Справа № 1327/2-1190/11
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/120/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді -
Монастирецького Д.І.,

суддів: Бакуса
В.Я., Мацея М.М.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

з участю прокурора
Захарка А.Є., представника ПАТ
«Львівгаз» Хоми В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення
Червоноградського міського суду
Львівської області від 28 грудня 2011 року
у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до філії -Червоноградське
управління по експлуатації газового
господарства ВАТ «Львівгаз» про
визнання дій неправомірними,
перерахунок заборгованості за
спожитий газ, стягнення матеріальної
та моральної шкоди, -

в с т а н
о в и л а:

В липні 2011 року позивачі звернулися з
даним позовом, який доповнили 15 грудня
2011 року. В обґрунтування позову
послалися на те, що вона - ОСОБА_3 є
інвалідом першої групи, вона - ОСОБА_4 -
інвалідом з дитинства другої, а потім
першої групи, вона - ОСОБА_5 теж є
інвалідом, і проживають однією сім'єю в
квартирі квартирі АДРЕСА_1. Незважаючи
на те, що вони користуються пільгою по
сплаті за використаний газ, відповідач
нараховує їм в повній сумі вартість
спожитого газу, а тому просять такі дії
відповідача визнати неправомірними,
провести перерахунок вартості
спожитого газу, стягнути вартість
матеріальної шкоди - 4759 грн. та
моральної 2700 грн.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до філії
-Червоноградське управління по
експлуатації газового господарства
ВАТ «Львівгаз» про визнання дій
неправомірними, перерахунок
заборгованості за спожитий газ,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - залишено без задоволення.

Рішення оскаржили позивачі.
Зазначають, що відповідно до
Конституції України мають право на
соціальний захист, в тому числі - на
пільги по оплаті комунальних послуг,
якими вони користуються. Акти, які
скасовують дані пільги є
неконституційними.

Простять рішення суду скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції на повторний розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора
Захарка А.Є., який представляє інтереси
позивачів, представника ПАТ «Львівгаз»
Хоми В.О., перевіривши матеріали справи,
межі та доводи скарги, колегія суддів
вважає, що скаргу слід відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до статей 3, 21, 24, Конституції
України, всі громадяни є рівними у
своїх правах, усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
цих прав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
права і свободи людини громадянина
захищаються судом та відповідно до
вимог чинного цивільного
процесуального законодавства України
кожній особі гарантується право
звернення безпосередньо до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, зазначений законами України.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України до основних засад судочинства
віднесено змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і в доведенні перед судом їх
переконливості. Про необхідність
урахування зазначених конституційних
положень судам роз'яснено й в п. 11
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 5 березня 1977 року № 1 (з
відповідними змінами) «Про підготовку
цивільних справ до судового розгляду».

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення суду
першої інстанції відповідає
зазначеним вимогам закону, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що позивачі
проживають у квартирі АДРЕСА_1 та
користуються послугами відповідача по
газозабезпеченню.

Як вбачається з пенсійного посвідчення
НОМЕР_1 ОСОБА_3 з 01.07.2002 року отримує
пенсію як інвалід першої групи
загального захворювання ( а.с. 74).

Як вбачається з пенсійного посвідчення
НОМЕР_2 ОСОБА_4 отримувала пенсію як
інвалід з дитинства ІІІ групи з 18.12.2003
року в період одного року ( а.с. 75), в
подальшому інвалідність була
продовжена до 31.1.2006 року, після чого
остання на групі інвалідності не
перебуває.

Згідно розпорядження ВАТ «Львівгаз» з
01.10.1998 року було припинено надання
пільг місцевого значення інвалідам, в
тому числі сім'ям, в яких проживає два і
більше інвалідів загального
захворювання, надання яких було
передбачене ухвалою Львівської
обласної Ради народних депутатів № 177
від 04.09.1991 року та цільовою комплексною
програмою соціальної підтримки і
реабілітації інвалідів, затвердженої
рішенням виконкому Львівської
обласної Ради народних депутатів № 14
від 28.01.1992 року. Надання даних пільг
було припинено у зв'язку з тим, що
фінансування з бюджету було
недостатнім для 100 %-ного покриття
витрат підприємств надавачів пільг, що
призводило до виникнення
заборгованості за спожитий природній
газ, що у свою чергу стверджується
листом Червоноградського міського
фінансового управління від 04.04.2003 року
за № 289.

Рішенням Львівської обласної Ради від
08.12.1999 року № 231 було відмінено з 01.01.2000
року надання пільг, які були
встановлені виконкомом Львівської
обласної Ради рішенням № 14.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2001 рік» від 07.12.2000 року (ст. 58)
зупинено на 2001 рік дію положень
законодавчих актів України в частині
пільг і компенсацій, які фінансуються з
місцевих бюджетів усіх рівнів, без
надання права органам місцевого
самоврядування при затверджені
місцевих бюджетів передбачати
асигнування для надання зазначених
пільг.

Рішенням сесії Червоноградської
міської Ради від 02.03.2001 року № 310 «Про
надання пільг у 2001 році» сім'ям, в
складі яких є інваліди по зору І та ІІ
груп та проживає двоє і більше
інвалідів, призупинено право
користування пільгою в оплаті вартості
житлово-комунальних послуг, в тому
числі за спожитий природній газ, і
даним категоріям населення
рекомендовано звертатись за
призначенням субсидії, що
стверджується листом
Червоноградського міського
фінансового управління від 22.03.2007 року
№ 219.

Починаючи з часу прийняття
вищевказаного рішення
Червоноградської міської Ради і по
даний час, право користування цією
пільгою для даної категорії населення
не відновлено.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції підставно відмовив ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у задоволенні їхніх
вимог.

Колегія суддів погоджується з
висновками міського суду, оскільки суд
ухвалив правильне по суті рішення,
дійшовши його на основі повно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилалися як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених
дослідженими в судовому засіданні
доказами, з дотриманням норм
матеріального й процесуального права.

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтами не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що міський суд правильно
дослідив і оцінив обставини у справі,
подані сторонами докази та вірно
визначив характер спірних
правовідносин.

Рішення відповідає вимогам закону і
зібраним по справі доказам, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для її
задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, ч. 1 п. 1
ст. 307, ст. ст. 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. ст. 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 28 грудня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий:
Монастирецький
Д.І.

Судді: Бакус В.Я.

Мацей М.М.