Справа № 1321/3053/12
Головуючий у 1 інстанції: Фарина
Провадження № 22-ц/783/4608/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2013 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М.,
Тропак О.В.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 30 жовтня 2012 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про стягнення додаткових витрат на
утримання дитини, -

в с т а н
о в и л а:

16 жовтня 2012 року позивачка ОСОБА_3
звернулась до суду із вищезазначеним
позовом, посилаючись на те, що
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем по справі з 22.04.2004 року. За
час подружнього життя у них
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4,
яка проживає разом з нею і знаходиться
на її утриманні. Згідно медичного
висновку № 14 від 09.02.2012 року
Сокальської ЦРЛ дочка є
дитиною-інвалідом і перебуває на
диспансерному обліку з діагнозом:
ранній дитячий аутизм. Соціальна
дезадаптація. Так як дитина постійно
хворіє, перебуває на клінічному
диспансерному обліку, то потребує
постійних витрат на лікування.
Відповідач жодної участі у додаткових
витратах на лікування дитини не бере.
Просила суд стягувати з відповідача в
її користь на утримання дочки ОСОБА_4
кошти в розмірі 400 грн. щомісяця до
досягнення дитиною повноліття.

Оскаржуваним рішенням Сокальського
районного суду Львівської області від
30.10.2012 року позовні вимоги задоволено
частково.

Ухвалено стягнувати з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання
дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 200
(двісті) грн. щомісяця, починаючи з
16.10.2010 р. і до досягнення дитиною
повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 214
(двісті чотирнадцять) грн. судового
збору.

Рішення суду оскаржив відповідач
ОСОБА_2, вважає його незаконним та
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Судом не взято до
уваги його тяжке матеріальне
становище, оскільки він не працює, на
утриманні знаходяться непрацездатні
батьки, які потребують лікування. Крім
того, позивачка утримує державну
допомогу на дитину. Просить скасувати
рішення та ухвалити нове, яким у позові
відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2,
перевіривши матеріали справи, межі та
доводи скарги, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити,
виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Згідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Колегія суддів приходить до
переконання, що дане рішення районного
суду в основній його частині
відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України
той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у
додаткових витратах на дитину в разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» звернуто увагу
судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК
України участі в додаткових витратах
на утримання дитини, викликаних
особливими обставинами (розвитком її
здібностей, хворобою, каліцтвом тощо),
можна притягати лише батьків. У цих
випадках ідеться про фактично зазнані
або передбачувані витрати, тому їх
необхідно визначати у твердій грошовій
сумі.

Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
22 квітня 2004 року (а.с. 4), проте
проживають окремо, відповідач у своїх
батьків - у АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4
серія НОМЕР_1, виданого Жвирківською
селищною радою Сокальського району
Львівської області її батьком є ОСОБА_2
(а.с. 5).

З наявної в матеріалах справи довідки,
виданої виконкомом Жвирківської
селищної ради Сокальського району
Львівської області вбачається, що
ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю - ОСОБА_3
(а.с. 7), а відповідно й перебуває на її
утриманні.

Як вбачається з медичного висновку № 14
про дитину-інваліда від 09.02.2012 року,
ОСОБА_4 хворіє на ранній дитячий аутизм.
Соціальна дезадаптація (а.с. 6).

Районним судом встановлено, що
відповідач не працює, не
зареєстрованій як фізична
особа-підприємець, в нього на утриманні
перебувають непрацездатні батьки,
окрім того мати відповідача хворіє.

Разом з цим слід зазначити, що батьки
відповідача отримують пенсії.

Крім того, як вбачається з довідки №
02/113-519 від 21.02.2012 року Управління праці
та соціального захисту населення
Сокольської райдержадміністрації
відповідач ОСОБА_2, проживаючи в селі
Завишень з позивачкою, отримував
допомогу та компенсацію по догляду за
дитиною-інвалідом ОСОБА_4 з 07.02.2007 року
по 06.02.2012 року (а.с. 18).

На підставі викладеного, районний суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з
висновками районного суду, оскільки
суд ухвалив правильне по суті і
справедливе рішення, дійшовши його на
основі з'ясованих обставин, на які
сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, з дотриманням норм
матеріального й процесуального права.

Проте, районний суд ухвалюючи
зазначене рішення допустив помилку та
визначив у резолютивній його частині
стягувати з відповідача додаткові
витрати, починаючи з 16.10.2010 року, а не з
2012 року, як того вимагає ст. 191 СК
України, оскільки саме 16.10.2012 року
ОСОБА_3 пред'явлено даний позов.

Оскільки специфіка розгляду справ в
суді апеляційної інстанції не дозволяє
суду апеляційної інстанції виправити
цю помилку, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції в цій
частині, в силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підлягає зміні із зазначенням дати з
якої починати стягнення - замість «з
16.10.2010 року» на «з 16.10.2012 року».

Будь яких інших належних та допустимих
доказів для спростування рішення суду
першої інстанції, передбачених
статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали
доказове значення та заслуговували на
увагу, чи порушень норм процесуального
права, які можуть бути підставою для
скасування або зміни рішення,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України,
апелянтом не представлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 2 ст. 305, ч. 1 п. 3
ст. 307, ч. 1 п. 3 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.
ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,
-

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду
Львівської області від 30 жовтня 2012 року
в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь
ОСОБА_3 додаткових витрат на утримання
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 200
грн. щомісяця, починаючи з 16.10.2010 року і
до досягнення дитиною повноліття -
змінити, зазначивши дату з якої
починати стягнення - замість «з 16.10.2010
року» на «з 16.10.2012 року».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Мацей М.М

Тропак О.В.