Справа №784/4610/13 09.12.2013 09.12.2013 09.12.2013
Провадження №22-ц/784/3634/13
Суддя по 1 інстанції - Козаченко Р.В.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Рішення

Іменем України

9 грудня 2013 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів - Серебрякової Т.В., Шолох
З.Л.,

при секретарі судового засідання -
Яценко Л.В.,

за участю:

- представника позивача - ФГ
«Елина» - Гасимова А.А.,

- відповідача ОСОБА_3 та його
представників - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 10 жовтня 2013
року, з урахуванням ухвали того ж суду
від 14 листопада 2013 року про виправлення
описки, у справі за

позовом

фермерського господарства «Елина» до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди
особою, яка без законної правової
підстави набула чуже майно,

встановила:

У квітні 2013 року фермерське
господарства «Елина» (далі - ФГ «Елина»)
звернулося з позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування 15 000 грн. майнової
шкоди, спричиненої незаконними діями
останнього.

В обгрунтування позову позивач
вказував, що він є власником
транспортного засобу ГАЗ -66, 1990 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, який
придбав за 15 000 грн. за
договором купівлі-продажу, укладеному
в простій письмовій формі
19 червня 2010 року з ВАТ «Восток», від
імені якого діяла його ліквідатор
Захарченко І.В.

Вказаний транспортний засіб
продавцем йому не передавався,
оскільки перебував на зберіганні у
відповідача, який у 2011 році
самовільно, без згоди власника, здав
його на металобрухт.

ВАТ «Восток» господарським судом
Миколаївської області визнано
банкрутом, в зв'язку з чим 1 червня 2012
року до Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних осіб -
підприємців внесено запис про
припинення цієї юридичної особи.

Посилаючись на те, що відповідач
без належної правової підстави
розпорядився неналежним йому майном,
чим спричинив ФГ «Елина» майнову шкоду
у розмірі 15 000 грн. (вартість
придбання транспортного засобу за
договором), позивач просив про
задоволення його позову.

Заперечуючи проти позову,
відповідач вказував, що на прохання
голови правління ВАТ «Восток»
Гасимова А.А., який водночас є головою
ФГ «Елина», вказаний автомобіль у
неробочому та неукомплектованому
стані перебував на подвір'ї його
будинку в с. Зелений Гай з 2004 року,
частину запасних частин за вказівкою
Гасимова А.А. знімали та
ставили на інші автомобілі.

Відповідач також зазначав, що за 7
років автомобіль повністю поржавів,
його ніхто не забирав, тому коли він
дізнався про те, що ВАТ «Восток»
ліквідовано, здав його на металобрухт,
гроші від продажу залишив собі як плату
за зберігання. Після цього Гасимов А.А.
почав вимагати гроші за автомобіль та
звертатися до правоохоронних органів,
які почали кримінальне переслідування
відносно нього.

Рішенням Жовтневого районного
суду Миколаївської області від 10
жовтня 2013 року, з
урахуванням ухвали того ж суду від 14
листопада 2013 року про виправлення
описки, позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 15 000
грн. та 230 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду, просив
його скасувати та закрити провадження
у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які брали участь у справі,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення районного
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції обґрунтовано послався на
вимоги ст. ст. 1212, 1213 ЦК
України та виходив з факту набуття
майна відповідачем за рахунок
позивача.

За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України
безпідставно набутим майном є майно,
набуте особою або збережене нею у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави.

Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК
України набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі. У разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду справи
про повернення майна.

Разом з тим, вирішуючи питання про
розмір відшкодування, суд не врахував
усі фактичні обставини цієї справи,
які мають суттєве значення.

Як вбачається із матеріалів
справи, 21 січня 2008 року господарським
судом Миколаївської області порушена
справа про банкрутство ВАТ «Восток», в
зв'язку з чим була відкрита
ліквідаційна процедура і його
ліквідатором призначено арбітражного
керуючого Захарченко І.В.

Під час здійснення ліквідаційної
процедури проводилася реалізація
майна підприємства - банкрута, зокрема
і спірного автомобіля ГАЗ-66, 1990 року
випуску, номерний знак НОМЕР_1, який
зареєстрований за ВАТ «Восток».

Вказаний автомобіль у
неробочому та неукомплектованому
стані з 2004 року перебував на подвір'ї
житлового будинку ОСОБА_3 (раніше
працював водієм на цьому автомобілі) за
усною домовленістю з головою ВАТ
«Восток» Гасимова А.А., який водночас
є і головою ФГ «Елина».

19 червня 2010 року між ВАТ «Восток»,
від імені якого як продавець діяла
ліквідатор Захарченко І.В., та ФГ
«Елина» в простій письмовій формі
укладено договір купівлі - продажу
вказаного автомобіля за 15 000 грн., як
зазначено в договорі «в неробочому
стані, на запчастини».

В цей же день на виконання
вказаного договору в касу ВАТ «Восток»
внесено 15 000 грн. від ФГ «Елина»
безготівково, що підтверджується
квитанцією (а.с. 8-10).

Зі змісту договору вбачається, що
продавець зобов'язався протягом 5 днів
з моменту отримання коштів передати
автомобіль покупцю ФГ «Елина» по Акту
приймання-передачі, який відповідно до
умов цього договору є його невід'ємною
частиною (пункти 3.2, 7.1).

Між тим, автомобіль (або його
залишки) передані покупцю не були, Акт
приймання - передачі не складався,
оцінка майна також не проводилась,
автомобіль з реєстраційного обліку у
ВРЕР ДАЇ не знімався. На час розгляду
справи значиться зареєстрованим за ВАТ
«Восток».

Із пояснень сторін у судовому
засіданні вбачається, що технічний
паспорт на вказаний автомобіль у них
відсутній.

За змістом п.1 ч.1 ст. 208 та ст. 655 ЦК
України договір купівлі-продажу
автомобіля укладається в простій
письмовій формі. Закон не вимагає
обов'язкової державної реєстрації
таких правочинів.

Відповідно до вимог ст. 204 ЦК
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Недотримання встановлених Правил
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин на шасі, автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 7
вересня 1998 року № 1338 (з наступними
змінами), якими передбачено попереднє
зняття власником транспортного
засобу з обліку у ВРЕР ДАЇ, не дає
підстав вважати договір неукладеним.

За такого, доводи відповідача про
те, що такий договір є нікчемним або
неукладеним необґрунтовані.

Разом з тим, відповідно до
ліквідаційних документів наявних у
господарській справі № 5/22/08 про
банкрутство ВАТ «Восток», яка
перебувала у провадженні
господарського суду Миколаївської
області, вбачається, що кабіна
вказаного автомобіля (без двигуна)
була продана 17 квітня 2009 року ОСОБА_7
по ціні метала (1,3 грн. за 1 кг), який
придбав її з торгів разом з іншими
залишками сільськогосподарської
техніки. Загальна вартість всього
придбаного ним майна становила 9000
грн.(без визначення окремих частин)
(а.с. 54-57).

Зазначена суму сплачена покупцем
ОСОБА_7, включена ліквідатором до
ліквідаційний звіту та ліквідаційного
балансу ВАТ «Восток», який
затверджений господарським судом (а.с.
11-13), та врахована при погашенні
кредиторської заборгованості.

До того ж, згідно Акту
інвентаризації основних засобів ВАТ
«Восток» та по документам
бухгалтерського обліку станом на 10
квітня 2008 року вартість вказаного
автомобіля зазначена « 0» (а.с. 50-52).

Отже, суд першої інстанції
безпідставно, в порушення вимог ст. ст.
57-60, 64 ЦПК України, відхилив зазначені
докази як неналежні.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 23 травня 2012
року припинено юридичну особу ВАТ
«Восток», в зв'язку з визнанням її
банкрутом, а 1 червня 2012
року внесено запис про припинення цієї
юридичної особи до Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних осіб -
підприємців (а.с. 69-70).

20 грудня 2012 року ФГ «Елина» через
свого представника звернулося до
правоохоронних органів із заявою про
відкриття кримінального провадження
проти ОСОБА_3, посилаючись на те, що він
незаконно заволодів майном ФГ «Елина».

Постановою слідчого Жовтневого
РВ УМВС України в Миколаївській
області від 7 лютого 2013 року
закрите кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань 27 грудня 2012 року, за
відсутністю в діях ОСОБА_3 складу
злочину, передбаченого ст. 356 КК України
(самоправство), оскільки відсутня така
кваліфікуюча ознака злочину як
спричинення значної шкоди
потерпілому (а.с. 77-128).

Разом з тим, із матеріалів
кримінального провадження, пояснень
самого ОСОБА_3 та змісту
постанови про закриття кримінального
провадження вбачається, що починаючи з
2004 року автомобіль перебував на
зберіганні у відповідача за усною
домовленістю з головою ВАТ «Восток».
Восени 2011 року відповідач самовільно
здав його як металобрухт, за що
отримав від невідомих йому осіб 3 800
грн.

Встановлені судом фактичні
обставини справи не оспорюються
сторонами.

Сукупний аналіз та оцінка
зазначених доказів дає підстави для
висновку про наявність причинного
зв'язку між вищезазначеними
самовільними діями відповідача та
фактом спричинення позивачеві
майнової шкоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60
ЦПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання про розмір
відшкодування, колегія суддів
виходить з доведеності того факту, що
спірний автомобіль на час його
придбання позивачем перебував у
непридатному для його цільового
використання стані, не
укомплектований, а строк його
експлуатації закінчився, в зв'язку з
чим ліквідатором він продавався по
часткам по ціні метала.

Іншого сторонами не доведено.

Згідно загальних технічних
характеристик автомобілів ГАЗ- 66,
його середня вага становить 3500 кг, а
середня вартість лому чорних металів
по м. Миколаєву та Миколаївській
області на час розгляду справи судом
становить 2 грн. за 1 кг .

За такого вартість безпідставно
набутого майна на час розгляду справи
судом становитиме 3500 кг х 2 грн. = 7 000
грн.

Матеріалами справи
підтверджено, що окремо продана кабіна
автомобіля ГАЗ -66 (без двигуна) по ціні
метала, тому її вартість (300 кг х 2 грн. =
600 грн.) підлягає відрахуванню від
загальної вартості безпідставно
набутого майна. В зв'язку з чим розмір
відшкодування на користь позивача
становитиме 6 400 грн. (7 000 грн. - 600 грн. = 6
400 грн.).

Враховуючи викладене, рішення
районного суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309
ЦПК України слід змінити, зменшивши
розмір відшкодування на користь
відповідача з 15 000 грн. до 6400
грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України підлягає зміні і розмір
судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 10 жовтня
2013 року, з урахуванням ухвали
того ж суду від 14 листопада 2013 року про
виправлення описки, змінити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь
фермерського господарства «Елина» 6
400 грн. вартості безпідставно
набутого майна та 229 грн. судових
витрат.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: