Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"11" квітня 2013 р.

Суворовський районний суд м.
Одеси в складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

при секретарі - Семко М.О.,

за участю:

адвоката позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Суворовської райадміністрації
Одеської міської ради про визнання
факту проживання, визнання права
користування житловим приміщенням та
зобов'язання укласти договір -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Суворовської райадміністрації
Одеської міської ради про визнання
факту проживання з 28 листопада 2008 року
теперішній час в квартирі АДРЕСА_1,
визнання права користування житловим
приміщенням та зобов'язання укласти
договір найму з оформленням особистого
рахунку. Вимоги обґрунтовані тим, що
позивач працював підсобним робітником
у комунальному підприємстві «ЖКС
«Пересипський» у період з 1 серпня 2008
року по 1 лютого 2010 року у зв'язку з чим
отримав житлове приміщення в квартирі
АДРЕСА_1. За вказаною адресою проживала
вже ОСОБА_5, яка також працювала на
вказаному підприємстві. На основі
спільного проживання між ними склалися
дружні та довірливі стосунки, вони вели
спільне господарство, по мірі своїх
можливостей надавав матеріальну
допомогу, придбавав побутову техніку,
систематично проводив косметичний
ремонт. 3 грудня 2008 року Суворовською
райадміністрацією було видано ордер
на службове жиле приміщення на ім'я
ОСОБА_5. 26 серпня 2009 року вказана
квартира розпорядженням
райадміністрації №526р була виключена
зі складу службового житла. 29 квітня 2012
року у зв'язку зі зміною місця
проживання її було знято з реєстрації
за вказаною адресою. Після звернення до
відповідача з заявою про зміну наймача
йому було відмовлено.

В судовому засіданні адвокат позивача
повністю підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача до суду не
з'явився і з заявами про відкладення
розгляду справи не звертався.

Оскільки письмових заперечень від
відповідача не надходило, суд зі згоди
адвоката позивача відповідно до вимог
ст.ст.224-225 ЦПК України розглядає справу
в заочному порядку на підставі наявних
в доказів.

Вислухавши учасників процесу та
свідків, перевіривши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.15 ЦК України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що наступні факти і
відповідні їм правовідносини.

3 грудня 2008 року на підставі
розпорядження райадміністрації №884 р
від 28 листопада 2008 року ОСОБА_5 було
видано ордер №1723 серія СР на службове
приміщення квартиру АДРЕСА_1, а 6
березня 2009 року була зареєстрована по
вказаній адресі(а.с.9,10).

Відповідно до довідки з місця
проживання від 19 червня 2012 року та
копії паспорту у вказаному приміщенні
був зареєстрований з 22 квітня 2009 року і
позивач ОСОБА_2 (а.с.10,12).

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Факт проживання позивача разом з
ОСОБА_5 однією сім'єю та ведення
спільного господарства з 28 листопада
2008 року до 29 квітня 2012 року в квартирі
АДРЕСА_1 підтверджено в судовому
засіданні також свідками ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, які працювали в КП ЖКС
«Пересипський».

Згідно з копією трудової книжки та
представлених довідок позивач з 1
серпня 2008 року до 1 лютого 2010 року
працював в КП «ЖКС «Пересипський»
підсобним робітником (а.с.11,23-29).

На теперішній час в квартирі проживає і
зареєстрований лише позивач, ОСОБА_5 29
квітня 2009 року знялася з реєстрації,
але продовжувала проживати в квартирі
разом з ОСОБА_2 до 29 квітня 2012 року.

Згідно з висновком ПП «Откритіє» після
відновлювального ремонту квартира
придатна для проживання (а.с.30-35).

Відповідно до розпорядження
райадміністрації №526р від 28 серпня 2009
року спірну квартиру виключено зі
складу службового житла (а.с.8).

Нормами ст.47 Конституції України
визначено, що кожен має право на житло.
Держава створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Так, відповідно до ст.9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом. Житлові права
охороняються законом, за винятком
випадків, коли вони здійснюються в
суперечності з призначенням цих прав
чи з порушенням прав інших громадян або
прав державних і громадських
організацій.

З боку відповідача Суворовської
райадміністрації Одеської міської
ради суду не представлено жодного
належного доказу, який би вказував на
безпідставність пред'явленого позову
або спростовував докази, на які
посилався позивач в обґрунтування
пред'явлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЖК України,
користування жилим приміщення у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Частина 1 ст. 63 ЖК України визначає, що
предметом договору найму жилого
приміщення в будинках державного і
громадського житлового фонду є окрема
квартира або інше ізольоване жиле
приміщення, що складається з однієї чи
кількох кімнат, а також одноквартирний
жилий будинок.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Згідно ч.2 ст.65 ЖК України,
особи, що вселилися в жиле приміщення
як члені сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Згідно з ст.106 ЖК України, повнолітній
член сім'ї наймача вправі за згодою
наймача та інших членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вимагати
визнання його наймачем за раніше
укладеним договором найму жилого
приміщення замість попереднього
наймача.

Тобто, встановлені в судовому
засіданні факти дають підстави
вважати, що позивач правомірно набув
право користування квартирою, а як
наслідок набув всі права та обов'язки,
що випливають з договору найму
житлового приміщення.

З урахуванням вищенаведеного, суд
прийшов до висновку, що вимоги є
законними, обґрунтованими, а тому
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10,11,58,59,64,212-215,224-226 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_2
спільно з ОСОБА_5 однією сім'єю, з 28
листопада 2008 року по 29 квітня 2012 рік в
квартирі АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

Зобов'язати Суворовську районну
адміністрацію Одеської міської ради
укласти з ОСОБА_2 договір найму
житлового приміщення, а саме квартири
АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем
до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня його проголошення .

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя:
І