Р І Ш Е Н Н Я
331/6235/13-ц

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2013 року
м.
Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в
складі головуючого судді Мінасова В.В.,
при секретарі Усс Л.О. розглянувши у
відкритому судовому засідання у залі
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача у якому вказав, що 05 липня
2010 року ОСОБА_2 отримав в позику від
нього грошову суму 10000 доларів США (79
635 гривень) в строк до 05 серпня 2010 року
з стягненням процентів 500 доларів США
за місяці користування коштами про що
відповідач написав розписку.
Відповідач борг не повернув, тому
позивач просить стягнути з нього
вказану суму боргу, та 143 343 гривень
відсотків за прострочення
зобов'язання, та судові витрати.

Позивач в судове засідання з'явився,
проти заочного рішення не проти, на
позові наполягає.

Відповідач у судові засідання 20
вересня, 18 жовтня та 22 листопада 2013
року не з'явився.

Відповідно до ч.3 ст.. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Згідно зі ст. 74 ЦПК України судові
виклики здійснюються судовими
повістками про виклик.

Судова повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі.

За зареєстрованим місцем проживання
відповідача судом були надіслано
повістки, однак вони повернулися суду
через неявку адресата за отриманням.

Тобто суд, відповідно до вищенаведених
вимог законодавства, надіслав повістку
відповідачу, але він її не отримав.
Тому суд вважає, що відповідача було
повідомлено належним чином про час та
місце слухання справи.

Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі
повторної неявки в судове засідання
відповідача, повідомленого належним
чином, суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до розписки від 05 липня 2010
року ОСОБА_2 отримав в позику від
ОСОБА_1 грошову суму 10000 доларів, та
зобов'язався повернути ще 500 доларів
відсотків в строк до 05 серпня 2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми.

2. На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Згідно зі ст.. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

2. Договір позики вважається
безпроцентним, якщо:

1) він укладений між фізичними особами
на суму, яка не перевищує
п'ятдесятикратного розміру
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, і не пов'язаний із
здійсненням підприємницької
діяльності хоча б однією із сторін;

Оскільки між сторонами письмовий
договір не укладався, позивач не надав
доказів того, що він займається
підприємницькою діяльністю з надання
коштів в борг, виконуючи вимоги
законодавства, то позов в частині
стягнення процентів за користуванням
сумою боргу, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст. 1047-1051 ЦК України, суд

В И Р І Ш
И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу 79 635 грн. та 796,35 грн.
сплаченого судового збору.

В решті позивних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем в Апеляційний суд
Запорізької області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
В.В. Мінасов