Справа №
УХВАЛА

про забезпечення позову

28 жовтня 2013 року

м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді -
Домусчі Л.В.,

при
секретарі - Герасименко Ю.С.,

розглянувши у попередньому
судовому засіданні заяву представника
позивача ОСОБА_1 про забезпечення
позову у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики в
розмірі 200 000 гривень.

В попереднє судове засідання 28.10.2013
року представник позивача ОСОБА_1 –
ОСОБА_3 (діє за довіреністю від 02.04.2013р.)
не з’явився, але надав суду клопотання
про забезпечення позову шляхом
накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1,
яка належить відповідачу.

Свої вимоги представник позивача
обґрунтував тим, що сума боргу є досить
значною, відповідач до теперішнього
часу своє зобов’язання не виконав, не
бажає добровільно його виконати та
повернути борг, в судові засідання не
з’являється, що також свідчить про
його байдужість та безвідповідальне
ставлення до існуючого боргового
зобов’язання. Таким чином, в разі не
вжиття заходів забезпечення позову,
може виникнути реальна загроза
неможливості виконати рішення суду в
разі задоволення позовних вимог. На
теперішній час відповідачу на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_1, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу від 29.07.2008
року та відповідним витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 19837861 від 11.08.2008 року.

В судове засідання із розгляду
питання щодо забезпечення позову
відповідач або його представник не
з’явився, що виходячи із норми ч.1 ст. 153
ЦПК України це не створює перешкод для
вирішення такого питання.

Суд розглянувши заяву, яка
відповідає вимогам ч.2 ст.151 ЦПК
України, вивчивши позовну заяву та
додані до неї документи, прийшов до
наступного.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України – суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 предметом спору
якого є стягнення боргу за договором
позики в розмірі 200 000 гривень.

Твердження представника позивача
про те, що не вжиття заходів
забезпечення позову може утруднити або
зробити неможливим у подальшому
виконання рішення суду вважаються
судом обґрунтованими.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 151 ЦПК
України забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено,
що суд може застосувати кілька видів
забезпечення позову, а самі види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Також судом встановлено, що
відповідачу на праві приватної
власності належить квартира АДРЕСА_2,
що підтверджується наявними у
матеріалах справи наступними
документами, а саме: копією договору
купівлі-продажу від 29.07.2008 року та
відповідним витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
19837861 від 11.08.2008 року.

Враховуючи, що предметом позову
позивача є матеріально-правова вимога
стосовно стягнення з відповідача боргу
за договором позики в розмірі 200 000
гривень, суд приходить до висновку щодо
співмірності позовних вимог та видами
забезпечення позову, які позивач
просить вжити.

Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачено, що
Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно це єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об’єкти та
суб’єкти цих прав. Державна реєстрація
речових прав є обов’язковою, держава
гарантує достовірність зареєстрованих
прав на нерухоме майно.

Згідно п.4 Постанови Пленума
Верховного Суду України від 22.12.2006, № 9
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову" розглядаючи заяву
про забезпечення позову, суд (суддя) має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вивчивши позовну заяву та додані
до неї матеріали, враховуючи те, що
незастосування заходів по
забезпеченню позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання
можливого рішення суду, що вимоги є
співмірними із заявленими вимогами,
суд вважає за можливе задовольнити
заяву представника позивача стосовно
застосування способу забезпечення
позовних вимог до розгляду справи по
суті.

Через це суд вважає, що до
вирішення спору між сторонами по суті
необхідно накласти арешт на наступне
майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст.. 11, 57, 151-153, 210 ЦПК
України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача
ОСОБА_1 про забезпечення позову –
задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 шляхом
накладення арешту на нерухоме майно, а
саме: квартиру АДРЕСА_2.

Ухвала про забезпечення позову
виконується негайно в порядку,
встановленому для виконання судових
рішень.

Копії ухвали для виконання
направити до Реєстраційної служби
Одеського міського управління юстиції
(м. Одеса, вул. Старицького, 10-А) і заяву
відповідного зразка про накладання
арешту.

Дана ухвала суду набирає чинності
із дня її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали,
згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя:
Домусчі Л.В.