Справа № 439/7/13-ц/2п
У Х В А Л А

судового засідання

про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення

23.08.2013 року Бродівський районний суд Львівської області у складі: головуючої судді Бунда А.О.,

при секретарі Музичка Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Моторно(транспортного) страхового бюро України про перегляд заочного рішення суду від 17 лютого 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2, ОСОБА_3; ОСОБА_4; ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 17 лютого 2012 року, ухваленим у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2, ОСОБА_3; ОСОБА_4; ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 до Моторно (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позовні вимоги позивачів задоволено частково, вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_7 страхового бюро України на користь ОСОБА_1 в її інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3 7650 грн. завданої моральної шкоди ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнути з Моторно-траноспортного страхового бюро України на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 8131.44 грн. завданої матеріальної шкоди ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Представник відповідача по справі ОСОБА_7 страхового бюро України звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, покликаючись на те, що вказане рішення прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що таке рішення підлягає скасуванню, у зв'язку з наступним:

У наслідок ДТП, що трапилася з вини ОСОБА_6 який керував автомобілем марки «Фольксваген Пасат», д.н. НОМЕР_1„ 16 квітня 2008 року, на ділянці автодороги «Київ-Чоп» (453+700м. у напрямку м. Києва), загинув водій автомобіля НОМЕР_2 - ОСОБА_8, який був родичем позивачів.

Автомобіль марки «Дачіа Логан», д.н. НОМЕР_3, яким керував під час ДТП загиблий ОСОБА_9, був застрахований в АСК «Дністер» на умовах Договору про страхування наземного транспорту № 097-3202/868-07 від 26.11.2007р. Згідно Висновку спеціаліста №38 від 21.05.2008р. вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4, становила 81 468,00 грн. З урахуванням умов Договору про страхування наземного транспорту № 097-3202/868-07 від 26.11.2007р., АСК «Дністер» було виплачено ОСОБА_5 (батьку загиблого) страхове відшкодування у розмірі 78 100,00 грн.

Ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Крім цього, у випадку, якщо суспільні відносини регулюються спеціальними нормами цивільного законодавства, то у такому випадку слід застосовувати саме спеціальні норми. Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно п.13.1. ст. 13 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон), інваліди І групи, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є такі особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Враховуючи той факт, що винуватець ДТП - ОСОБА_6 є інвалідом І групи, АСК «Дністер», посилаючись на вищезгаданий п.13.1. ст. 13 Закону, звернулося до МТСБУ з заявою про виплату регресних коштів за винуватця ДТП.

Відповідно до п.22.1. Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п.9.1. Закону, обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пункт 9.2. передбачає, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25 500 гривень на одного потерпілого.

МТСБУ, перевіривши наявність правових підстав для проведення страхової виплати, 16 липня 2010 р. перерахувало на розрахунковий рахунок ВАТ «УСК «Дністер» 25 500,00 гривень (згідно платіжного доручення №2987 від 16.07.2010р.). Перерахувавши дані кошти, МТСБУ відшкодувало збитки завдані винною особою ОСОБА_6, у межах максимального ліміту, що визначений п.9.2 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та виконало у повному обсязі свій обов'язок передбачений п.13.1. ст.,13 Закону. Тому, позовні вимоги позивачів, що стосуються додаткового відшкодування МТСБУ матеріальної шкоди, у розмірі 10 000 гривень вважає - необґрунтованими.

Проте, судом проігноровано норму, що закріплена у п.9.2. Закону, так як стягнуто з МТСБУ - 8131,44 гривень матеріальної шкоди, що на їх думку є грубим порушенням норми матеріального права.

Виходячи з положень ст.ст.1167, 1187 ч.2, 1188 ч.1 п.1 ЦК України вважають, що моральна шкода, що була завдана під час експлуатації джерела підвищеної небезпеки повинна бути відшкодована безпосередньо власником такого джерела.

Проте, своїм рішення Бродівський районний суд вирішив стягнути саме з МТСБУ на користь позивачів 7650,00 гривень моральної шкоди завданої ОСОБА_6, у наслідок ДТП. Не врахувавши при цьому вищезгадані норми ЦК України, а також ст.22 Закону, яка визначає, що потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 Закону, (тобто не > 2550,00 гривень). Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім цього, стягнувши з відповідача 7650,00 гривень моральної шкоди, суд на їх думку неправильно застосував норму матеріального права та хибно трактував визначення терміну «потерпіла особа», що визначений у Законі.

Згідно п.1.3. Закону, потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Відповідно до п.27.1. Закону, право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання.

Аналізуючи наведені норми Закону, на переконання МТСБУ, потерпілою особою є особа, що була безпосередньо учасником ДТП і майну, життю здоров'ю якої було завдано шкоду, а не особи що є родичами такої потерпілої особи, оскільки зокрема родичі загиблої у результаті ДТП особи не є «потерпілими особами» в розумінні ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а є «особами що мають право на отримання відшкодування у результаті настання певних подій», що визначені нормами Закону.

Окрім цього, під час винесення рішення 17 лютого 2012 року Бродівським районним судом Львівської області, було неповністю з'ясовано обставини, що мають значення для винесення рішення по справі.

Зокрема, 13 жовтня 2008р., Бродівський районний суд Львівської області, виніс вирок по справі №1-161/2008р., яким визнав винним у ДТП що трапилася, 16 квітня 2008 року, на ділянці автодороги «Київ-Чоп» (453+700м. у напрямку м. Києва) - ОСОБА_6, а також задовільнив цивільний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яким вирішив стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 100 000,00 грн. моральної шкоди. Окрім цього судом було задоволено цивільний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до засудженого ОСОБА_6, яким суд вирішив стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - 10 000,00 грн. завданої матеріальної шкоди. Проте, Бродівським районним судом при винесенні рішення про стягнення з МТСБУ суми матеріального та морального відшкодування вирок по справі № 1-161/2008р. був проігнорований.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 заяву не визнав, просить відмовити у її задоволенні за безпідставністю.

Заявник - представник МТ СБУ та позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_4, а також третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про отримання судової повістки. Про причини неявки суд не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. Суд розглянув справу у відсутності осіб, які не зявилися в судове засідання гна підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.231 ч.1 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_5 та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Відповідно до ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причини і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як на причину перегляду заочного рішення заявник вказує на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Однак не подано до заяви про перегляд заочного рішення жодних доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи і призвели б до постановлення іншого рішення суду.

А тому, суд не знаходить підстав для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду в загальному порядку.

Керуючись ст. 231 ч.3 п.1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву Моторно(транспортного) страхового бюро України про перегляд заочного рішення суду від 17 лютого 2012 року залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя:

ОСОБА_11