Справа № 2-901/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2013 року Кам'янка-Бузький районний
суд Львівської області
в складі: головуючого - судді
Самсін М. Л.

при секретарі Лазарєвій Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кам'янка-Бузька цивільну
справу за позовом представника
позивача Черниш І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кам'янка - Бузька
Львівської області справу за позовною
заявою Кам»янка-Бузького районного
центру зайнятості до ОСОБА_2 про
стягнення незаконно отриманої
допомоги з безробіття,

в с т а н о
в и в :

позивач Кам»янка-Бузький районний
центр зайнятості звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
незаконно отриманої допомоги з
безробіття в сумі 1047 грн. 41 коп, позовні
вимоги мотивує тим, що Кам»янка-Бузький
районний центр зайнятості є робочим
органом виконавчої дирекції Фонду
загальнообов»язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, що діє від імені
Фонду відповідно до Законів України
«Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», «Про зайнятість
населення», «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», «Про державну
службу». Відповідно до п.6 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом МПСПУ від 20.11.2000
р. № 307, допомога з безробіття
призначається на підставі особистої
заяви про надання статусу безробітного
та призначення виплати допомоги з
безробіття в якій вказується, що
підприємницькою чи іншою трудовою
діяльністю особа не займається. Таку
заяву ОСОБА_2 подано до
Кам»янка-Бузького РЦЗ 21.11.2008 р. На
підставі заяви було надано статус
безробітного та призначено виплату
допомоги з безробіття з 21.11.2008 р.
Виплата допомоги здійснювалась до
09.12.2008 р. При електронній звірці бази
даних осіб, котрі перебували на обліку
в центрі зайнятості та отримували
допомогу з безробіття протягом 2008-2009
рр., спеціалістами служби зайнятості
встановлено, що відповідач з 02.08.2005 р.
був зареєстрований як приватний
підприємець, про що при відвідуванні
центру зайнятості не повідомив. Тобто,
подаючи заяву від 21.11.2008 р. про надання
статусу безробітного ОСОБА_2 приховав
факт своєї реєстрації як приватного
підприємця, у зв»язку з чим не мав права
отримати статус безробітного та
допомогу з безробіття, оскільки
відносився до категорії зайнятих
громадян. 13.02.2009 р. № 60/62 ОСОБА_2
виставлено вимогу від 18.08.2010 р. № 1/08 про
відшкодування у 15-ти денний термн з
моменту отримання вимоги, незаконно
одержану допомогу з безробіття за
період з 21.11.2008 р. по 09.12.2008 р. в сумі 1047
грн. 41 коп. Вимогу про сплату боргу
скеровано 03.09.2010 р. та згідно
повідомлення отримано 04.09.2010 р. Станом
на 21.09.2010 р. борг не сплачено. Просили
суд Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь Кам»янка-Бузького районного
центру зайнятості суму незаконно
отриманої допомоги з безробіття у
розмірі 1047 (одна тисяча сорок сім) грн. 41
коп. та понесені центром зайнятості
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення у сумі 120 грн.

В судовому засіданні представник
позивача Черниш І.І. підтримала позовні
вимоги в повному об»ємі та просила суд
позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не
з»явився, хоча належно був
повідомлений про дату та час розгляду
справи, не попередив суд про причину
неявки.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону
України «Про зайнятість населення»,
громадяни, які забезпечують себе
роботою самостійно включаючи
підприємців, відноситись до категорії
зайнятих осіб.

Відповідно до ст.2 Закону України
«Про зайнятість населення» визнаються
безробітними працездатні особи
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу.

Судом встановлено, що відповідачем
21.11.2008 р. до Кам»янка-Бузького РЦЗ
поступила заява ОСОБА_2 про надання
статусу безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю, відповідно до
Закону України «Про зайнятість
населення» та «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Згідно матеріалів справи, копії наказу
№ 115 від 18.08.2010 р. «Про відшкодування
незаконно отриманих коштів
матеріального забезпечення» за
результатами звіряння даних
сформованих у таблиці SQL- запиту та
інформації від державного реєстратора
щодо виникнення обставин під час
перебування осіб на обліку як
безробітних, які впливають на виплату
їм матеріального забезпечення на
випадок безробіття, проведено
розслідування страхових випадків, за
результатами яких встановлені факти
належності даних осіб до категорії
зайнятих під час перебування їх на
обліку в службі зайнятості як
безробітних, що призвело до зайво
виплачених центром зайнятості сум
матеріального забезпечення
безробітним таким зазначено
відповідача - ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів справа
позивачем неодноразово було скеровано
на адресу відповідача повідомлення
щодо повернення коштів, виплачених як
допомога по безробіттю у сумі 1047 (одна
тисяча сорок сім) грн. 41 коп. (а.с.8; 11; 12).

Відповідно до ст.12, 17, ч.2,3 ст. 36 Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» та Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітними,
затвердженого наказом МПСПУ від 13.02.2009
р. № 60/62 передбачено, що застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні зобов»язані
своєчасно повідомляти про обставини,
що впливають на умови виплати їм
матеріального забезпечення та надання
соціальних послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
послуг застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов»язків та зловживання ними,
стягується з цієї особи з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Оцінивши докази по справі суд вважає,
що вимоги Кам»янка-Бузького районного
центру зайнятості мають бути
задоволені, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що
Кам»янка-Бузьким районним центром
зайнятості, згідно ст. 22, 23 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» відповідачу був
наданий статус безробітного і
відповідачу центр зайнятості виплатив
1047 грн. 41 коп. допомоги по безробіттю.
Але відповідач, не попередив центр
зайнятості про своє працевлаштування,
де отримував заробітну плату,
одночасно отримавши від центру
зайнятості 1047 грн. 41 коп. у вигляді
допомоги по безробіттю, що суперечить
ст. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення». В добровільному
порядку у відповідності з п. 44
Положення про порядок реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу,
відповідач, не дивлячись на надіслану
центром зайнятості претензію про
необхідність повернення незаконно
отриманих коштів, цю суму не повернув.
Тому суд вважає можливим стягнути з
відповідача на користь центру
зайнятості суму незаконно отриманої
відповідачем допомоги по безробіттю, а
також судові витрати, як того
передбачає ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 57, 58, 59, 88, 212, 215, 224 ЦПК
України суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Кам»янка-Бузького районного центру
зайнятості суму незаконно отриманої
допомоги з безробіття у розмірі 1 047
(одну тисячу сорок сім) грн. 41 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Кам»янка-Бузького районного центру
зайнятості 120 (сто двадцять) грн.
судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя :

Оригінал рішення.