Провадження № 2/752/3830/13
РІШЕННЯ

Іменем України

16.12.2013 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі головуючого - судді
Калініченко Л.С., при секретарі:
Колеснику В.А., Руденко М.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Служби у справах дітей
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації, Служби у
справах дітей Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області, Служби у справах
дітей Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, треті особи:
Навчально-виховний заклад Дитячий
будинок «Колиска дитячої надії»,
Відділ реєстрації актів цивільного
стану Голосіївського районного
управління юстиції в м. Києві про
скасування усиновлення, за зустрічним
позовом Служби у справах дітей
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації до ОСОБА_1,
третя особа: прокуратура
Голосіївського району м. Києва про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів на утримання
дітей, -

в с т а н о в и в :

в липні 2013 року позивач звернулась до
Голосіївського районного суду м. Києва
з позовом до Служби у справах дітей
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації, Служби у
справах дітей Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області, Служби у справах
дітей Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, треті особи:
Навчально-виховний заклад Дитячий
будинок «Колиска дитячої надії»,
Відділ реєстрації актів цивільного
стану Голосіївського районного
управління юстиції в м. Києві про
скасування усиновлення, мотивуючи свої
вимоги тим, що усиновлені діти
останньої: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
проживали з позивачем та її
біологічними дітьми приблизно 4 роки.
Однак, позивач вважає, що незважаючи на
всі зусилля останньої, між нею, як
матір'ю, та усиновленими дітьми не
встановлено психологічно-емоційного
контакту, не сформовано прив'язаності,
а також міцних та довірливих стосунків.
В зв'язку вищезазначеними обставинами,
позивач звернулась за допомогою до
приватного психолога, разом з тим, всі
зусилля останньої виявились марними.
Як зазначено в позовній заяві, через
постійні фізичні та моральні
навантаження і переживання у ОСОБА_1
погіршився стан здоров'я. В листопаді
2012 року за погодженням зі Службою у
справах дітей Дніпровської районної в
м. Києві державної адміністрації
малолітні діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 передані позивачем до
навчально-виховного закладу Дитячий
будинок «Колиска дитячої надії» для
соціально-психологічної підтримки та
реабілітації у зв'язку зі складнимини
сімейними обставинами, де останні
перебувають і до сьогодні. В березні 2013
року ОСОБА_1 звернулась до Служби у
справах дітей Дніпровської районної в
м. Києві державної адміністрації із
заявою про надання висновку Служби у
справах дітей (Органу опіки та
піклування) Дніпровської РДА в м. Києві
про доцільність скасування
усиновлення останньою трьох
малолітніх дітей. Оскільки, Службою у
справах дітей Дніпровської РДА в м.
Києві постановлено висновок про те, що
скасування усиновлення є недоцільним і
таким, що порушує права та інтереси
дітей в повному обсязі, ОСОБА_1
звернулась до суду з даним позовом.

В жовтні 2013 року Служба у справах дітей
звернулась до Голосіївського
районного суду м. Києва із зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа:
прокуратура Голосіївського району м.
Києва про позбавлення батьківських
прав та стягнення аліментів на
утримання дітей. В обґрунтування
заявлених вимог посилається на те, що
09.11.2013 року на підставі клопотання
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації малолітніх
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
направлено до навчально-виховного
закладу Дитячого будинку «Колиска
дитячої надії» для
соціально-психологічної підтримки та
реабілітації в зв'язку зі складними
життєвими обставинами. Оскільки,
станом на момент влаштування до
Дитячого будинку малолітні діти
перебували у важкому психоемоційному
стані з присутніми почуттями страху,
тривожності та з постійною зміною
настрою, а також враховуючи той факт, що
ОСОБА_1 з 09.11.2012 року по теперішній час
не відвідувала своїх дітей та
відповідно не цікавилась їх здоров'ям і
життям, позивач звернувся до суду із
зустрічною позовною заявою, в якій
просить позбавити ОСОБА_1 батьківських
прав відносно малолітніх ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з
позивача аліменти на утримання дітей в
розмірі 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок на
місяць на кожну дитину, з подальшою
індексацією відповідно до
законодавства України, до досягнення
дітьми повноліття, на користь осіб чи
установ, куди будуть влаштовані діти та
передати малолітніх дітей для
подальшого влаштування Дніпровській
районній в місті Києві державній
адміністрації (органу опіки та
піклування) - за місцем походження
останніх.

В судовому засіданні ОСОБА_1
підтримала позовні вимоги за первісним
позовом в повному обсязі, посилаючись
на обставини, викладені в позовній
заяві. Проти задоволення позовних
вимог за зустрічним позовом
заперечувала у повному обсязі.

Представник відповідача Служби у
справах дітей Голосіївської РДА в м.
Києві в судовому засіданні категорично
заперечувала проти задоволення
первісного позову. Просила
задовольнити зустрічний позов в
повному обсязі.

Представник відповідача Служби у
справах дітей Святошинської РДА в м.
Києві в судове засідання не з'явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, звернувся
до суду із заявою в якій просить
розглядати справу за його відсутності
та прийняти рішення згідно з вимогами
чинного законодавства.

Представник відповідача Служби у
справах дітей Дніпровської РДА в м.
Києві в судовому засіданні заперечила
проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, разом з тим, підтримала
зустрічний позов.

Представник третьої особи
Навчально-виховного закладу Дитячого
будинку «Колиска дитячої надії» в
судовому засіданні заперечила проти
задоволення первісного позову, просила
задовольнити позовні вимоги за
зустрічним позовом.

Представник третьої особи Відділу
реєстрації актів цивільного стану
Голосіївського районного управління
юстиції в м. Києві в судове засідання не
з'явився, про місце та час розгляду
справи повідомлений належним чином,
звернувся до суду із заявою в якій
просить розглядати справу за його
відсутності та прийняти рішення згідно
з вимогами чинного законодавства.

Представник третьої особи прокуратури
Голосіївського району м. Києва в
судовому засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог за
первісним позовом, разом з тим,
підтримала зустрічний позов та просила
його задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
представників сторін, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши зібрані в справі
докази, приходить до наступних
висновків.

Відповідно до ст. 207 Сімейного кодексу
України усиновленням є прийняття
усиновлювачем у свою сім'ю особи на
правах дочки чи сина, що здійснене на
підставі рішення суду, крім випадку,
передбаченого статтею 282 цього Кодексу.
Усиновлення дитини провадиться у її
найвищих інтересах для забезпечення
стабільних та гармонійних умов її
життя.

Згідно з ч. 1 ст. 210 СК України якщо на
обліку для можливого усиновлення
перебувають рідні брати та сестри, вони
не можуть бути роз'єднані при їх
усиновленні. За наявності обставин, що
мають істотне значення, суд за згодою
органу опіки та піклування може
постановити рішення про усиновлення
когось із них або усиновлення їх
різними особами.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
11.03.2009 року задоволено заяву громадянки
України ОСОБА_1 про усиновлення трьох
малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
актовий запис №1653 від 08 грудня 2004 року,
місце реєстрації відділ реєстрації
актів цивільного стану Голосіївського
районного управління юстиції в м.
Києві, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий
запис №1652 від 08 грудня 2004 року, місце
реєстрації відділ реєстрації актів
цивільного стану Голосіївського
районного управління юстиції в м.
Києві, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий
запис №1132 від 15 серпня 2006 року, місце
реєстрації відділ реєстрації актів
цивільного стану Голосіївського
районного управління юстиції в м.
Києві; внесено зміни в актовий запис
про народження ОСОБА_3 в якому
зазначено: Призвіще - «ОСОБА_3» змінити
на «ІНФОРМАЦІЯ_5» по батькові « ОСОБА_3»
змінити на «ІНФОРМАЦІЯ_5», ім'я, число,
місяць, рік місце народження залишити
без зміни, мати -прізвище - «ОСОБА_1»,
ім'я - «ОСОБА_1» по-батькові «ОСОБА_1»,
ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає: АДРЕСА_1,
громадянка України, відомості про
батька виключено, внесено зі слів
матері; внесено зміни в актовий запис
про народження ОСОБА_4 в якому
зазначено: призвіще - «ОСОБА_4» змінити
на «ІНФОРМАЦІЯ_4», по батькові «ОСОБА_4»
змінити на «ІНФОРМАЦІЯ_4», ім'я, число,
місяць, рік місце народження залишити
без зміни, мати - прізвище «ОСОБА_1», ім'я
- «ОСОБА_1» по-батькові «ОСОБА_1»,
ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає: АДРЕСА_1,
громадянка України, відомості про
батька виключено, внесено зі слів
матері; змінено актовий запис про
народження ОСОБА_5, в якому зазначено:
призвіще - «ОСОБА_5» змінити на
«ІНФОРМАЦІЯ_6», по-батькові «ОСОБА_5»
змінити на «ІНФОРМАЦІЯ_6», ім'я, число,
місяць, рік місце народження залишити
без зміни, мати - прізвище «ОСОБА_1», ім'я
- «ОСОБА_1» по-батькові «ОСОБА_1»,
ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає: АДРЕСА_1,
громадянка України, відомості про
батька виключено, внесено зі слів
матері.

Відповідно до ст. 238 СК України
усиновлення може бути скасовано за
рішенням суду, якщо воно суперечить
інтересам дитини, не забезпечує їй
сімейного виховання; дитина страждає
недоумством, на психічну чи іншу тяжку
невиліковну хворобу, про що
усиновлювач не знав і не міг знати на
час усиновлення; між усиновлювачем і
дитиною склалися, незалежно від волі
усиновлювача, стосунки, які роблять
неможливим їхнє спільне проживання і
виконання усиновлювачем своїх
батьківських обов'язків.

Оскільки, на думку позивача, між нею, як
матір'ю, та усиновленими дітьми не
встановлено психологічно-емоційного
контакту, не сформовано прив'язаності,
а також міцних та довірливих стосунків,
крім того, враховуючи, що у ОСОБА_1
погіршився стан здоров'я, через
постійні фізичні та моральні
навантаження і переживання, остання
звернулась до Служби у справах дітей
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації із заявою про
надання висновку Служби у справах
дітей (Органу опіки та піклування)
Дніпровської РДА в м. Києві про
доцільність скасування усиновлення
ОСОБА_1 трьох малолітніх дітей, зокрема:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з висновком Служби у справах
дітей Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації від 22.03.2013 року
№41/940 за підписом начальника Поліщук О.
щодо недоцільності скасування
усиновлення малолітніх ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що за
час проживання гр. ОСОБА_1 разом з
усиновленими дітьми в Дніпровському
районі м. Києва, що за адресою: АДРЕСА_1
фактів порушення прав дітей, які
знаходилися на спільному проживанні,
вихованні та утриманні гр. ОСОБА_1
виявлено не було. В зв'язку з тим, що
усиновлювачем за час проживання в
АДРЕСА_1, жодного разу не було заявлено
відносно проблеми, що склалася в
родинні останньої, яка саме пов'язана з
тим, що між усиновлювачем та
усиновленими дітьми склалися стосунки,
які робили неможливим їхнє спільне
проживання і виконання усиновлювачем
своїх батьківських обов'язків, Служба у
справах дітей Дніпровської районної в
м. Києві державної адміністрації, як
орган опіки та піклування, не знаходить
підтвердження того, що скасування
усиновлення базується на засадах п. 3 ч.
1 ст. 237 СК України та вважає, що
скасування усиновлення відносно трьох
малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
громадянкою ОСОБА_1 є недоцільним та
таким, що порушує права та інтереси
дітей в повному обсязі.

Крім того, в листі Служби у справах
дітей Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації від 26.04.2013 року
№01/14-1256 за підписом начальника служби
Антошко І., який направлено ОСОБА_1 на
заяву останньої від 27.03.2013 року про
надання висновку щодо доцільності чи
недоцільності скасування усиновлення
малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2,
наголошено, що ОСОБА_1, як
усиновителька, в повній мірі
ознайомлена з вимогами діючого
законодавства щодо усиновлення дітей,
розуміла та усвідомлювала ступінь
відповідальності перед дітьми та
суспільством за їх належне виховання,
навчання та розвиток, служба у справах
дітей Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації вважає
скасування усиновлення малолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
таким, що суперечить інтересам дітей.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1, що
надані останньою в судовому засіданні
14.11.2013 року, причиною звернення до суду
з позовом про скасування усиновлення є
неможливість встановлення між
позивачем та усиновленими дітьми
психологічно-емоційного контакту.

Позивач пояснила, що маючи трьох
біологічних дітей - хлопчиків, у
останньої виникло бажання усиновити
дівчинку. Однак, у зв'язку з тим, що
однієї дівчинки в кандидати на
усиновлення не було, ОСОБА_1 було
прийнято рішення про усиновлення трьох
дітей, які біологічно є рідними між
собою братами та сестрою.

Для забезпечення належних умов
проживання для дітей, за згодою Служби
у справах дітей, ОСОБА_1 переїхала за
місто, де винаймала будинок, оскільки
свіже повітря та природа, на думку
останньої, покращувало стан здоров'я
дітей.

Як зазначає позивач, представники
Служби у справах дітей лише одного разу
у 2009 році відвідали її сім'ю, але на той
період часу суттєвих проблем з
усиновленими дітьми у неї ще не
виникало.

В своїх поясненнях ОСОБА_1 також вказує
про те, що до усиновлення, спілкувалась
з дітьми невеликий проміжок часу, а
тому, одразу не помітила відхилень
останніх у розвитку та їх психічні
захворювання, разом з тим, згодом, у
останньої почались проблеми з дітьми,
що пов'язані з їх психічним станом та
запущеною педагогічною недбалістю,
зокрема, діти влаштовували постійні
істерики, сварки, ламали іграшки та
предмети побуту.

Також, позивач пояснила, що у 2011 році
придбала путівки та направила дітей до
санаторію, з метою оздоровлення
останніх. Оскільки, ОСОБА_1
неодноразово викликала адміністрація
санаторію в зв'язку з тим, що з дітьми
неможливо впоратися, так як останні
мають неналежний психічний стан, що не
було відомо позивачеві та, на її думку,
приховано під час усиновлення, а також
враховуючи незадовільний стан здоров'я
позивача, остання вирішила передати
дітей до Навчально-виховного закладу
«Колиска дитячої надії» та скасувати
усиновлення, так як впоратися з дітьми
та проживати з ними неможливо.

Як вказує позивач, остання
неодноразово зверталась до приватного
психолога за допомогою, для вирішення
зазначених проблем, однак, до
позитивних наслідків це не призвело.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що свої
батьківські обов'язки виконувала
належним чином протягом всього часу, що
проявлялось, на її думку, в гарних
умовах проживання дітей, належному їх
харчуванні, спілкуванні, турботі, яку
позивач проявляла протягом всього
часу, забезпеченні дозвілля дітей та
намаганнях ОСОБА_1 встановити
психологічно-емоційний контакт з
дітьми.

Однак, суд не погоджується та не
приймає до уваги доводи позивача, на
які посилається остання, як на підставу
для задоволення своїх позовних вимог
про скасування усиновлення, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини першої ст.60
Цивільного процесуального кодексу
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідно вимог ст.57 ЦПК України
доказами є будь - які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інші обставини, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно ст. 60 ЦПК України
доказування не можуть ґрунтуватись на
припущеннях.

Як встановлено під час розгляду справи,
та підтверджується поясненнями
представника Служби у справах дітей,
особа, що стає на облік, як кандидат в
усиновлювачі, знайомиться з усіма
правами та обов'язками, що передбачені
чинним законодавством України та
необхідні для усиновлення.

Так, представник Служби у справах дітей
зазначила, що останній було відомо, про
можливі проблеми, які виникають з
усиновленими дітьми, що, також не
заперечувалось самою ОСОБА_1 в судовому
засіданні, а також те, що позивач може
звернутись до Центра дитини м. Києва, де
їй, у разі необхідності, буде надано
допомогу та підтримку відповідними
спеціалістами.

Оскільки, доводи ОСОБА_1 з приводу того,
що остання намагалась вирішити
проблеми, що виникли в її сім'ї, не
підтверджені належними доказами, суд
вважає, що останньою не вжито всіх
можливих заходів для встановлення
психологічно-емоційного контакту з
дітьми та довірливих стосунків з ними,
не виконано обов'язку щодо їх належного
розвитку та виховання.

Крім того, суд враховує пояснення
представника Служби у справах дітей
Голосіївської районної в м.Києві
державної адміністрації, надані під
час розгляду справи, з приводу того, що
отримуючи подяки, подарунки та
допомогу для дітей, ОСОБА_1 не зазначала
про проблеми, що існують в її сім'ї,
тобто, остання, маючи змогу у
встановленому порядку вирішити
проблеми, що існували, на її думку, в
сім'ї, не вирішувала їх.

Також, в судовому засіданні
представник Служби у справах дітей
зазначила про те, що їх представники
лише періодично, не більше одного разу
на рік, мають право навідувати сім'ї,
які усиновили дітей і лише за згодою
усиновлювача, однак, зважаючи на те, що
ОСОБА_1 не зазначала про таку
необхідність, представники Служби у
справах дітей Голосіївської районної в
м.Києві державної адміністрації не
відвідували сім'ю ОСОБА_1

Таким чином, оскільки позивач під час
проживання усиновлених ОСОБА_3, ОСОБА_4
та ОСОБА_5 в її родині, жодного разу не
звернулась до відповідної установи або
спеціаліста для вирішення проблем, які,
на її думку, виникли в сім'ї, суд
критично ставиться до пояснень
останньої з приводу вжиття ОСОБА_1 всіх
необхідних заходів для встановлення
психологічно-емоційного контакту з
усиновленими дітьми, а також міцних та
довірливих стосунків.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що
остання зверталася до приватного
психолога з приводу проблем виховання
та встановлення
психологічно-емоційного контакту з
усиновленими дітьми жодними доказами
не підтверджуються.

Також, слід зазначити, що позивач під
час розгляду справи не змогла назвати
прізвище приватного психолога, до
якого згідно з поясненнями, вона
зверталася, та місце його знаходження.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає, що ОСОБА_1 не надано жодних
належних та допустимих доказів, в
розумінні ст. 57 ЦПК України, на
підтвердження своїх позовних вимог, а
тому не вбачає підстав для задоволення
її позову до Служби у справах дітей
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації, Служби у
справах дітей Києво-Святошинської
районної державної адміністрації
Київської області, Служби у справах
дітей Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, треті особи:
Навчально-виховний заклад Дитячий
будинок «Колиска дитячої надії»,
Відділ реєстрації актів цивільного
стану Голосіївського районного
управління юстиції в м. Києві про
скасування усиновлення.

Що стосується зустрічних позовних
вимог Служби у справах дітей
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації до ОСОБА_1,
третя особа: прокуратура
Голосіївського району м. Києва про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів на утримання
дітей, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 164 СК України,
батьки або один з них можуть бути
позбавлені батьківських прав, якщо
буде встановлено, що вони ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дітей чи зловживають
батьківськими правами, жорстоко
поводяться з дітьми, шкідливо
впливають на дітей своєю аморальною,
антигромадською поведінкою, а також
якщо батьки є хронічними алкоголіками
чи наркоманами.

Позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб. Які не
виконують батьківських обов'язків, і
способом захисту прав та інтересів
дитини.

Позивач за зустрічним позовом
зазначає, що на підставі рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 11.03.2009 року
ОСОБА_1 усиновила трьох малолітніх
дітей, у зв»язку з чим прізвище, ім»я,
по-батькові усиновлених дітей змінено
на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У відповідності до зазначеного
рішення, ОСОБА_1 на момент усиновлення
дітей, стверджувала, що є стабільною
особою та має позитивний досвід, який
буде використовувати для виховання.
Також, ОСОБА_1, вказувала, що має
задовільний стан здоров»я, матеріально
забезпечена, працює, має власне житло.

Крім того, у зазначеному вище рішенні
суду вказаний і стан здоров»я дітей на
момент усиновлення.

Разом з тим, відповідач за зустрічним
позовом повністю усунулась від
виконання своїх батьківських
обов»язків, не піклується про здоров»я
дітей, їх фізичний, духовний та
моральний стан.

Як пояснила ОСОБА_1 під час розгляду
справи, у зв'язку з незадовільним
станом її здоров'я та безвихідною
ситуацією останньої, 09.11.2012 року ОСОБА_1
передано малолітніх дітей ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
Навчально-виховного закладу «Колиска
дитячої надії», що пітверджується,
зокрема, копією акту, наявного в
матеріалах справи (а.с. 29).

Відповідно до листа від 09.11.2012 року
№41/3508-1, Служба у справах дітей
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації не заперечує
проти влаштування до
Навчально-виховного закладу «Колиска
дитячої надії» малолітніх ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 для
соціально-психологічної підтримки та
реабілітації в зв'язку зі складним
обставинами (а.с. 30).

Згідно з довідками Навчально-виховного
закладу Дитячого будинку «Колиска
дитячої надії» від 10.12.2012 року № 17, 18, 19,
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 09.11.2012 року і по
теперішній час є вихованцями дитячого
будинку «Колиска дитячої надії» та
дійсно у ньому проживають (а.с. 31-33).

Як пояснила в судовому засіданні
представник Служби у справах дітей
Голосіївської районної в м.Києві
державної адміністрації, у зв'язку з
неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх
батьківських обов'язків, діти, що були
усиновлені, на підставі клопотання
Дніпровської районної в м.Києві
державної адміністрації були
направлені до Навчально-виховного
закладу Дитячий будинок «Колиска
дитячої надії» для
соціально-психологічної підтримки та
реабілітації, у зв»язку зі складними
життєвими обставинами.

Пояснення представника Служби у
справах дітей, підтверджується листом
Навчально-виховного закладу Дитячий
будинок «Колиска дитячої надії» від
20.09.2013 р. № 40, з якого вбачається, що на
момент влаштування діти перебували у
важкому психо-емоційному стані, у дітей
було присутнє почуття страху,
тривожності та часті зміни настрою.

З вищевказаного листа також
вбачається, що з метою підвищення рівня
самооцінки дітей та розвитку їх
пізнавальної сфери, виявлення причин
страху та тривоги, корекції та розвитку
мовлення, психологом та логопедом
Навчально-виховного закладу Дитячого
будинку «Колиска дитячої надії»
розроблено систему корекційних занять;
проводиться робота для покращення
стану здоров'я дітей; крім того, згідно
з висновками лікарів психіатра та
невролога у всіх дітей присутня
педагогічна занедбаність, затримка
мовного розвитку та нічний енурез,
зокрема, у ОСОБА_4 поставлено діагноз
бічна хронічна нейросенсорна
туговухість I-II ст. в зв'язку з чим
проведено та встановлено слухове
протезування.

Відповідно до положень ч.ч. 2,5 ст. 150 СК
України батьки зобов'язані піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток;
передача дитини на виховання іншим
особам не звільняє батьків від
обов'язку піклування щодо неї.

Згідно з наявною в матеріалах справи
психологічною характеристикою від
18.09.2013 року за підписом директора
Дитячого будинку «Колиска дитячої
надії» щодо малолітніх ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, останні згадують
життя з мамою ОСОБА_1, як жахливе,
зокрема, зазначають про те, що їх погано
годували, а також те, що остання була
нетвереза та зла.

Допитана в судовому засіданні 02.12.2013
року в якості свідка ОСОБА_15, яка працює
психологом у Навчально-виховному
закладі Дитячому будинку «Колиска
дитячої надії», пояснила, що малолітні
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
згадують життя з мамою ОСОБА_1, як
жахливе, зокрема, ОСОБА_4 згадує, як їх
погано годували, а саме, що вони їли
«мівіну» та коли просили їсти, ОСОБА_1
нічого не давала, ОСОБА_3 розповідає, що
ОСОБА_1 дуже боляче била шнуром від
пилососу та зарядним пристроєм для
телефону, навіть, показував шрам на
нозі, а також те, що остання була
нетвереза та зла, зокрема, ввечері йшла
до магазину, купувала пляшку горілки та
випивала її. Крім того, малолітня
ОСОБА_5 розповідає про те, як ОСОБА_1
хотіла вночі викинути її на вулицю
собакам, дівчинка згадує також як мама
виганяла дітей з дому.

Також, згідно з поясненнями свідка,
старший біологічний син ОСОБА_1 -
ОСОБА_6, негативно ставився до
усиновлених дітей, зокрема, звертався
до останніх в образливій формі.

Крім того, ОСОБА_15 пояснила, що на
момент направлення малолітніх ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
Навчально-виховного закладу Дитячого
будинку «Колиска дитячої надії» 09.11.2012
року, діти перебували у важкому
психоемоційному стані, зокрема, у
останніх присутнє почуття страху,
тривожності та прослідковується часта
зміна настрою та зазначила, що останні
потребували реабілітації.

Судом встановлено, що відповідач за
зустрічним позовом з 09.11.2012 року по
теперішній час не відвідувала у
Дитячому будинку усиновлених дітей,
листування щодо них не вела та їх
життям і здоров'ям не цікавилась, що
підтверджується також актом про
невідвідування від 18.09.2013 року,
складений комісією
Навчально-виховного закладу Дитячого
будинку «Колиска дитячої надії» у
складі: директора дитячого будинку
«Колиска дитячої надії» Гуменної О.О.,
вихователя-методиста Погорілої Л.В. та
вихователя Колісніченко І.В.

Доводи позивача про те, що остання
телефонувала до Навчально-виховного
закладу «Колиска дитячої надії» та
цікавилась життям і станом здоров'я
дітей не приймаються судом до уваги,
так як не підтверджені жодними
належними доказами.

Відповідно до положень Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від
30.03.2007 року "Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення поновлення батьківських
прав", ухилення від виконання
батьківських обов'язків має місце тоді,
коли батьки не піклуються про фізичний
і духовний розвиток дитини, її навчання
, підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти.

Суд погоджується також з висновком
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації від 22.10.2013 року
№100-9377, відповідно до якого, ОСОБА_1
повністю усунулась від виконання своїх
батьківських обов'язків, не
піклувалася про здоров'я дітей, їх
фізичний, духовний та моральний
розвиток, що суперечить вимогам ч. 2 ст.
150 СК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
оцінюючи належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що відповідач за зустрічним
позовом повністю усунулась від
виконання своїх батьківських
обов»язків, не піклувалася про
здоров»я дітей, їх фізичний, духовний
та моральний стан, а тому позовні
вимоги Служби у справах дітей
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації до ОСОБА_1,
третя особа: прокуратура
Голосіївського району м. Києва в
частині позбавлення батьківських прав,
є обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає, що підлягають
задоволенню вимоги зустрічного позову
в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь
осіб, що будуть призначені опікунами
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 або
на користь установ, куди будуть
влаштовані діти, аліментів на
утримання останніх в розмірі 500
(п'ятсот) гривень 00 копійок на місяць в
період часу з 02.10.2013 року до досягнення
ними повноліття, з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати
може бути позбавлена батьківських
прав, якщо вона ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків.

Відповідно до п. 2 ст. 166 СК України
батьки, позбавлені батьківських прав
не звільняються від обов'язку щодо
утримання своїх дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 182 СК України
передбачено, що при визначенні розміру
аліментів повинні бути враховані всі
істотні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Згідно з вимогами закону України «Про
державний бюджет на 2013 рік»
прожитковий мінімум на дітей віком від
6 до 18 років становить з 01.01.2013 року - 1210
грн. на місяць.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 СК
України, відповідно до якої
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу, суд вважає обґрунтованими
вимоги позивача за зустрічним позовом
щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь
осіб, що будуть призначені опікунами
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 або
на користь установ, куди будуть
влаштовані діти, аліментів на
утримання останніх в розмірі 500
(п'ятсот) гривень 00 копійок на місяць в
період часу з 02.10.2013 року до досягнення
ними повноліття.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 150, 164, 166, 182, 184, 164, 166 207, 210, 237, 238 СК
України, ст. ст.10, 57, 60, 61, 212-215 ЦПК
України, суд ,-

в и р і
ш и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
Служби у справах дітей Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації, Служби у справах дітей
Києво-Святошинської районної
державної адміністрації Київської
області, Служби у справах дітей
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, треті особи:
Навчально-виховний заклад Дитячий
будинок "Колиска дитячої надії", Відділ
реєстрації актів цивільного стану
Голосіївського районного управління
юстиції в м. Києві про скасування
усиновлення - відмовити.

Зустрічний позов Служби у справах
дітей Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації до ОСОБА_1,
третя особа: прокуратура
Голосіївського району м. Києва про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів на утримання дітей
- задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженку м. Кременчук Полтавської
області, місце проживання: АДРЕСА_1
батьківських прав відносно малолітніх
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженки м. Кременчук Полтавської
області, місце проживання: АДРЕСА_1 на
користь осіб, що будуть призначені
опікунами або на користь установ, куди
буде влаштована дитина аліменти на
утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок на
місяць з 02.10.2013 року до досягнення ним
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженки м. Кременчук Полтавської
області, місце проживання: АДРЕСА_1 на
користь осіб, що будуть призначені
опікунами або на користь установ, куди
буде влаштована дитина аліменти на
утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок на
місяць з 02.10.2013 року до досягнення ним
повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженки м. Кременчук Полтавської
області, місце проживання: АДРЕСА_1 на
користь осіб, що будуть призначені
опікунами або на користь установ, куди
буде влаштована дитина аліменти на
утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в
розмірі 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок на
місяць з 02.10.2013 року до досягнення нею
повноліття.

Передати малолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого
влаштування Дніпровській районній в
місті Києві державній адміністрації
(органу опіки та піклування) - за місцем
походження дітей.

В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано до Апеляційного суду м.
Києва через Голосіївський районний суд
м. Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя