АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/427/13Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Позарецька С.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2013 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМагди Л. Ф. , Трюхана Г. М.
при секретарі

БражнюкО.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном на окрему ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.11.2012 року у справі за заявою прокурора м. Черкаси в інтересах ОСОБА_7 до ДП «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої і невиплаченої заробітної плати, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року прокурор м. Черкаси в інтересах ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості» нарахованої і невиплаченої заробітної плати.

21 листопада 2012 року Придніпровським районним судом м.Черкаси видано судовий наказ, згідно з яким, з ДП «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості» на користь ОСОБА_7 стягнуто 2786, 93 грн.

Під час розгляду заяви встановлені порушення вимог чинного законодавства з боку підприємства, зокрема, - ст. 43 Конституції України, ст.ст. 1, 24, 25 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р., глави У11, в т.ч. ст. 115 КЗпП України щодо своєчасного одержання працівником винагороди за працю.

Враховуючи вказані порушення, суддя постановила окрему ухвалу в якій вказала за необхідне про викладені в ній порушення довести до відому Міністерству промислової політики України (03035. м. Київ, вул. Сурікова, 3) з метою їх усунення та недопущення в майбутньому.

В апеляційній скарзі Державне агентство України з управління державними корпоративними правами та майном, посилаючись на незаконність даної ухвали, порушує питання про її скасування.

Перевіривши законність оскаржуваної окремої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що у жовтні 2012 року прокурор м. Черкаси в інтересах ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ДП «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості» нарахованої та невиплаченої заробітної плати.

21 листопада 2012 року Придніпровським районним судом м.Черкаси видано судовий наказ, згідно з яким, з ДП «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості» на користь ОСОБА_7 стягнуто 2786, 93 грн.

При розгляді вищевказаної справи судом встановлені порушення вимог чинного законодавства з боку підприємства, зокрема, - ст. 43 Конституції України, ст.ст. 1, 24, 25 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р., глави У11, в т.ч. ст. 115 КЗпП України щодо своєчасного одержання працівником винагороди за працю, у зв'язку з чим виніс окрему ухвалу, про доведення до відому Міністерства промислової політики України про вказані порушення з метою їх усунення та недопущення в майбутньому.

Окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення.

Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

Причини та умови, що сприяли вчиненню порушення можуть полягати у неналежному виконанні посадовими особами обов'язків, перевищенні влади чи зловживанні нею, порушенні строків розгляду звернень, невжитті заходів реагування на заяви громадян тощо.

Указом Президента України від 9 грудня 2010 року № 1085/2010 постановлено утворити, серед інших, Державне агентство України з управління державними корпоративними правами та майном, реорганізувавши Міністерство промислової політики України.

Відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011р. №541/2011 «Про Положення про Державне агентство України з управління державними корпоративними правами та майном» Державне агентство України з управління державними корпоративними правами та майном є правонаступником Міністерства промислової політики України у частині реалізації державної політики щодо управління об'єктами державної власності.

Міністерство промислової політики України було припинено як юридичну особу 23.12.2011 року, про що було внесено відповідний запис до ЄДРПОУ .

Апелянт вважає, що при винесенні оскаржуваної ухвали, не встановлені обставини щодо порушення закону Міністерством промислової політики чи Агентством держмайна України як правонаступником згаданого Міністерства.

Вплив на діяльність підпорядкованих підприємств в частині дотримання керівниками цих підприємств законодавства про працю не входить до повноважень Агентства.

Придніпровський районний суд м. Черкаси у даній справі видав судовий наказ по суті заявлених вимог та стягнув з ДП «Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості» на користь ОСОБА_7 заробітну плату у розмірі 2786,93 грн.

Міністерство промислової політики України та Агентство держмайна України не згадувались ані в заяві прокурора міста Черкаси від 04.10.2012 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, ані у виданому судовому наказі від 21.11.2012.

Прокуратурою виявлені порушення трудового законодавства саме на ДП«Український державний науково-дослідний і проектний інститут легкої промисловості», тобто, на підприємстві яке є, по-перше, відповідачем по справі, по-друге, самостійним суб'єктом господарювання, а по-третє - роботодавцем, з яким позивачка перебувала у трудових відносинах.

Стаття 115 КЗпП України покладає обов'язок своєчасно виплачувати заробітну плату саме на роботодавця.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оплату праці» за порушення законодавства про оплату праці винні особи притягаються до дисциплінарної, матеріальної, адміністративної та кримінальної відповідальності згідно з законодавством.

Агентство держмайна України не мало жодних правовідносин з працівником відповідача, в інтересах якого прокуратурою подано відповідну заяву, і до компетенції Агентства законодавством не віднесено забезпечення трудових прав працівників підприємства-відповідача.

Агентство входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері управління об'єктами державної власності, в тому числі корпоративними правами держави.

Згідно зі статтею 35 Закону України «Про оплату праці» контроль за додержанням законодавства про оплату праці на підприємствах здійснюють Міністерство праці України та його органи; фінансові органи; органи Державної податкової інспекції; професійні спілки та інші органи (організації), що представляють інтереси найманих працівників. Вищий нагляд за додержанням законодавства про оплату праці здійснює Генеральний прокурор України та підпорядковані йому прокурори. Зазначені державні органи мають право одержувати від суб'єктів господарювання та найманих ними осіб інформацію, документи і матеріали та відвідувати місця здійснення господарської діяльності під час виконання трудової функції такими найманими особами.

Агентство (чи Міністерство) під перелік уповноважених осіб, визначених вказаною вище нормою Закону, не підпадає.

В оскаржуваній окремій ухвалі всупереч статті 211 ЦПК України не встановлено жодної з причин та умов, що сприяли вчиненню підприємством порушення.

Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розглядаючи справи, суд відповідно до статті 211 ЦПК має виявляти причини та умови, що сприяли вчиненню порушення закону, і постановляти щодо них окремі ухвали та направляти їх відповідним органам та особам, які повинні протягом місяця з дня одержання окремої ухвали повідомити суд, який її направив, про вжиті заходи.

З огляду на це, висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на достатніх доказах, що виявляють порушення закону при розгляді справи, та не можуть бути підставою для окремої ухвали, у зв'язку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала судді скасуванню.

Керуючись ст.ст. 211, 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном задовольнити.

Окрему ухвалу судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2012 року у даній справі скасувати.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :