головуючий в I інстанції Ларіонова Н.М.
суддя доповідач Безрученко Ю.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової
Н.С.

суддів Безрученко Ю.О.,
Канурної О.Д.

при секретарі Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 22 березня 2013 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року позивач ПАТ
«Альфа-Банк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості. Свої вимоги
обґрунтував тим, що 26 травня 2008 року між
ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір на суму 22 700,00 доларів
США зі сплатою процентів за
користування кредитом в розмірі 12,5%
річних, з кінцевим терміном повернення
25 травня 2015 року. В забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором 26 травня 2008 року між
позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено
договір поруки. Свої зобов'язання за
кредитним договором ОСОБА_2 не виконує,
у зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка станом на 01
листопада 2012 року складає 11 561,52 доларів
США, що за курсом НБУ на 01 листопада 2012
року складає 92 411,20 грн., з яких: 10 550,00
доларів США - заборгованість за
кредитом (за курсом НБУ на 01 листопада
2012 року складає 84 326,15 грн.), 974,72 долари
США - заборгованість за відсотками (за
курсом НБУ на 01 листопада 2012 року
складає 7 790,91 грн.), 36,80 доларів США -
штраф (за курсом НБУ станом на 01
листопада 2012 року складає 294,14 грн.)
Позивач просив суд стягнути з
відповідачів на його користь 92 411,20 грн.,
з яких заборгованість за кредитом 84 326,15
грн., заборгованість за відсотками 7 790,91
грн., штраф 294,14 грн. та вирішити питання
щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Куйбишевського районного
суду м. Донецька від 22 березня 2013 року
позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості задоволено в повному
обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2
,ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк»
заборгованість за кредитним договором
№0401/0508/64-047 від 26 травня 2008 року в
розмірі 11 561,52 долари США, що за курсом
НБУ на 01 листопада 2012 року складає 92 411,20
грн., з яких: заборгованість за кредитом
10 550,00 доларів США, що за курсом НБУ на 01
листопада 2012 року складає 84 326,15 грн.,
заборгованість за відсотками 974,72
долари США, що за курсом НБУ на 01
листопада 2012 року складає 7 790,91 грн.,
штраф 36,80 доларів США, що за курсом НБУ
станом на 01 листопада 2012 року складає
294,14 грн. та вирішено питання щодо
розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі. В обґрунтування скарги
зазначає, що ПАТ «Альфа-Банк» не має
права вимоги заборгованості за
кредитним договором та договором
поруки, які відповідачами було
укладено з ВАТ «Сведбанк».
Відповідачами не було отримано
повідомлення про заміну кредитора.

В засідання апеляційного суду сторони
не з'явились, про час і місце розгляду
справи повідомлялась належним чином
особисто під розписку (а.с. 200) та листом
і телефонограмою №3557, зареєстрованою у
відповідному порядку від 05 грудня 2013
року (а.с.202), клопотань про перенесення
розгляду справи та інших клопотань до
апеляційного суду не надходило, що не
перешкоджає розгляду справи
відповідно до ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов та стягуючи
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за
кредитним договором та договорами
поруки в загальній сумі 92 411,20 грн. суд
виходив з того, що відповідачі не
виконали своїх зобов'язань перед
банком за кредитним договором та
договором поруки. На вимоги Банку
відповідачі не виконали взяті на себе
зобов'язання, що підтверджено
матеріалами справи.

З таким висновком суду в оскаржуваній
його частині можна погодитися.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній його частині зазначеним
вимогам закону відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Так, за положеннями ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
закону. Нормами ст. ст. 610 - 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають передбачені
законом наслідки.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПАТ «Сведбанк» є правонаступником ВАТ
«Сведбанк».

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та
ПАТ «Дельта Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитним договорами (а.с.5).

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк»
та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги за
кредитним договором (а.с.6-12).

25 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та
ОСОБА_2 укладено кредитний договір
№0401/0508-64-047 у сумі 22 700,00 доларів США зі
сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 12,5% річних, з
кінцевим терміном повернення 25 травня
2015 року (а.с.14-17).

В забезпечення виконання кредитного
договору №0401/0508/64-047 від 26 травня 2008
року між позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_1
укладено договір поруки №0401/0508/64-047-Р-1
від 26 травня 2008 року (а.с.22).

Вся інформація, яку банк має повідомити
позичальнику міститься у змісті
кредитного договору і договору поруки,
є вичерпною. Підписавши договори
відповідачі погодились з умовами
надання кредиту.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦПК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договору поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладання договору поруки.

Разом з тим, в матеріалах справи
містяться дані про пред'явлення позову
одночасно як до боржника, так і до
поручителя 02 січня 2013 року.

30 листопада 2012 року позивач направив
відповідачам вимоги про дострокове
повернення кредиту №87946-102-б/ь про
погашення заборгованості за договором
кредиту однак незважаючи на це,
відповідачами ніяких заходів щодо
погашення заборгованості за договором
кредиту не вжито (а.с.29-32).

Доводи апеляційної скарги щодо
прийняття рішення судом першої
інстанції на підставі неповного
розрахунку та те, що у ПАТ «Альфа-Банк»
не було права вимоги є
необґрунтованими з наступних підстав.

Так, представником позивача в судовому
засіданні надано нові докази в
обґрунтування заперечень на доводи
апеляційної скарги, а саме повний
розрахунок заборгованості та
документи (копії Статуту, протоколів),
що підтверджують права вимоги про
стягнення заборгованості у ПАТ
«Альфа-Банк» на момент винесення
рішення.

Відповідно до положень частини 2 статті
303 Цивільно-процесуального кодексу
України апеляційний суд досліджує
докази, які судом першої інстанції були
досліджені з порушенням встановленого
порядку або в дослідженні яких було
неправомірно відмовлено, а також нові
докази, неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Апеляційний суд досліджує нові докази,
задовольнив клопотання представника
позивача, оскільки неподання нових
доказів в обґрунтування позовних вимог
до суду першої інстанції зумовлено
поважними причинами, оскільки рішення
було постановлено заочно у відсутності
відповідачів, які з цього приводу не
надали в суд першої інстанції свої
заперечення.

Так, відповідно до наданого розрахунку
заборгованість складає 11 561,52 доларів
США (а.с. 155-170, 172-174).

Апелянт в судовому засіданні
апеляційного суду не заперечував той
факт, що зазначена заборгованість ним
та співвідповідачем не була сплачена.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та
ПАТ «Дельта Банк» було укладено
договір купівлі-продажу прав вимоги, за
яким ПАТ «Дельта Банк» набув права
вимоги у якості кредитора до
позичальників за кредитними
договорами, окрім права продавця на
договірне списання коштів з рахунків
позичальників, відкритих у продавця, а
також всі права вимоги продавця до
осіб, які надали забезпечення, за
договорами забезпечення ,включаючи
будь-які та всі права вимоги та засоби
захисту прав ,які доступні продавцю,
щодо виконання позичальниками та/або
особами ,які надали забезпечення,
будь-яких своїх обов'язків за
кредитними договорами та договорами
забезпечення (а.с.5, 205-235).

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк»
та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір
купівлі-продажу прав вимоги, за яким
ПАТ «Альфа-Банк» набув права вимоги у
якості кредитора до позичальників за
кредитними договорами, окрім права
продавця на договірне списання коштів
з рахунків позичальників, відкритих у
продавця, а також всі права вимоги
продавця до осіб ,які надали
забезпечення, за договорами
забезпечення ,включаючи будь-які та всі
права вимоги та засоби захисту прав
,які доступні продавцю, щодо виконання
позичальниками та/або особами ,які
надали забезпечення, будь-яких своїх
обов'язків за кредитними договорами та
договорами забезпечення (а.с.6-12, 175-184).

Судом установлено, що вже на дату
укладання договорів купівлі-продажу
прав вимоги існувала заборгованість.
Про наявність вказаної заборгованості
за кредитним договором, необхідність
її погашення та про заміну кредитора
банк повідомляв відповідачів (а.с.29-32).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. ст. 212 - 214,
ЦПК України суд першої інстанції на
вказані вимоги закону увагу звернув та
врахував, що неотримання відповідачами
повідомлення про заміну кредитора не
може бути підставою для відмови у
позові, оскільки, якщо цей факт і буде
підтверджено, то заборгованість
відповідача за кредитним договором
існувала і до відступлення права
вимоги позивачу.

Крім того, якщо таке повідомлення не
було належним чином надіслане, то це не
може бути безумовною підставою для
відмови у позові, оскільки в такому
разі можуть наступати наслідки,
передбачені ст. 613 ЦК України щодо
прострочення кредитора, а саме
виконання зобов'язання може бути
відстрочене на час прострочення
кредитора, якщо кредитор не вчинив дії,
до вчинення яких боржник не міг
виконати свій обов'язок, або інші
правові наслідки, передбачені цієї
статтею.

Доводи апеляційної скарги про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права щодо неналежного
повідомлення не є підставою для
скасування рішення суду, оскільки таке
порушення норм процесуального права не
призвело до неправильного вирішення
справи, що відповідає положенням
частини 3 статті 309 ЦПК України.

Таким чином, з урахуванням викладеного,
висновки суду першої інстанції
зроблені у відповідності норм ЦК
України та умовам кредитного договору,
договорів поруки; правильно
встановлено фактичні обставини справи,
що мають значення для правильного
вирішення справи, а тому апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін.

Судове рішення в іншій частині в
апеляційному порядку не оскаржено, та
предметом перегляду не було (ст.303 ЦПК
України).

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 22 березня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Судді: