Справа № 318/835/13-ц
Номер провадження №2/318/186/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2013 р.

м.Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд
Запорізької області в складі

головуючого судді
Комишньої Н.І.

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Територіальної громади с.
Дніпровки Кам'янсько-Дніпровського
району

в особі Дніпровської сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими забудовами,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом, в якому вказує, що її
мати ОСОБА_2 володіла житловим будинком
АДРЕСА_1. Вказаний будинок мама
побудувала на виділеній їй земельній
ділянці. Позивач вказує, що земельна
ділянка розміром 0,32 га, на якій
розташований житловий будинок, була
передана матері у власність у 1995 році.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. Після її
смерті відкрилася спадщина, до складу
якої входить житловий будинок АДРЕСА_1
та земельна ділянка розміром 0,32 га.
Позивач зазначає, що право власності
на успадковану земельну ділянку вона
оформлює в нотаріальному провадженні,
однак оформити свої права на житловий
будинок не може. Позивач зазначає, що у
радянські часи, коли її мама будувала
будинок, не вимагалося реєстрації
права власності на будинок, який
збудовано в сільській місцевості.
Достатньою правовою підставою вважати
будинок своїм майном був запис у
погосподарській книзі. Позивач,
посилаючись на Інструкцію про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, яка затверджена
Наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31.01.1966
року, зазначає, що індивідуальні
будинки та домоволодіння в селах
реєстрації не підлягали . В селах після
закінчення будівництва робилися
тільки відповідні записи у
господарській книзі сільської ради та
відкривався особистий рахунок на ім'я
забудовника. Інших правовстановлюючих
документів чинне на той час
законодавство не вимагало. Позивач
вказує, що на підставі довідки з по
господарської книги нотаріуси
посвідчували правочини з нерухомістю,
видавали свідоцтва про право на
спадщину. Сучасне законодавство
вимагає для оформлення прав на
успадковане майно витяг з реєстру прав
на нерухоме майно, яке позивач отримати
не може, тому що свого часу
спадкодавець не зареєструвала за собою
право власності на нерухомість, яка
стала обов'язковою з набуттям чинності
нового ЦК. Колізія у законодавстві
унеможливлює отримання позивачем у
нотаріальному провадженні свідоцтва
про право на спадщину на житловий
будинок. Позивач підтверджує факти
неможливості оформити успадковане
право на будинок рішенням реєстратора
та листом державного нотаріуса від
25.04.2010 року. Позивач вважає, що її мати
побудувала будинок на відведеній їй з
цією метою земельній ділянці, тому є
власником будинку на достатній
правовій підставі. Просить суд визнати
за нею - ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з господарськими
забудовами, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач та його
представник не з'явилися, надали суду
заяви , в яких позовні вимоги
підтримали, просять суд задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав на адресу
суду заяву, в якій просить справу
слухати у відсутність представника. Не
має заперечень проти задоволення
позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України 1963
року спадкоємство здійснюється за
законом і за заповітом.

ОСОБА_2 заповіту не складала, тому
спадщина відкрилася за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК
України 1963 року спадкоємство за
законом має місце, коли і оскільки
воно не змінено заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК
України 1963 року, при спадкоємстві за
законом спадкоємцями першої черги є,
в рівних частках, діти (у тому числі
усиновлені), дружина і батьки
(усиновителі) померлого. До числа
спадкоємців першої черги належить
також дитина померлого, яка народилася
після його смерті.

ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом
укладення шлюбу серії НОМЕР_3.

Відповідно до свідоцтва про
смерть НОМЕР_4 ОСОБА_3 - чоловік
спадкодавця ОСОБА_2, помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Тому суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після
смерті ОСОБА_2

Відповідно до ст. 548 ЦК України
1963 року, для придбання спадщини
необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.
Не допускається прийняття спадщини
під умовою або з застереженнями.
Прийнята спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини.

Відповідно до довідки № 487 від 31.05.2012
року, яка видана виконавчим комітетом
Дніпровської сільської ради, ОСОБА_2
проживала за адресо.: АДРЕСА_1 до дня
своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з нею
проживала її донька ОСОБА_1 без
реєстрації.

Відповідно до ст. 525 ЦК України 1963 року,
часом відкриття спадщини визнається
день смерті спадкодавця, а при
оголошенні його померлим - день,
зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
1963 року , визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном.

Таким чином, суду надані належні
докази, які підтверджують факт
прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті
ОСОБА_2

Відповідно до листа завідуючої
Кам'янсько-Дніпровською державною
нотаріальною конторою Чайки Т.П. від
25.04.2010 року вх.. № 311202-14, свідоцтво про
право на спадщину після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 видане бути не може
у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів.

Відповідно до Державного акту на
право приватної власності на землю
серії НОМЕР_5, земельна ділянка
розміром 0, 32 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1, рішенням № 8-40
виконавчого комітету Дніпровської
сільської Ради від 18.04.1995 року передана
ОСОБА_2 у приватну власність.

Відповідно до довідки № 488 від 31.05.2012
року, яка видана виконавчим комітетом
Дніпровської сільської ради, згідно
записів погосподарської книги
Дніпровської сільської ради за 1974-2012
року головою домогосподарства та
земельної ділянки, які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до рішення реєстратора ТОВ
ЗМБТІ від 09.05.2012 року, за матеріалами
інвентаризаційної справи за адресою:
АДРЕСА_1, право власності на житловий
будинок не зареєстроване та
правовстановлюючі документи на нього
відсутні.

Таким чином суд погоджується з тим, що
оформити права на успадкований
житловий будинок АДРЕСА_1, який, згідно
до технічного паспорту, який
виготовлено 15.03.2012 року ТОВ ЗМБТІ,
збудований у 1967 році, ОСОБА_1 у
нотаріальному провадженні не може. У
зв'язку з тим, що суду доведено
належними доказами факт забудови та
володіння житловим будинком
спадкодавцем ОСОБА_2, суд приходить до
висновку про законність та
обґрунтованість вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. ст.ст.10, 11, 31, 209, 212, 214-215
ЦПК України, ст. 8, 41 Конституції
України, ст. ст. 16, 316, 328, ЦК України,
ст..ст. 525- 529, 549 ЦК УРСР,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Територіальної громади с. Дніпровки
Кам'янсько-Дніпровського району в
особі Дніпровської сільської ради
Кам'янсько-Дніпровського району
Запорізької області про визнання права
власності на житловий будинок з
господарськими забудовами -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок літ. А з
господарськими забудовами: літ. Б-
літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г -
гараж, літ. Д - вбиральня, № 1 - ворота, №
2, 3 - паркан, № 4 - свердловина, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Запорізької області
через Кам'янсько-Дніпровський районний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя
Н.І.
Комишня