Справа № 466/7537/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.12.2013 року Шевченківський районний суд
м. Львова в складі :

головуючого-судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Пришляк З.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Львівської міської
ради про визнання права власності,

в с т
а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Львівської міської ради,
яким, з врахуванням уточнень, просить
визнати за ним право власності на
житловий будинок Б-2 з тамбуром б-1,
загальною площе 93,1 м.кв., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що за умовами
договору купівлі-продажу від 04.12.1998
року він набув право власності на
цегляний гараж Б, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, про що 19.01.1999 року ЛБТІ
видано реєстраційне посвідчення.

Протягом 2000-2004 рр ним виконані роботи з
реконструкції вказаного гаражу, а саме:
добудовано та надбудовано вхідний
тамбур, коридор, сумісний санвузол, 3
житлові кімнати, кухню. Після
реконструкції загальна площа будівлі
становить 93,1 м.кв.

Починаючи з 2004 року він намагався
узаконити вказану реконструкцію
адміністративним шляхом, проте через
відсутність документів про право
власності на земельну ділянку
отримував відмови. На його звернення до
Львівської міської ради з заявою про
передачу у власність земельної ділянки
сесія Львівської міської ради
відмовила, а тому позивач звернувся до
суду.

В судовому засіданні представник
позивача позові вимоги підтримала
повністю, надала пояснення аналогічні
викладеним в позові, просить
задоволити такий повністю. Ствердила,
що позивачем отримано згоду всіх
мешканців житлового будинку АДРЕСА_1 та
що проведена реконструкція не порушує
прав третіх осіб.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову не заперечив,
при його вирішенні поклався на розсуд
суду та пояснив, що позивач дійсно
набув у власність за цивільно-правовою
угодою цегляний гараж Б, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на
такий гараж належним чином
зареєстровано в органах БТІ.

Позивачем було розроблено проектні
пропозиції та подано до Шевченківської
районної адміністрації м. Львова, яка
погодила експлуатацію самовільно
здійсненої реконструкції гаражу, але в
зв'язку з відсутністю державного акту
про право власності на земельну
ділянку або договору оренди, вказана
реконструкція не може бути прийнята до
експлуатації. Разом з тим, сесією
Львівської міської ради було
відмовлено позивачу в оформленні права
на земельну ділянку в зв'язку з
наявністю не узаконеної реконструкції.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Згідно ст. 376 ЦК України будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» роз'яснено, що у справах,
пов'язаних із самочинним будівництвом
нерухомого майна, суди мають
враховувати, що за загальним правилом
особа, яка здійснила або здійснює таке
будівництво, не набуває права
власності на нього (частина друга
статті 376 ЦК). Разом із цим власник
земельної ділянки набуває право
власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно (частина
друга статті 375 ЦК), тому на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудовано на ній, якщо це не
порушує права інших осіб (частина п'ята
статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за
позовом власника (користувача)
земельної ділянки про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно, суди зобов'язані
встановлювати усі обставини справи,
зокрема: чи є позивач власником
(користувачем) земельної ділянки; чи
звертався він до компетентного
державного органу про прийняття
забудови до експлуатації; чи є законною
відмова у такому прийнятті; чи є
порушені будівельні норми та правила
істотними. П.14 вказаної Постанови
зазначено, що на підставі частини
третьої статті 376 ЦК суд може
задовольнити позов про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно на земельній ділянці, що
не надавалася у власність чи
користування особі, яка збудувала його,
якщо їй у встановленому законом
порядку було передано земельну ділянку
у власність або надано у користування
під уже збудоване нерухоме майно
відповідно до її цільового
призначення, та за умови, що
будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством,
містобудівною та проектною
документацією, а також у разі, якщо ці
обставини були предметом розгляду
компетентного державного органу
(частина третя статті 375 ЦК). При цьому
суд має враховувати, що відсутність
заперечень власника проти визнання
права власності на нерухоме майно за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво, чи визнання такого позову
має бути обґрунтовано відповідними
доказами.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу гаражу від 04.12.1998 року
позивач ОСОБА_1 набув у власність
цегляний гараж Б, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

В 2000 році ним було розроблено проектні
пропозиції на житлову добудову з
надбудовою до існуючої капітальної
цегляної споруди - гаражу по АДРЕСА_1

Рішенням міжвідомчої комісії
Шевченківського району м. Львова від
06.07.2004 року визнана технічна можливість
подальшої експлуатації самовільно
проведеної добудови з надбудовою до
існуючої капітальної цегляної споруди
гаражу за адресою: АДРЕСА_1 згідно
вказаних проектних пропозицій.

Листом № від 15.10.2004 року
Шевченківська районна адміністрація
повідомила позивача, що для прийняття
розпорядження про узаконення
самовільно збудованого будинку на
АДРЕСА_1 необхідно вирішити питання
землекористування.

Листом № 3-Я-25379/22 від 14.04.2006 року
виконавчого комітету Львівської
міської ради позивача повідомлено про
те, що сесією Львівської міської ради
відхилено питання про погодження місця
розташування та надання дозволу на
виготовлення проекту відведення
земельної ділянки по АДРЕСА_1

Таким чином, питання узаконення
самовільної реконструкції було
предметом розгляду компетентних
органів, що передувало зверненню до
суду.

Крім того, судом встановлено, що
висновком будівельно-технічного
дослідження № 033/13 ТЗОВ «ГАЛ-СВІТ»
встановлено, що новозбудовані житлові
приміщення - прибудова та надбудова по
гаражу за адресою: АДРЕСА_1 являється
завершеним будівництвом житловим
будинком і його подальша експлуатація
є можливою. Таким чином, позивачем
доведено, що спірний об'єкт являється
завершеним будівництвом, яке велось з
додержанням архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, і що ці
обставини з врахуванням перерахованих
вище листів були предметом розгляду
компетентного державного органу.

Крім того, мешканці квартир 2-8 будинку
АДРЕСА_1 письмовими заявами висловили
свою згоду щодо реконструкції гаражу,
тобто проведена реконструкція не
порушує прав третіх осіб.

Разом з тим, задовольняючи позов суд
приймає до уваги пояснення
представника відповідача - Львівської
міської ради, як органу до сфери
управління якого входить
розпорядження землями комунальної
власності в межах м. Львова, про
відсутність заперечень щодо
узаконення.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
10, 11, 38, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 223 ЦПК України,
ст.ст.375, 376 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1
право власності на житловий будинок Б-2
з тамбуром б-1, загальною площею 93,1 м.кв.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти
денний строк з дня проголошення
рішення, а особами, які не були присутні
в судовому засіданні в 10-ти денний
строк з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Р. Б. Єзерський