Справа № 1416/8060/12
Номер провадження 2/489/212/13
РІШЕННЯ

Іменем України

15 січня 2013 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ПАТ «Дельта банк» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса від 30.03.2012, зареєстрованого у реєстрі за № 235 про звернення стягнення на предмет іпотеки таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 17.04.2007 між ним та ТОВ «Український ОСОБА_5», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», був укладений договір іпотеки на забезпечення повернення кредитних коштів, виданих ТОВ «Український ОСОБА_5» за кредитним договором від 17.04.2007 № 157/ФКВ-07 про надання йому кредитних коштів у розмірі 37 000,00 доларів США.

30.03.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис № 235 про стягнення з нього, як іпотекодавця заборгованості за зазначеним кредитним договором, шляхом звернення на іпотечне майно. Загальний розмір заборгованості складає 334 186,73 грн. Вважає, що оскаржуваний напис вчинений нотаріусом з порушенням норм діючого законодавства України, в звязку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягав на задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримав. Вказав, що нотаріус не мав підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки заборгованість не є безспірною, позивачу не направлено повідомлення, як це передбачено ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що у нотаріуса були всі необхідні документи та підстави для вчинення виконавчого напису.

Відповідач приватний нотаріус ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду невідомо.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

17.04.2007 між ТОВ «Український ОСОБА_5» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 157/ФКВ-07 в простій письмовій формі за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 37 000,00 дол. США. В той же день між ТОВ «Український ОСОБА_5» та ОСОБА_1 було укладено нотаріально оформлений договір Іпотеки у якості забезпечення кредитного договору № 157/ФКВ-07. Вартість предмета іпотеки оцінено в 206 596,51 грн.

Згідно з договором про передачу активів та кредитних зобовязань укладеному між ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 30.06.2010 за № 2258, до ПАТ «Дельта Банк» перейшли всі права вимоги за кредитним договором 157/ФКВ-07.

30.03.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис № 235 про стягнення з ОСОБА_1 як іпотекодавця на користь ПАТ «Дельта Банк» шляхом звернення стягнення на іпотечне майно квартиру АДРЕСА_1 для задоволення заборгованості загальною сумою 334 186,73 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель за рахунок предмета іпотеки має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленої іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли, зобовязання не буде виконане у встановлений строк. Якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначена можливість стягнення грошових коштів або витребування майна за виконавчим написом. Для стягнення грошових коштів або витребування майна від боржника нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не погоджувався із наявною заборгованістю та неодноразово звертався до ПАТ «Дельта банк» з проханням надати розрахунок заборгованості (а. с. 36, 38, 39) Умовами кредитного договору передбачалось повернення коштів у доларах США, а виконавчий напис містить суму заборгованості у гривні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачами не надано суду документів на підставі яких вчинено виконавчий напис нотаріусом. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість не можна вважати безспірною.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу в якій попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки при невиконанні вимоги. Умовою звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору є залишення іпотекодавцем цієї вимоги без задоволення.

Суду не надано доказів того, що вимога направлялася і була отримана позивачем, а також, що її зміст відповідач вимогам ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачами не доведено наявність передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису нотаріусом, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 березня 2012 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 235 про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 в рахунок задоволення вимог ПАТ «Дельта банк» за кредитним договором № 157/ФКВ-07 від 17.04.2007 в сумі 334 186,73 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв