Провадження № 22-ц/780/1940/13 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т.Ц.
Категорія 36 27.03.2013
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Яворського М.А.,

суддів Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участі секретаря Дрозд О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Храпачівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа Білоцерківська районна державна адміністрація Київської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, прийняв спадщину на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства пл. 1,5100 га., що знаходиться за адресою Київська область, Білоцерківський район, Храпачівська сільська рада. Вказує, що його мати за життя не встигла отримати та зареєструвати державний акт на право власності на земельну ділянку; постановою приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області від 28 вересня 2012 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки в зв'язку із відсутністю оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку. Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства пл. 1,5100 га., що знаходиться за адресою Київська область, Білоцерківський район, Храпачівська сільська рада в порядку спадкування за законом.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2013 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не набула за життя права власності на земельну ділянку у визначеному законом порядку, не мала права власності на спірну земельну ділянку на момент відкриття спадщини, а тому це право не могло перейти до її спадкоємців в порядку спадкування за законом.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що відповідно до рішення Київської обласної ради від 05 квітня 2001 року «Про регулювання земельних відносин на території області» погоджено збільшення до 2 га розмірів земельних ділянок, які надаються громадянам для ведення особистого підсобного господарства згідно з додатком 5, а під № 356 в додатку значиться ОСОБА_4, площа земельної ділянки, що надається додатково в постійне користування - 1,51 га.

Згідно довідки Храпачівської сільської ради від 10 вересня 2012 року № 641, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка проживала і була зареєстрована по день смерті по АДРЕСА_1, за цією адресою на день смерті спадкодавця був зареєстрований і проживав її син ОСОБА_2

За життя на ім'я ОСОБА_4 оформлено державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1 на земельну ділянку пл. 1,5100 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою Київська область, Білоцерківський район, Храпачівська сільська рада, за межами населеного пункту, однак не зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Відповідно до розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 17 травня 2011 року № 347 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки двадцять одному працівнику соціальної сфери для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Храпачівської сільської ради Білоцерківського району та надано у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства вказаних працівникам з подальшим виготовленням державних актів на право власності на землю згідно додатку, а під № 14 в додатку значиться ОСОБА_4, площа земельної ділянки 1,5100 га.

Згідно довідки відділу Держземагентства у Білоцерківському районі від 29 січня 2013 року, державний акт на ім'я ОСОБА_4 був роздрукований в 2011 році, не зареєстрований в зв'язку із її смертю 20 липня 2010 року.

Постановою приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області Дерун К.А. від 28 вересня 2012 року, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та у проведенні будь-яких дій, пов'язаних з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки він не надав оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, надав копію державного акту, з якого вбачається відсутність дати видачі, реєстраційного номера та дати реєстрації в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218, 1268, 1225 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, оскільки право власності на спірну земельну ділянку в передбаченому законом порядку спадкодавицею ОСОБА_4 за життя набуто не було, і відповідно земельна ділянка не може входити до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4

Не ґрунтуються на вимогах ст. ст. 125, 126 ЗК України і не спростовують висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 були передані документи на виготовлення державного акту, однак зареєструвати право власності у встановленому законом порядку вона не встигла, а тому внаслідок її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що як відповідачем Храпачівською сільською радою, так і третьою особою Білоцерківською районною державною адміністрацією визнано позов, що є підставою для задоволення позову, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання відповідачем позову суперечить вимогам закону, суд першої інстанції правомірно відхилив його та відмовив позивачу в задоволенні позову про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтується на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Яворський М.А.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагєєв В.О.