використовувати
його для промислового виробництва.
Стаття 386 ЦК України передбачає, що
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК
України, при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
Відповідно до ст. 72 ЖК
України, визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
З матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 31 січня 1994 року та рішення
Лисичанського міського суду від 18
листопада 2008 року.
Згідно з домовою книгою на квартиру
АДРЕСА_1, що знаходиться у власності
громадянки ОСОБА_1, вбачається, що у цій
квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2.
Згідно з довідкою № 413 від 11.10.2013 року,
наданою ЛКП «ПАСПОРТНА СЛУЖБА»
вбачається, що АДРЕСА_1 зареєстровані
та мешкають разом ОСОБА_1 - власник,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 - онук,
Згідно з відповіддю на запит
Лисичанського міського суду № 2/415/2137/13
від 15.10.2013 року, ЛКП «Паспортна служба»
надала інформацію, що за адресою:
АДРЕСА_1, в період з 18.11.2008 року по
теперішній час зареєстровані: - з 1982
року - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; - з 18.06.2002
року - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно з довідкою № 832 від 15.10.2013 року,
наданою КП «Лисичанська
житлово-комунальна контора №8»
вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, її
онук ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживає за
вищезазначеною адресою з 2004 року по
З письмових пояснень ОСОБА_5
вбачається, що вона проживає за
адресою: АДРЕСА_6. Підтверджує, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою:
АДРЕСА_1, не проживає з 2004 року.
З письмових пояснень ОСОБА_6
вбачається, що він проживає за адресою:
АДРЕСА_7. Підтверджує, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1, не
проживає з 2004 року.
Судом встановлено, що існування
реєстрації відповідача у квартирі
позивача обмежує її права, так як вона
змушена сплачувати комунальні послуги
за зареєстрованого відповідача, який у
комунальних витратах участі не
приймає. Судом також встановлено, що
відповідач не проживає у вищевказаній
квартирі з 2004 року.
За таких обставин суд вважає, що позов
заявлено обґрунтовано, доводи,
викладені позивачем на підтвердження
своїх вимог, знайшли своє
підтвердження в ході судового
засідання, відповідач, ОСОБА_2 дійсно не
проживає у квартирі АДРЕСА_1 понад 1 рік,
і судом не встановлено поважність
причини його відсутності, у зв'язку з
чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат
підтверджується квитанцією № 29 від
12.10.2013 року про судового збору у розмірі
114,70 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України,
ст.ст. 316, 317, 319, 321, 382, ч.1 ст. 383, 386, 391, 405 ЦК
України, ст. 41 Конституції України, ст.1
Протоколу № 1 до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,ст.
7 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житлом, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, права
користування житловим приміщенням,
розташованим за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору у сумі
114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному суді Луганської області
через Лисичанський міський суд шляхом
подачі апеляційної скарги на рішення
суду протягом десяти днів з дня його
проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ
Ю.О. КАЛМИКОВА