ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2013 року Фастівський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді: Бутенка В.О.

при секретарі: Никоненко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: ОСОБА_3, про визнання недійсним
договору дарування, позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3, про
відшкодування моральної шкоди, позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування
моральної шкоди, позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки
та піклування виконавчого комітету
Фастівської міської ради Київської
області,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшли вказані позовні заяви.

ОСОБА_2 в позовній заяві просить суд
ухвалити рішення яким, зобов'язати
відповідачів не чинити перешкод ОСОБА_2
та її сину ОСОБА_6 у користуванні
власністю - 1/5 частиною житлового
будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1;
Виселити ОСОБА_3 із займаного ним житла
- квартири АДРЕСА_1, що належить їй на
праві власності, та звільнити дане
житло від його особистих речей; Вселити
її та її сина до квартири АДРЕСА_1, що
належить їй на праві приватної
власності; Стягнути з відповідачів
солідарно моральну шкоду в сумі - 20 000
грн., яка викликана протиправною
відносно мене поведінкою відповідачів.
Позов мотивує тим, на підставі Договору
дарування від 29.09.2009 року, посвідченого
державним нотаріусом, вона є власником
1/5 частини житлового будинку з
прилеглими службовими будівлями та
спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.
Вона та її син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстровані за даною адресою. Дана
частина будинку була подарована їй
тіткою - ОСОБА_1, яка зареєстрована та
проживає в іншій частині будинку за
вказаною адресою. З червня 2005 року
позивач проживала в шлюбі з ОСОБА_7 за
його адресою: АДРЕСА_2, проте була
зареєстрована з сином за адресою
належної їй на праві власності частини
будинку АДРЕСА_1. Весь час в належній
мені 1/5 частині будинку АДРЕСА_1
проживав син тітки - ОСОБА_3 01.09.2011 року
ОСОБА_7 не пустив позивача до будинку, в
якому вони проживали разом з дитиною,
тому позивач змушена була винаймати
квартиру. В грудні 2011 року ОСОБА_1
запропонувала їй з дитиною переїхати
проживати до неї, так як в її частині
будинку АДРЕСА_1 проживає її син -
ОСОБА_3 В березні 2012 року тітка почала
вимагати від позивача щоб та
віддарувала належну їй частину будинку
її сину - ОСОБА_3 В свою чергу ОСОБА_3
почав погрожувати їй розправою, якщо
вона не віддасть йому документи на
відповідну частину будинку. Вважає, що
дані дії ОСОБА_1: та ОСОБА_3 є
протиправними відносно неї, та такими
що порушують її особисті немайнові та
майнові права, погрожуючи їй
ушкодженням здоров'я та знищенням її
речей, чинячи перешкоди у користуванні
та володінні моєю власністю - 1/5 частин
будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом
про визнання недійсним договору
дарування та просить ухвалити рішення,
яким визнати недійсним договір
дарування 1/5 частини житлового будинку
по АДРЕСА_1 Київської області від 29
вересня 2009 року, на користь ОСОБА_2 та
складається з приміщень згідно плану:
2-1 пл. 7,3 кв. м., 2-2 пл. 9,0 кв.м.. 2-3 пл. 14,7
кв.м., незакінченої будівництвом
прибудови 4,15 X 3,45 кв. м., гаражі під
незакінченою прибудовою розмірами 4,15 м
х 3,45м. туалету, сараю, колодязя та ґанку.
Позов обґрунтовує тим, що у вересні 2009
року відповідач, мотивуючи
неможливістю працевлаштуватись за
місцем свого проживання в смт. Рокитне,
попросила дозволити їй з дитиною
деякий час проживати в її будинку по
АДРЕСА_1, який належить їй за правом
власності на підставі Договору
дарування № 1396 від 07.05.2003 року. Позивач
зазначає, що ніякого договору
дарування не оформляла, такий документ
не підписувала і взагалі ніколи не мала
на меті подарувати чи якимось іншим
чином оформити будинок на когось
іншого, окрім свого єдиного сина -
ОСОБА_3, що проживає поруч з нею, в її
будинку.

ОСОБА_3 в позовній заяві просив
ухвалити рішення про стягнення з в
ОСОБА_2 на його користь 20 000 грн. за
завдану йому моральну шкоду. Позивач
зазначає, що своїми діями відповідач
спричиняє йому та його дружині - ОСОБА_4
моральну шкоду, що полягає у душевних
стражданнях, що вони їх зазнали у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
них, приниженні честі та гідності, а
також репутації. Своїми діями
відповідач призвела до того, що вони
могли втратити дитину і це не могло не
відзначитись на стані - позивач отримав
з цього приводу психологічну травму,
від якої до цього часу не може
оговтатись.

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом
про відшкодування моральної шкоди та
просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь
50 000 грн. за навмисно завдану їй
моральну шкоду відповідачем, що
призвело до тяжких наслідків - тяжкий
перебіг вагітності та передчасне
народження дитини та напряму пов'язано
з діями відповідачки щодо неї. Вказує
на те, що з часу подачі позову про
визнання недійсним договору дарування
до суду, відповідач почала
терерозувати її сім'ю в прямому сенсі
цього слова: писала заяви до
Фастівської філії газового
господарства прокуратури Київської
області. Фастівського райвідділу
міліції та Фастівського підрозділу
«АЄС Київобленерго» про відключення
спірної частини будинку, де вони
мешкають від газо та
електропостачання, порушення
кримінальної справи щодо них і таке
інше. Таким чином, діями ОСОБА_2 їй
особисто спричинено моральну шкоду,
яка полягає у тому, що внаслідок її
цілеспрямованих дій, що були прямо
направлені на погіршення її - вагітної
жінки стану здоров'я , психологічного
тиску з її боку, позивачу було завдано
фізичних та моральних страждань.

ОСОБА_2 та її представник в судовому
засіданні свій позов підтримали,
просила його задовольнити в повному
обсязі. В задоволенні інших позовів
просили відмовити.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася,
просила справу розглядати без її
участі, свій позов, позов ОСОБА_1 та
позов ОСОБА_3 підтримала.

ОСОБА_1 та її представник власний позов,
позов ОСОБА_3 та позов ОСОБА_4
підтримали. Проти задоволення позову
ОСОБА_2 заперечували.

ОСОБА_3 та її представник власний позов,
позов ОСОБА_1 та позов ОСОБА_4
підтримали. Проти задоволення позову
ОСОБА_2 заперечували.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, оцінивши наявні у
справі докази, суд дійшов до висновку
про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідно до
Договору дарування частини жилого
будинку від 29 вересня 2009 року ОСОБА_1
безоплатно передала у власність ОСОБА_2
1/5 частину житлового будинку із
прилеглими службовими будівлями та
спорудами (а.с. 12).

Відповідно до Листа Фастівської
міжрайонної прокуратури Київської
області №1988 від 23 квітня 2012 року в ході
перевірки прокурором встановлено, що з
березня 2012 року ОСОБА_1 та її син ОСОБА_9
почали чинити перешкоди у користуванні
та володінню власністю ОСОБА_2

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

За таких обставин, коли права власника
порушені, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном, суд
приходить до висновку, що позивачі
правомірно вимагають усунення
будь-яких порушень їх прав, в даному
випадку у спосіб визначений чинним
законодавством шляхом визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням.

Таким чином, позов ОСОБА_2 про
зобов'язання відповідачів не чинити
перешкод їй та її сину ОСОБА_6 у
користуванні власністю, виселення
ОСОБА_3 із займаного ним житла -
квартири АДРЕСА_1 вказаного житлового
будинку підлягає задоволенню.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Те що, відповідачі чинили перешкоди у
користуванні власністю не є підставою
для відшкодування моральної шкоди,
позив в цій частині необгрунтований, а
тому суд відмовляє в позові ОСОБА_2 в
цій частині.

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Як встановлено судом, при укладанні
Договору дарування частини жилого
будинку від 29 вересня 2009 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було дотримано вимоги
встановлені частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 цього
Кодексу. Договір посвідчено, державним
нотаріусом Фастівської міської
державної нотаріальної контори.
Підписано сторонами в присутності
нотаріуса. Особу сторін встановлено, їх
дієздатність, а також належність
відчужуваної 1/5 частини житлового
будинку дарувателю ОСОБА_1 - перевірено
нотаріусом.

Таким чином, позов ОСОБА_1 є
безпідставним та задоволенню не
підлягає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не
надали суду доказів на підтвердження
того, що ОСОБА_2 було вчинено будь-які
протиправні дії відносно позивачів, а
тому позов ОСОБА_3 та позов ОСОБА_4 про
відшкодування моральної шкоди
задоволенню не підлягає.

Оскільки суд частково задовольняє
позов ОСОБА_2, з ОСОБА_3А та ОСОБА_1 на
користь позивача підлягає стягнення
сплаченого нею судовий збір в розмірі
214 грн. 60 коп.

Таким чином, відповідно до статті 215, 391
Цивільного кодексу України, п. 3
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», керуючись статтями 208-209, 212-215, 218,
218 Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: ОСОБА_3, про визнання
недійсним договору дарування -
відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
треті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3, про
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя
особа: Орган опіки та піклування
виконавчого комітету Фастівської
міської ради Київської області -
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не чинити
перешкод ОСОБА_2 та її сину ОСОБА_6 у
користуванні власністю - 1/5 частиною
житлового будинку, що знаходиться в
АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_3 із займаного ним житла
- квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2
на праві власності, та звільнити дане
житло від його особистих речей.

Вселити ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_6 до
квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно
на користь ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 214 грн. 60 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Фастівський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя