АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/1362/13 Головуючий: 1 інстанції
Справа: № 2029/2-2634/11 Маслов М.І.
Категорія: договірні Доповідач: Даниленко В.М
У Х В А Л А

15 квітня 2013 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі: Каменській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду заяву ОСОБА_2 -представника ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2009 року позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" в особі філії "Харківське головне регіональне управління" Закритого Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (далі: ПАТ КБ "ПриватБанк") звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачки ОСОБА_3, як поручителя позичальника ПП "ЮНАЙТЕД КОНСАЛТИНГ", заборгованості за Кредитним договором № 088/Р-08 від 29.07.2008 року, укладеним між банківською установою та ПП "ЮНАЙТЕД КОНСАЛТИНГ", в загальному розмірі 499 235 грн. 81 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 січня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" було задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача - ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитну заборгованість за Кредитним договором № 088/Р-08 від 29 липня 2008 року в загальній сумі 499 235 грн. 81 коп., а також судові витрати, понесені ним по справі, а саме: 1/3 частину сплаченого позивачем судового збору - 566,67 грн. та 1/3 частину оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 40,00 грн.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2012 року апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 було відхилено, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 січня 2012 року, ухвалене по справі, залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 грудня 2012 року за касаційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вищезазначену ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2012 року скасовано в зв'язку з порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та необґрунтованою відмовою в призначенні по справі судової почеркознавчої експертизи, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи апеляційним судом в порядку апеляційного провадження рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2013 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 січня 2012 року було задоволено.

Рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, скасоване з постановленням по суті розглянутого цивільно-правового спору нового рішення про відмову в задоволенні заявлених ПАТ ПриватБанк" позовних вимог за їх безпідставністю.

03 квітня 2013 року представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду з заявою про ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового рішення по розглянутій цивільній справі.

В обґрунтування своєї заяви представник відповідачки ОСОБА_3 посилається на те, що суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення у справі, не вирішив питання про судові витрати по справі, а саме: щодо стягнення з позивача - ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь відповідачки ОСОБА_3 3 862,80 грн. судового збору, сплачених при подачі апеляційної та касаційної скарг.

Перевіривши матеріали цивільної справи та обговоривши вищезазначену заяву представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового рішення по справі, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення судом додаткового рішення може бути подано після проголошення рішення й до закінчення строку на його виконання.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до судових витрат.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду.

Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з ново виявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів ( ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з частинами 1, 7 статті 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюється відповідно до процесуального законодавства.

Питання розподілу судових витрат між сторонами врегульоване законодавцем у ст. 88 ЦПК України.

Відповідно до вказаної правової норми стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної інстанції або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, головне правило розподілу судових витрат між сторонами полягає у тому, що стороні, яка повністю виграла цивільну справу, інша сторона, яка справу програла, компенсує всі понесені нею судові витрати. При цьому однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, дійсно понесла ці судові витрати.

Поняття сторін у цивільному процесі надане законодавцем у ст. 30 ЦПК України, згідно якої сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи.

Сторони є основними учасниками цивільних справ, що розглядаються у порядку позовного провадження, оскільки саме вони є особами, матеріально-правовий спір між якими суд повинен розглянути і вирішити у порядку цивільного судочинства.

Участь у справі представника передбачена законодавцем у ст. 38 ЦПК України.

Відповідно до цієї норми процесуального права сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через свого представника.

Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа (ст. 44 ЦПК України).

Таким чином, процесуальне представництво - це здійснення у суді однією особою (представником) у межах наданих їй повноважень процесуальної діяльності від імені та в інтересах іншої особи, яку вона представляє.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, при розгляді її судом по суті заявленого цивільно-правового спору відповідачка ОСОБА_3 брала участь у цій цивільній справі не особисто, а через своїх представників ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які здійснювали свої повноваження (представницькі функції) на підставі відповідних довіреностей (т. 1 а.с. 56, т. 2 а.с. 7).

Як свідчить нотаріально посвідчена довіреність ОСОБА_3 від 25.05.2011 року, остання уповноважила цією довіреністю свого представника ОСОБА_6 на ведення справи в суді від її імені з усіма правами, передбаченими ст. 44 ЦПК України та наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі, а також потерпілому, в тому числі з правом сплати від її імені будь-яких внесків та платежів, подання заяв, документів та їх отримання (т. 2 а.с. 7).

З матеріалів цивільної справи також вбачається, що представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, скориставшись наданими йому останньою повноваженнями, оскаржував ухвалені по справі судові рішення, а саме: рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24 січня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2012 року, якою вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін, подавши на них відповідні апеляційну та касаційну скарги (т. 2 а.с. 88-91, 126-132).

При цьому представником відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4 особисто від власного імені було сплачено й судовий збір за подання зазначених скарг у сумі 1 609,50 грн. та 2 253,30 грн., відповідно, компенсація яких останньому за рахунок позивача нормами діючого цивільного процесуального законодавства, а саме: ст. 88 ЦПК України, не передбачена.

Не можуть бути стягнуті з позивача - ПАТ "ПриватБанк" ці, сплачені представником ОСОБА_4, грошові кошти в якості судових витрат й на користь відповідачки ОСОБА_3, як про те просить у своїй заяві її інший представник - ОСОБА_2, позаяк ці витрати здійснені (понесені) не відповідачкою та не від її імені, а іншою особою на власний розсуд та особистий ризик.

Що ж стосується наданих представником відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 в обгрунтування своєї заяви про необхідність ухвалення апеляційним судом по справі додаткового рішення ксерокопій розписок ОСОБА_4 про нібито отримання ним у відповідачки ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 1 610,00 грн. та 2 400,00 грн. на сплату судового збору за подачу апеляційної та касаційних скарг на ухвалені по справі судові рішення, то ці ксерокопії розписок судова колегія до уваги не приймає, оскільки вони стосуються виключно взаємовідносин останніх і не є документальним підтвердженням факту понесення відповідачкою ОСОБА_3 судових витрат, як стороною по справі.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, заява представника відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про ухвалення судом апеляційної інстанції додаткового рішення по розглянутій цивільній справі задоволена бути не може, за відсутності для цього передбачених законом підстав.

Таким чином, з огляду на викладене, та керуючись ст. ст. 1, 2, 79, 88, 209, 210, 220, 304, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити, за її безпідставністю.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: