Справа № 195/372/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2013 року смт.
Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Кондус Л.А., при
секретарі - Горват Н.Є.,

за участю представника позивача,
відповідача, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт.Томаківка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа -
Томаківська державна нотаріальна
контора Дніпропетровської області про
визнання недійсною заяви про прийняття
спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання недійсними заяви
про прийняття спадщини і свідоцтва про
право на спадщину за законом. До
розгляду справи по суті позивач
звернувся до суду із заявою про
зменшення позовних вимог і просить суд
визнати недійсною заяву про прийняття
спадщини.

Свої позовні вимоги позивач
мотивує наступним:

рішенням Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05.07.2012
року визнано недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом від 03.02.2006
року видане на ім?я позивача ОСОБА_1,
після смерті його матері ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове
майно, яке складається з домоволодіння
АДРЕСА_1 та визнано право власності в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, на
житловий будинок АДРЕСА_1, за ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

За зверненням позивача, про підробку
заяви про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом від імені ОСОБА_5
від 04.02.1997 року після смерті ОСОБА_1,
який помер 08.01.1993 року, Томаківським РВ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області 12.03.2013 року відкрито і внесено
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 000014
кримінальне провадження, яке 20.08.2013
року закрите, що підтверджується
отриманою позивачем в Томаківському РВ
24.09.2013 року постановою про закриття
кримінального провадження. Як
з'ясовано правоохоронними органами,
невстановленою особою був підроблений
підпис ОСОБА_5 в зазначеній заяві.

За постановою старшого слідчого СВ
Томаківського РВ ГУМВС України в
Дніпропетровській області Бойко О.А.,
по зазначеному кримінальному
провадженні, Запорізьким відділенням
Дніпропетровського науково -
дослідного інституту судових
експертиз проведено почеркознавчу
експертизу оригінала заяви від 04.02.1997
року в Томаківську державну
нотаріальну контору Дніпропетровської
області від ОСОБА_5. Згідно складеного
21.05.2013 року висновку судового експерта:
«Підпис від імені ОСОБА_5 в заяві від
04.02.1997 року в Томаківську державну
нотаріальну контору Дніпропетровської
області від ОСОБА_5, виконаний не
ОСОБА_5, а іншою особою з наслідуванням
оригінальним підписам ОСОБА_5П.».

Зазначена обставина підтверджується
висновком почеркознавчої експертизи №
65-13 по кримінальному провадженні №
0000093 від 30.01.2013р.

На підставі викладеного позивач
просить суд визнати недійсною заяву
від 04.02.1997 року, про прийняття спадщини
та видачу свідоцтва на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_1, подану в
Томаківську державну нотаріальну
контору Дніпропетровської області від
імені ОСОБА_5.

Відповідач по справі, яка також є
представником другого відповідача по
справі проти даного позову заперечує,
вважає що позивач не має права заявляти
даний позов, даний позов не має впливу
на їхні спадкові права, так як вони із
сестрою вже прийняли спадщину після
смерті батька ОСОБА_5 Їхнє право на
спадщину встановлено рішеннями
апеляційного суду.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
відповідача, вважає, що даний позов
належить повному задоволенню виходячи
з наступного: як вбачається з копії
спадкової справи, що була витребувана
судом, після смерті ОСОБА_1, особою, яка
прийняла спадщину та отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом є ОСОБА_5 ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті право
власності на спадкове майно визнане за
його доньками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Отже,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є належними
відповідачами за даним позовом.

Заява про застосування позовної
давності відповідачами не подавалася.

Відповідно до ч. 2 статті 41 діючого на
час вчинення зазначених правових дій
ЦК Української РСР подача заяви про
видачу свідоцтва про право на спадщину
являлась односторонньою угодою, яка
згідно з положенням ч. 2 статті 44
повинна бути підписана особою, яка
її укладає, відповідно до положень ч.1
статті 48 угода, яка не відповідає
вимогам закону є недійсною. Відповідно
до вимог пункту 109 Інструкції про
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 18
червня 1994 року № 18/5, свідоцтво про
право на спадщину видається за
заявою спадкоємців, які прийняли
спадщину в порядку, встановленому
цивільним законодавством.

В зазначеній заяві ОСОБА_5 не вказано
державному нотаріусу про наявність у
нього братів та сестер, в тому числі і
позивача, як спадкоємця, який зі згоди
інших братів та сестер прийняв
спадщину після смерті матері. На
підставі заяви про видачу свідоцтва
про право на спадщину державним
нотаріусом Горпиняк В.О. складено та
видано на ім'я ОСОБА_5 свідоцтво про
право на спадщину за законом від 04.02.1997
року - процесуальний нотаріальний акт,
який засвідчує перехід права власності
на майно спадкодавця до спадкоємців.
ОСОБА_5 не здійснено реєстрацію
спадкового житлового будинку в органі
БТІ і відповідно не отримано
правовстановлюючого документа, згідно
діючого на той час законодавства. Так
як у позивача, як спадкоємця який
фактично прийняв спадщину, знаходились
документи на будинок, ощадні книжки.
Він не тільки отримав свідоцтво про
право на спадщину за законом на
зазначений житловий будинок, але і
зареєстрував своє право власності в
органі БТІ та отримав на нього
свідоцтво про право власності.

Зазначені обставини підтверджуються
наявними у позивача свідоцтвами про
право на спадщину за законом, та
витягом про право власності на
зазначений житловий будинок.

Відповідно до роз'яснень викладених в
листі Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 16.05.2013 року за №
24-753/0/4-13, пункті 3.1: Для набуття права
власності у встановленому
законодавством порядку спадкоємець
повинен здійснити дії, які необхідні
для набуття права власності на
визначене нерухоме майно, зокрема
житловий будинок; при вирішені спорів
про визнання права власності на
спадкове нерухоме майно судам
необхідно з'ясувати: 5) чи посвідчено
право власності на нерухоме майно в
установленому законом порядку на час
виникнення права власності.

Також в зазначений період
правовідносин діяли Правила державної
реєстрації об'єктів нерухомого майна,
що знаходяться у власності юридичних
та фізичних осіб, затверджені наказом
Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від
13.12.1995 року № 56, які встановлювали
порядок державної реєстрації об'єктів
нерухомого майна, що знаходяться у
власності юридичних та фізичних осіб,
до яких відносились жилі будинки
(домоволодіння), згідно з п.4.1.
зазначених Правил оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна
проводилось із видачею свідоцтва про
право власності. Про те, як вбачається з
обставин справи, з моменту видачі
Свідоцтва про право на спадщину за
законом (з 04.02.1997 року) і до дня смерті
ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_5 не
вчинялося будь-яких дій направлених на
отримання у власність та вступ у
фактичне володіння зазначеним
спадковим майном, а в зазначений період
вступив в фактичне володіння спадковим
майном, проживав та користувався
домоволодінням позивач по справі.

Зазначені обставини підтверджуються
довідками наданими Томаківським БТІ,
Преображенською сільською радою.

Тому суд вважає, що позивач має право
звертатися з даним позовом до суду.

На підставі зазначеної заяви про
прийняття спадщини та видачу
свідоцтва на спадщину за законом
Томаківською державною нотаріальною
конторою заведена спадкова справа № 21
-1997 року після смерті ОСОБА_1. В
порушення вимог пункту 113 зазначеної
Інструкції про вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України в матеріалах
спадкової справи відсутні будь-які
данні про підтвердження фактичного
вступу до управління чи володіння
спадковим майном. Державним нотаріусом
не вживалось будь-яких заходів на
виконання зазначених вимог інструкції.
Зазначена спадкова справа не
зареєстрована в алфавітній книзі
спадкових справ за 1997 рік, також в
порушення наказу Міністерства юстиції
України від 17 жовтня 2000 року № 51/5
Томаківською державною нотаріальною
конторою спадкова справа не була
зареєстрована в Єдиному реєстрі
заповітів та спадкових справ.

В порушення вимог ст. 68 Закону України
«Про нотаріат» державним нотаріусом не
перевірявся склад спадкового майна.
Про таке неналежне виконання своїх
службових обов'язків державним
нотаріусом Томаківської державної
нотаріальної контори, внаслідок яких
було грубо порушено законні права та
інтереси позивача, йому стало відомо
лише коли він звернувся щодо
оформлення спадкових прав до Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області.

Зазначені обставини підтверджуються
змістом інформації, викладеній в
відповіді за № с-248308 від 21.12.2012 року
Головним управлінням юстиції у
Дніпропетровській області, наданій
позивачу.

Позивач в обґрунтування своїх вимог
надав суду копію висновку НДІСЕ
Запорізького відділення, який не
оскаржувався відповідачем, де
зазначено ,що підпис від імені ОСОБА_5 в
заяві від 04.02.1997 року в Томаківську
державну нотаріальну контору
Дніпропетровської області від ОСОБА_5,
виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою з
наслідуванням оригінальним підписам
ОСОБА_5

Даний висновок експерта №65-13 від
21.05.2013 року суд вважає належним і
допустимим доказом по даній цивільній
справі, так як даний висновок ніким не
оскаржувався і клопотання про
призначення додаткової або повторної
експертизи у судовому засіданні не
заявлялося.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях,
враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК
України про належність та допустимість
доказів. Тому за таких обставин, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

Суд також вважає, відповідно до ч. 1 ст. 88
ЦПК України, стягнути з відповідачів на
користь позивача 114,70 грн. судового
збору, що був сплачений позивачем при
зверненні до суду з позовною заявою.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 60, 88, 212, 215 ЦПК
України, ст.ст. ч.2 ст. 41, ч. 2 ст. 44, ч.1 ст.
48 ЦК Української РСР, ст. 68 Закону
України «Про нотаріат», ч.3 ст. 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», ч.2 ст. 331, ст. 1301 ЦК України,
Інструкцією про вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 18.06.1994 р. № 18/5, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсною заяву від
04.02.1997 року про прийняття спадщини та
видачу свідоцтва на спадщину за
законом після смерті ОСОБА_1, подану до
Томаківської державної нотаріальної
контори Дніпропетровської області від
імені ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
солідарному порядку судовий збір на
користь ОСОБА_1 в сумі 114,70 грн.

Матеріали кримінального
провадження № 0000093, після
набрання рішенням законної сили,
повернути до Томаківського РВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області.

Рішення суду може бути
оскаржене до апеляційного суду
Дніпропетровської області. Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана
протягом десяти днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Томаківський районний суд.

Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Л. А. Кондус