Справа № 635/9768/13-ц
Провадження № 2/635/4379/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2013 року
селище
Покотилівка

Харківський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виключення
майна з опису та про визнання права
власності на транспортні засоби,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом та
просить зняти арешт з арешт з
автомобіля марки DAF, 1999 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
модель - 95ХF380, тип АМТ - вантажний, кузов
- сідловий тягач - Е та напівпричепа
марки WACKENHUT, 1995 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, модель - S
24L, кузов-напівпричіп бортовий - Е, колір
- білий, на підставі акту та постанови
державного виконавця; також просить
винести постанову про визнання права
власності на вищевказані транспортні
засоби на підставі акту та постанови
державного виконавця.

Представник позивача, який діє на
підставі нотаріально посвідченої
довіреності, в судовому засіданні
підтримав свої вимоги в повному обсязі,
просив задовольнити та пояснив, що 10
липня 2012 року його довіритель придбав
на аукціоні по реалізації арештованого
рухомого майна, автомобіль марки DAF, 1999
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, модель - 95ХF380, тип АМТ -
вантажний, кузов - сідловий тягач - Е та
напівпричеп марки WACKENHUT, 1995 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, модель - S 24L, кузов-напівпричіп
бортовий - Е, колір - білий., які належали
ОСОБА_4. Вказані автомобілі виставлені
на аукціон на підставі протоколів №
2111174/1 та № 2111174/2 державного виконавця
Червонозаводського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Мороз О.І.
Кошти від реалізації вказаних
транспортних засобів пішли на
погашення боргів ОСОБА_6 за кредитним
договором, майновим поручителем якої
виступив ОСОБА_4. 19 вересня 2012 року
позивачу було відмовлено в оформленні
прав на вищевказані транспортні засоби
оскільки, вони перебувають під арештом,
що застосований на підставі постанови
Київського районного суду міста
Харкова від 15 квітня 2011 року. За
вказаних обставин права позивача на
використання вищевказаних
транспортних засобів обмежені, що є
грубим порушенням його прав, як
власника, що змусило позивача
звернутися до суду з позовом про зняття
арешту та визнання за ним права
власності на придбані ним транспортні
засоби.

Відповідачі в судове засідання не
з'явився, причини неявки суду не
повідомили, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином,
тому суд за згодою позивача ухвалив про
розгляд справи за відсутністю
відповідачів.

Суд заслухавши позивача, дослідивши
докази по справі встановив наступні
обставини та відповідні до них
правовідносини.

Судом встановлено наступне.

При розгляді кримінальної справи за
обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні
злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 КК
України, Київський районний суд міста
Харкова постановою від 15 квітня 2011 року
наклав арешт на автомобілі "ДАФ",
державний реєстраційний номер НОМЕР_4,
автомобіль "WACKENHUT S 24L", державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, автомобіль
"Хюндай", державний реєстраційний номер
НОМЕР_3, які зареєстровані за ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1.

Постановою старшого державного
виконавця Червонозаводського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Мороз О.І. від 10 липня 2012 року
знято арешт, накладений на автомобіль
марки DAF, модель - 95ХF380, тип АМТ -
вантажний, кузов - сідловий тягач - Е,
колір - білий, рік випуску - 1999 державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
напівпричеп марки WACKENHUT, модель - S 24L,
кузов-напівпричіп бортовий - Е, колір -
білий, рік випуску - 1995, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належать на праві власності ОСОБА_4,
актом опису й арешту майна від 19
вересня 2011 року та постановою про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 25 липня 2011 року;
припинено розшук вищевказаних
автомобілів та автомобіль марки DAF,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
та напівпричеп марки WACKENHUT, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 знято з
обліку. Зняття з обліку зазначеного
автомобіля доручено ОСОБА_1

Відповідно до акту державного
виконавця про реалізацію майна від 10
липня 2012 року автомобіль марки DAF, 1999
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, модель - 95ХF380, тип АМТ -
вантажний, кузов - сідловий тягач - Е та
напівпричепа марки WACKENHUT, 1995 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, модель - S 24L, кузов-напівпричіп
бортовий - Е, колір - білий, які належали
на праві ввласності ОСОБА_4, придбані
ОСОБА_1 за 74582,64 гривень; акт видано на
підставі Протоколу № 2111174/1 та
Протоколу № 2111174/2по проведенню
аукціону по реалізації арештованого
рухомого майна від 28 травня 2012 року.

Також позивачем в якості доказів суду
надані: ухвала Київського районного
суду міста Харкова від 03 вересня 2013
року; договір застави № 540/1-07 від 26
квітня 2007 року, укладений між Відкритим
акціонерним товариством "Райффайзен
банк Аваль" та ОСОБА_4, заочне рішення
Червонозаводського районного суду
міста Харкова від 03 листопада 2010 року.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Главою 29 Цивільного Кодексу України
визначенні положення захисту прав
власності, а статтею 16 ЦК України
способи захисту цивільних прав та
інтересів, у тому числі і права
власності, зокрема шляхом: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; ) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданими відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону
України "Про виконавче провадження"
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Суд, аналізуючи надані докази в їх
сукупності приходить до висновку, що
звертаючись з позовом про скасування
арешту з транспортних засобів позивач
просить Харківський районний суд
Харківської області скасувати рішення
Київського районного суду міста
Харкова про застосування заходів
забезпечення цивільного позову у
кримінальній справі, і така вимога
задоволенню не підлягає, тому що не
ґрунтується на нормах закону, оскільки
відповідно до норм діючого
законодавства - скасування заходів
забезпечення позову відноситься
виключно до компетенції суду який
застосував такі заходи.

Також не підлягають задоволенню
вимоги позивача про визнання за ним
права власності на транспортні засоби:
автомобіль марки DAF, 1999 року випуску,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
та напівпричеп марки WACKENHUT, 1995 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Момент набуття права власності за
договором визначений положенням
статті 334 ЦК України, частина четверта
якої передбачає наступне: якщо договір
про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

В Україні, на всій її території,
встановлена єдина процедура державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів (далі - транспортні
засоби), оформлення та видачі
реєстраційних документів і номерних
знаків, яка визначена затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07 вересня 1998 року у редакції
постанови КМУ № 1371 від 23.12.2009 року,
Порядком державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів і цей Порядок є
обов'язковим для всіх юридичних та
фізичних осіб, які є власниками
транспортних засобів, виробляють чи
експлуатують їх.

Суд, системно проаналізувавши норми
діючого законодавства у їх
застосуванні до правовідносин, що
склалися між сторонами з урахуванням
обставин справи і наданих на їх
підтвердження доказів, приходить до
висновку, що позовні вимоги про
визнання за позивачем права власності
на придбані ним на аукціоні
транспортні засоби, які не
зареєстровані в органах ДАІ на ім'я
позивача - задоволенню не підлягають
тому, що норми діючого законодавства не
передбачають у таких випадках визнання
за покупцем права власності на
автомобіль у судовому порядку,
оскільки законом, конкретно частиною 4
статті 334 ЦК України встановлено, що
право власності на автомобіль
придбаний за договором відчуження, у
набувача такого автомобіля, виникає
тільки з моменту державної реєстрації
придбаного автомобіля в органах
Державтоінспекції, а позивач не вчинив
державну реєстрацію транспортних
засобів, тому і не набув права
власності на них, і за вказаних
обставин, суд, відмовляє позивачу в
задоволенні вимоги про визнання за ним
права власності на транспортні засоби,
як такої, що не ґрунтується на нормах
закону.

За вказаних обставин, суд, не знаходить
законних підстав для задоволення
позову і повністю відмовляє позивачу в
задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України судом
судові витрати суд відносить за
рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,88,212-215 ЦПК
України, ст. 64 Закону України "Про
виконавче провадження" особа, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог -
повністю відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1
віднести за його рахунок.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня проголошення рішення суду, а
особами, без участі яких постановлено
рішення протягом 10 днів з дня отримання
копії рішення суду в апеляційний суд
Харківської області через Харківський
районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляцію не
буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.М.
Пілюгіна