Справа № 357/6437/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2013 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Шовкопляс О. П.
,

при секретарі - Проценко О.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КП КОР
"Білоцерківське МБТІ", третя особа:
Білоцерківська міська рада Київської
області про повернення безпідставно
набутого майна та визнання договору
дарування частково недійсним, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом
до ОСОБА_2 про визнання частково
недійсним договору дарування,
укладеного 16 жовтня 2002 року між ОСОБА_3
та ОСОБА_2 та посвідченого приватним
нотаріусом Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за № 4991.

Свої вимоги мотивує тим, що їй та її
чоловіку належала квартира АДРЕСА_1,
яку за згодою ОСОБА_5 почали будувати у
1978 році.

У 1991 році помер її свекор ОСОБА_5 і за
збігом обставин у томуж році її сім'ї
надали житло по АДРЕСА_4 в м. Біла Церкв,
оскільки вона перебувала на
квартирному обліку.

Після померлого ОСОБА_5 залишалось
спадкове майно, яке складалось з 1/3
частини житлового АДРЕСА_1 в м. Біла
Церква.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину ніхто не
прийняв, оскільки її чоловік тяжко
захворів, а його ОСОБА_3, на той час
перебував в місцях позбавлення волі.

У 2000 році зі згоди ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у
кваритрі АДРЕСА_1 м. Біла Церква
тимчасово почала проживати ОСОБА_7 зі
своєю родиною.

У 2011 році ОСОБА_8, який є співвласником
будинку № 26 почав оформляти спадщину
свого брати ОСОБА_8 Звернувшись до
нього за допомогою з приводу отримання
допомоги з питань узаконення частини
будинкуАДРЕСА_3, яку вона з чоловіком
будувала, їй стало відомо, що вказана
квартира належить ОСОБА_2.

Просила суд визнати недійсним договір
дарування серії ВАВ № 144377, укладеного 16
жовтня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та
посвідченого приватним нотаріусом
Білоцерківського міського
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за № 4991 та зобов'язати ОСОБА_2
повернути безпідставно набуте майно,
що скаладається з прибудови розміром
11,6 квадратних метрів, розміром 16,0
квадратних метрів, загальною площею 27,
60 квадратних метрів, що знаходяться за
адресою АДРЕСА_1 Київської області
ОСОБА_1.

У судовому засіданні позивач та її
представник ОСОБА_9 підтримали позовні
вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_10 позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнала. Просила відмовити в
задоволенні позову повністю у зв'язку з
йог онеобгрунтовансытю та
безпыдставныстю.

КП КОР "Білоцерківське МБТІ" про день та
час розгляду справи повідомлено
належним чином, про причини неявки
представника в судове засідання не
повідомило.

Представник Білоцерківської міської
ради Київської області згідно
доручення Адамішин Артем
Станіславович надав до суду письмові
заперечення в яких просив в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
КП КОР "Білоцерківське МБТІ", третя
особа: Білоцерківська міська рада
Київської області про повернення
безпідставно набутого майна та
визнання договору дарування частково
недійсним відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного.

Згідно ст. 717 ЦК України за договором
дарування, одна сторона (дарувальник)
передає або зобов'язується передати у
майбутньому другій стороні
(обдарованому) безоплатно майно
(дарунок) у власність. Договір, що
встановлює обов'язок обдарованого
вчинити на користь дарувальника
будь-яку дію майнового або немайнового
характеру, не є договором дарування.

Відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України право
власності обдарованого на дарунок
виникає з моменту його прийняття.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 подарував
ОСОБА_2 1/3 частину жилого будинку під
АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та
побутовими будівлями і спорудами.

Згідно п. 2 даного Договору
вищезазначена частина жилого будинку
належить ОСОБА_3, на підставі свідоцтва
про право власності на спадщину за
законом, посвідченого Білоцерківською
державною нотаріальною конторою 10
жовтня 2002 року за реєстром № 5-3739,
зареєстрованого в Білоцерківському
міжміському бюро технічної
інвентаризації 14 жовтня 2002 року у
реєстровій книзі № 37 за реєстром № 3756.

Будинок в цілому має розмір загальної
площі 112,2 кв.м., зазначений на плані
літерою "А", і розташований на земельній
ділянці з такими надвірними спорудами:
погріб "В/пд", вбиральня "Е", вбиральня
".Д.", огорожа.

Відповідно до п. 4 договору дарування
від 16 жовтня 2002 року право власності у
ОСОБА_2 на дарунок виникає з моменту
нотаріального посвідчення договору
дарування.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України,
саме на момент вчинення правочину.

В той же час, судом не встановлено
порушень сторонами вимог ст. 203 ЦК
України на момент укладення 16 жовтня 2002
року договору дарування 1/3 частини
жилого будинку під АДРЕСА_1 з
відповідними господарчими та
побутовими будівлями і спорудами.

Так, судом встановлено та не
спростовується сторонами той факт, що
волевиявлення учасників правочину
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на передачу
безоплатно належної ОСОБА_3 часттини
будинку у власність ОСОБА_2 та
прийняття останньою у дар частини
квартири було вільним і відповідало їх
волі.

Договір дарування частини будинку на
момент його укладення не суперечив
цивільному законодавству, був вчинений
у формі, встановлений законом,
нотаріально посвідчений та
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що ним обумовлені,
а саме, безоплатну передачу ОСОБА_3 1/3
частини жилого будинку під АДРЕСА_1 з
відповідними господарчими та
побутовими будівлями і спорудами
ОСОБА_2.

Позивач ОСОБА_1, обґрунтовуючи позовні
вимоги тим, що спірна частина будинку
була набута у власність ОСОБА_2 на
підставі договору дарування,
спростовуються матеріалами справи.
Так, згідно договору дарування ОСОБА_3
подарував ОСОБА_2 1/3 частину жилого
будинку під АДРЕСА_1 з відповідними
господарчими та побутовими будівлями і
спорудами.

Згідно п. 2 даного Договору
вищезазначена частина жилого будинку
належить ОСОБА_3, на підставі свідоцтва
про право власності на спадщину за
законом, посвідченого Білоцерківською
державною нотаріальною конторою 10
жовтня 2002 року за реєстром № 5-3739,
зареєстрованого в Білоцерківському
міжміському бюро технічної
інвентаризації 14 жовтня 2002 року у
реєстровій книзі № 37 за реєстром № 3756.

Будинок в цілому має розмір загальної
площі 112,2 кв.м., зазначений на плані
літерою "А", і розташований на земельній
ділянці з такими надвірними спорудами:
погріб "В/пд", вбиральня "Е", вбиральня
".Д.", огорожа.

. Посилання позивача, що ОСОБА_2 ОСОБА_3
було подаровану спірну частину
будинку, доказами в розумінні ст.ст. 58, 59
ЦПК України позивачем не підтверджено.
Договір дарування гаражу укладено
відповідно до вимог чинного
законодавства та підстав про визнання
його недійсним позивач суду не надала
та не довела під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши осіб, які беруть участь у
справі, свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_17, які в судовому
засіданні підтвердили, що дійсно
ОСОБА_1 будувала разом зі своїм
покійним чоловіком спірну частину
будинку, але після отримання квартири
переїхала проживати до останньої,
приходить до висновку, що
обґрунтування позовних вимог позивача
є недоведеними та спростовуються
матеріалами справи, а отже суд не бере
до уваги посилання позивача на ці
обставини та приходить до висновку, що
підстави для задоволення позову
відсутні.

Суд також вважає, що позивач не
пропустила строк позовної давності для
звернення до суду з даним позовом,
оскільки перебіг позовної давності
щодо вимог про визнання правочинів
недійсними обчислюється не з моменту
вчинення правочину, а відповідно до ч. 1
ст. 261 ЦК України - від дня, коли особа
дізналася або могла дізнатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 10,11,14,15,57,60,212,213-215,217 ЦПК
України, 203,261,717,722 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
КП КОР "Білоцерківське МБТІ", третя
особа: Білоцерківська міська рада
Київської області про повернення
безпідставно набутого майна та
визнання договору дарування частково
недійсним - відмовити.

З повним рішенням суду, особи які брали
участь у справі, зможуть ознайомитись 03
січня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. П. Шовкопляс