Справа № 1328/2867/12
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/7211/13
Доповідач в 2-й інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого судді Савуляка
Р.В.,

суддів: Бермеса І.В.,
Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря:
Проворної Н.І.,

з участю: державного
виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ -
Сеньків А.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 15 жовтня 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про стягнення матеріальної та
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із зазначеним позовом посилаючись
на те, що згідно постанови
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління від 15.12.2010 року про
закінчення виконавчого провадження
щодо примусового виконання
виконавчого листа №2-1930, виданого
Галицьким районним судом м. Львова,
щодо стягнення солідарно з неї та
ОСОБА_4 на користь ПАТ «Мегабанк» 4935,38
гривень, припинено чинність арешту її
майна - автомобіля марки
«Опель-Зафіра».

08 січня 2011 року у с. Солонка,
Пустомитівського району, Львівської
області її автомобіль був зупинений
інспектором ДПС і при перевірці
документів було встановлено, що він (її
автомобіль) у розшуку.

Відтак, автомобіль був затриманий, що
потягнуло для неї певні незручності та
фінансові витрати зокрема: за
користування послугами приватних
пасажирських перевезень протягом 12
днів вона заплатила 3432,5 гривень, за
перебування автомобіля на майданчику
тимчасового затримання оплатила 118
гривень, оплата послуг супроводу від
місця затримання до спеціального
майданчика тимчасового затримання
становить 100 гривень.

10 січня 2011 року вона особисто доставила
копію постанови про закінчення
виконавчого провадження в УДАІ ГУ МВСУ
у Львівській області, однак лише 19
січня 2011 року така була передана в
чергову частину для зняття з розшуку
її автомобіля.

Позивач вважала, що Державний
виконавець Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
вчинив бездіяльність, що потягнуло
фінансові витрати, та спричинило
моральну шкоду.

З урахуванням зазначених обставин
просила стягнути з Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції на її користь 3767,5 гривень
матеріальної та 1000 гривень моральної
шкоди (а.с.1-3).

Оскаржуваним рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова від 15 жовтня 2012
року позов задоволено частково.

Стягнуто з Шевченківського відділу ДВС
ЛМУЮ в користь ОСОБА_3 861 гривень
матеріальної шкоди.

Стягнуто з Шевченківського відділу ДВС
ЛМУЮ в користь держави 214 грн. 60 коп.
судового збору.

Додатковим рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова від 19 вересня
2013 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції в частині
стягнення з Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції на користь ОСОБА_3 моральної
шкоди у розмірі 1000 грн. - відмовлено.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 15 жовтня 2012 року
оскаржив Шевченківський ВДВС.

В апеляційній скарзі посилається на те,
що на момент винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження,
станом на 15.12.2010 року, діяв Закон
України «Про виконавче провадження» в
редакції від 1999 року, яким
передбачалося надіслання копій
документів лише сторонам виконавчого
провадження а не органам, що здійснюють
реєстрацію майна або ведуть заборони
на його відчуження.

Згідно ст.39 Закону України «Про
виконавче провадження» в редакції від
1999 року, за заявою боржника державний
виконавець видає йому додаткові копії
постанови, про закінчення виконавчого
провадження, для її пред'явлення до
органу нотаріату та інших органів, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження для
зняття арешту з майна.

Тому ОСОБА_3 мала з»явитися у виконавчу
службу та отримати постанову про
закінчення виконавчого провадження
для пред»явлення в УДАІ ГУ МВСУ У
Львівській області.

Просить рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 15 жовтня 2012
року скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника Шевченківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Сеньків А.М. на підтримання
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
у межах доводів апеляційної скарги та
вимог заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 15 жовтня 2012 року скасуванню
з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції стягнув 861 гривню
матеріальної шкоди із Шевченківського
відділу Державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції на користь ОСОБА_3 у зв»язку із
неправомірними діями державного
виконавця цього відділу, який не
надіслав за належністю копії постанови
про закінчення виконавчого
провадження ВП №16797654 від 15.12.2010 року.

З такими висновками повністю
погодитися не можна із наступних
підстав.

Відповідно до положень ст.11 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» шкода, заподіяна державним
виконавцем фізичним чи юридичним
особам під час виконання рішення,
підлягає відшкодуванню у порядку
передбаченому законом, за рахунок
держави.

Згідно ч.2 ст.170 ЦК України, учасниками
цивільних відносин є фізичні особи та
фридичні особи, держава Україна,
Автономна республіка Крим,
територіальні громади, іноземні
держави та інші суб"єкти публічного
права. Держава набуває і здійснює
цивільні права та обов»язки через
органи державної влади у межах їхньої
компетенції, встановленої законом.

Як зазначено у п.10-1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди від 31
березня 1995 року із наступними змінами
та доповненнями, при вирішенні спору
про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної громадянинові незаконним
рішенням, діями чи бездіяльністю
органу державної влади, його
посадовими або службовими особами,
судам слід виходити з того, що
зазначений орган має бути відповідачем
по справі, якщо це передбачено
відповідним законом. Якщо ж
відповідним законом чи іншим
нормативним актом це не передбачено
або в ньому зазначено, що шкода
відшкодовується державою (за рахунок)
держави, то поряд з відповідним
державним органом суд має притягнути
як відповідача відповідний орган
Державного казначейства України.

Із матеріалів справи убачається, що
позивач пред'явила позов до
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, який є юридичною
особою, фінансується із Державного
бюджету України і має відповідні
рахунки в органах Державного
казначейства України.

Відповідно до положень ч.1 ст.33 ЦПК
України суд за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред»явлено
не до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача.

Позивач в суді першої інстанції не
скористалася своїм правом щодо
залучення до справи органу Державного
казначейства України, а суд в порушення
ч.4 ст.10 ЦПК України не попередив
сторону позивача про наслідки вчинення
або не вчинення таких процесуальних
дій.

Суд апеляційної інстанції під час
розгляду справи в апеляційному порядку
позбавлений можливості вчинення
процесуальних дій передбачених ч.1 ст.33
ЦПК України.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції від 15 жовтня 2012 року та
додаткове рішення цього суду від 19
вересня 2013 року в законні силі
перебувати не можуть, вони підлягають
скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволені позову ОСОБА_3

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313,
ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 15 жовтня 2012 року
скасувати та ухвалити нове рішення

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Шевченківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий :
Савуляк Р.В.

Судді:
Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.