Справа № 1716/2195/2012
Номер провадження 2/570/171/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2013 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Шубківської сільської ради Рівненського району, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради та державного акту на право власності на землю,

в с т а н о в и в :

У звязку з тим, що він, його мати ОСОБА_6 і брат ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.1997 року є власниками частини житлового будинку (по 1/8 частині кожний) № 7 по вул.Рівненській в с.Котів Рівненського району, зареєстрували в КП РОБТІ право власності на свої частини будинку, при їх зверненні до Шубківської сільської ради по питанню приватизації земельної ділянки, на якій знаходиться їх частина будинку, виявилося, що вся земельна ділянка для будівництва і обслуговування будинку площею 0,25 га перебуває у власності відповідача ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-РВ № 032653 від 30.10.2002 року, який видано на підставі рішення Шубківської сільської ради від 19 липня 2002 року № 24, і вважаючи, що рішення сільської ради і Державний акт порушують його права і права його матері і брата, позивач звернувся з позовом до суду і просить визнати незаконним та скасувати рішення Шубківської сільської ради від 19 липня 2002 року про передачу у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,368 га, що розташована в с.Котів по вул.Рівненській, 7 та визнати недійсним Державний акт, виданий відповідачу на підставі цього рішення.

В суді позивач ОСОБА_1 позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що він, його брат і мама успадкували після смерті батька по 1/8 частині вищевказаного будинку, зареєстрували своє право власності на будинок в КП РОБТІ. В 2010 році вирішив добудовувати будинок, поїхав в сільську раду дізнатися стосовно приватизації землі. В сільській раді йому повідомили, що вся земельна ділянка приватизована його дядьком, відповідачем у справі. Вважає, що рішення сільської ради і Державний акт, який виданий на імя відповідача порушує його права, права його матері і брата як співвласника будинку, оскільки маючи у власності частину будинку вони повинні мати і частину земельної ділянки відповідно до своєї частки в будинку. З цих причин вимушений звертатися до суду з даним позовом і просить його задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 позов також підтримав, вважає рішення сільської ради незаконним, оскільки воно порушило права інших співвласників будинку на користування земельною ділянкою. Відповідач знав, що йому належить не весь будинок, тому міг повідомити сільську раду про це. Батько позивача успадкував частину будинку, відповідно, до нього перейшло і право користування частиною земельної ділянки. Вважає, що позов є обгрунтованим, доведеним, тому просить його задоволити.

Представник відповідача - Шубківської сільської ради - ОСОБА_3 позов визнав і суду пояснив, що 19.07.2002 року у матері відповідача ОСОБА_8 за її заявою було вилучено земельну ділянку площею 0,40 га в с.Гориньград-2 і ця ж земельна ділянка була виділена її сину ОСОБА_4 Даючи виписку із рішення сільської ради для приватизації було допущено помилку і вказано, що земельна ділянка знаходиться не в с.Гориньград-2, а в селі Котів Рівненського району. Всім забудовникам в с.Котів в 1981 році НВО "Еліта" виділяло по 0,08 га землі для будівництва і обслуговування будинку. На даний час ОСОБА_4 приватизовано земельну ділянку площею 0,368 га, яка знаходиться в с.Котів по вул.Рівненській № 7. Позивач і треті особи, маючи у власності частину будинку, мають мати відповідну земельну ділянку для будівництва і обслуговування своєї частини будинку. Вважає, що Державний акт ОСОБА_4 виданий з порушенням діючого законодавства, так як не враховані інтереси інших співвласників, тому проти задоволення позову не заперечив.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав і суду пояснив, що в с.Котів у його баби Сістук Домахи Онуфріївни була земельна ділянка площею 0,40 га, яка потім перейшла до його матері ОСОБА_8, але доказів того у нього немає. В 1981 році батькові дали дозвіл на перебудову старого будинку в селі Котів, так як баба Сістук Домаха проживала з ними в с.Гориньград-2. В той час НВО "Еліта" для забудовників виділяло по 0,08 га землі для будівництва і обслуговування будинку. Він і брат успадкували незавершений будівництвом житловий будинок в с.Котів. Йому належить 5/8 частини будинку, а позивачу і третім особам разом 3/8 частини будинку. В 2002 році йому передали у приватну власність земельну ділянку в с.Котів, а рішення де вказано, що виділялась земельна ділянка в с.Гориньград-2 вважає підробленими. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнав і суду пояснив, що 27.03.1981 року Шубківська сільська рада надала дозвіл батькові відповідача на реконструкцію будинку в с.Котів на земельній ділянці площею 0,08 га. Після смерті ОСОБА_9 незавершений будівництвом будинок успадкували його сини. Відповідач скористався своїм правом на приватизацію земельної ділянки, так як його мати ОСОБА_8 відмовилась від земельної ділянки і вона виділилась її сину ОСОБА_4 В рішенні Шубківської сільської ради є орфографічна помилка. Просить відмовити у задоволенні позову, так як на момент видачі Державного акту на імя відповідача не було зареєстровано за позивачем і третіми особами право власності на частину будинку. Третя особа ОСОБА_6 суду пояснила, що вона прожила із свекрами 17 років. На виконання постанови Кабінету Міністрів України, з хуторів зносилися будинки. Їх сімї пропонували земельну ділянку в с.Біла Криниця, але оскільки у свекрухи був спадок в с.Котів, то вони вирішили будуватися саме в цьому селі. Фактично будинок в с.Котів будував свекор і її чоловік. Якої площі земельна ділянка була виділена для реконструкції будинку не памятає. Після смерті свекра, відповідач і її чоловік успадкували по 1/2 частині будинку. Після смерті чоловіка, вона, двоє дітей і свекруха успадкували по 1/4 частині спадкової частини будинку. Зараз у її власності і власності дітей є по 1/8 частині будинку (за кожним). Решта будинку перебуває у власності відповідача ОСОБА_4 Після смерті чоловіка, його брат повісив скрізь замки, перестав допускати її і дітей до будинку, зводив наклепи на них, тому вона заборонила дітям туди їздити. Вважає, що відповідач безпідставно приватизував всю земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, у них має бути частина земельної ділянки, тому просить позов задоволити.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про слухання справи. Від нього до суду надійшла заява про слухання справи за його відсутності. Вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Суд вважає за можливе справу слухати у відсутності третьої особи.

Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_10 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 липня 1994 року успадкував разом із своїм братом ОСОБА_4 (в рівних долях) ? частину незакінченого будівництвом житлового будинку № 7 по вул.Рівненській в с.Котів Рівненського району. Пізніше, відповідно до договору дарування від 01 березня 1996 року ОСОБА_10 і ОСОБА_4 прийняли в дар від своєї матері ОСОБА_8 іншу ? частину цього ж незавершеного будівництвом будинку, готовність якого на той час становила 46%. Таким чином, кожен із братів мав у своїй власності по ? частині будинку.

Після смерті ОСОБА_10, який помер 03 травня 1996 року, спадкоємцями його майна, зокрема ? частини житлового будинку № 7 по вул.Рівненській в с.Котів Рівненського району (готовність складала 68%), відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 червня 1997 року стали дружина ОСОБА_6 і сини ОСОБА_1 та ОСОБА_7, які успадкували по ? частині спадкового майна кожний. Ще ? частина спадщини залишилася відкритою для іншого спадкоємця. Як пояснили сторони в суді, цю ? частину спадкового майна успадкувала мати померлого ОСОБА_8 і потім цю частину подарувала своєму сину, відповідачу у справі, ОСОБА_4. Спадковий будинок був розташований на земельній ділянці, закріпленій за НВО "Еліта".

На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.1997 року позивач ОСОБА_11, його мати ОСОБА_6 і брат ОСОБА_7 09 липня 2009 року зареєстрували своє право власності на свої частини житлового будинку № 7 по вул.Рівненській в с.Котів Рівненського району (по 1/8 частині за кожним).

Крім того встановлено, що 30 жовтня 2002 року ОСОБА_4 отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-РВ № 032653 на земельну ділянку площею 0,368 га на території с.Котів Шубківської сільської ради з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку - 0,25 га і для ведення особистого селянського господарства - 0,118 га. Цей Державний акт було видано йому на підставі рішення Шубківської сільської ради від 19 липня 2002 року № 24.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Аналогічна норма була передбачена і в діючому на момент отримання Державного акту ОСОБА_4 Земельному кодексі України. Так, відповідно до ч.1 ст.30 Земельного Кодексу Української PCP 1990 pоку, який діяв на час успадкування позивачем частини будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Частина 2 вказаної статті передбачала, що при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих обєктів.

Оскільки позивачу, його матері і брату на праві власності належить частина житлового будинку № 7 по вул.Рівненській в с.Котів Рівненського району, то до них має перейти і частина земельної ділянки, необхідної для будівництва і обслуговування будинку, відповідно до їх частки в будинковолодінні.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

А ч.1 ст.393 ЦК України визначає, що правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Частина 2 ст.152 ЗК України встановлює, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю. Згідно п."г" ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Суд вважає, що рішення Шубківської сільської ради і Державний акт, виданий на імя ОСОБА_4 необхідно визнати недійсними, оскільки вони порушують права інших співвласників житлового будинку. Із наданих відповідачем документів вбачається, що його батькові ОСОБА_9 було дано дозвіл на будівництво житлового будинку в с.Котів на земельній ділянці площею 0,08 га, що підтверджується архівним витягом із рішення Рівненської районного ради від 08.04.1981 року № 133 та свідоцтвом на забудову садиби в сільських, населених пунктах, тоді як відповідачу ОСОБА_4 передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,25 га. Із оглянутих судом погосподарських книг сільської ради вбачається, що в с.Котів за бабою відповідача і його матірю рахувалось 0,25 га землі, тоді як в с.Гориньград-2 рахувалась земельна ділянка площею 0,40 га. Із оглянутих судом оригіналів рішень Шубківської сільської ради від 19.07.2002 року, копії яких долучені до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_4 передавалась у власність земельна ділянка площею 0,40 га в с.Гориньград-2 (рішення № 23). А рішенням № 24 припинялось право користування цією земельною ділянкою його матері ОСОБА_8 В Державному ж акті ОСОБА_4 вказано, що він виданий на підставі рішення сільської ради № 24. Тобто допущено ряд неправильностей і неточностей, що також є підставою для визнання рішення і Державного акту недійсними.

Оцінивши обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що в наявності є порушення прав позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим і доведеним, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 57, 59, 60, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.16, 21, 378, 393 Цивільного кодексу України, ст.ст.120, 152 ЗК України, ст.30 ЗК України 1990 року, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Шубківської сільської ради Рівненського району, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради та державного акту на право власності на землю - задоволити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Шубківської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 19 липня 2002 року про надання у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,368 га, що розташована по вул.Рівненській, № 7 в с.Котів Рівненського району Рівненської області.

Визнати недійсним та скасувати державний акт серії Ш-РВ № 032653 від 30 жовтня 2002 року, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,368 га, що розташована по вул.Рівненській, № 7 в с.Котів Рівненського району Рівненської області, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,118 га.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.