Справа № 2-4032/11
Провадження №2/761/1310/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

22 липня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Голік Н.О.

при секретарі: Ксендзюк
О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом
Національного університету оборони
України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа:
Орган опіки та піклування
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації, про виселення
із гуртожитку,

ВСТАНОВИВ:

Національний університет оборони
України звернувся до суду з позовом
доКулик Юрія Віталійовича, ОСОБА_2, в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа: Орган опіки та піклування
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації, про виселення
із гуртожитку, а саме: кімнати АДРЕСА_2,
без надання іншого жилого приміщення в
гуртожитку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1
та члени його сім'ї самоправно зайняли
спірну кімнату в гуртожитку
Національного університету оборони
України та без достатніх на те правових
підстав продовжують утримувати її не
оплачуючи при цьому комунальні
послуги. Раніше спірна кімната була
самоправно зайнята батьком ОСОБА_2 -
ОСОБА_7. В подальшому, рішенням житлової
комісії Центрального апарату
Міністерства оборони України від 09.10.03
року №11 ОСОБА_7 на склад сім'ї (в т.ч. і на
дочку - ОСОБА_2) розподілено трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1, на яку згідно з
рішенням Солом'янської районної у м.
Києві державної адміністрації від 14.11.03
року №1387 отримано ордер №01728. Після
отримання трикімнатної квартири
АДРЕСА_1, ОСОБА_2 не звільнила
гуртожиток, та її чоловік ОСОБА_1 без
дозволу вселився в спірну кімнату
гуртожитку та продовжує проживати без
достатніх на те правових підстав.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити, проти
винесення заочного рішення по справі
не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5
в судове засідання не з'явились, про
день, час та місце слухання справи
повідомлялись належним чином, тому суд,
відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає
за можливе слухати справу в його
відсутність на підставі наявних
матеріалів справи, постановивши заочне
рішення.

Представник третьої особи: Орган опіки
та піклування Шевченківської районної
в місті Києві державної адміністрації,
в судовому засіданні просили вимоги
позивача залишити без задоволення.

Дослідивши зібрані в справі докази,
вислухавши думку представника
позивача та третьої особи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ст. 127 ЖК України та
п. 2 розділу 1 примірного положення «Про
гуртожитки», гуртожитки призначаються
для проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання.

Судом встановлено, що гуртожиток
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п.п.1.2.,1.3. Положення про
гуртожитки Національного університету
оборони України, затвердженого Наказом
начальника Національного університету
оборони України від 27.02.2010 року №52,
гуртожитки університету призначаються
для тимчасового проживання
військовослужбовців змінного складу
університету та членів їх сімей на
період навчання в університеті;
забороняється заселення гуртожитків
особами, що не мають відношення до
Національного університету оборони
України або не пов'язаних із
забезпеченням навчально-виховного
процесу, освітньої та наукової
діяльності університету.

Відповідно до
п.п.3.1.-3.3.,6.1.вищезазначеного Положення
про гуртожитки Національного
університету оборони України, вселення
в гуртожитки військовослужбовців
(працівників) університету
здійснюється завідувачем гуртожитку
або особою, що його заміняє на підставі
укладеного договору про надання
житлової площі в гуртожитку. Вселення в
жилі приміщення гуртожитку членів
сім'ї не зазначених у договорі
допускається з письмового дозволу
заступника начальника університету з
логістики-начальника логістики з
укладенням додаткового договору. Жила
площа в гуртожитку не підлягає обміну,
розподілу, приватизації, бронюванню та
здачі в оренду (передачі) іншим особам.
Військовослужбовці (працівники) та
члени їх сімей зобов'язані в
двотижневий термін звільнити житлові
приміщення в гуртожитку університету у
випадках, зокрема, надання службового
житла, отримання (придбання) житла для
постійного проживання тощо (а.с.57-60).

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачіОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, та
членів їх сім'ї, проживають в кімнаті
АДРЕСА_2.

Раніше спірна кімната була зайнята
батьком ОСОБА_2 - ОСОБА_7.

Відповідно до листа Київського
квартирно-експлуатаційного управління
Міністерства оборони України від 01.02.2006
року №303/25/6-74, повідомлено, що Рішенням
житлової комісії Центрального апарату
Міністерства оборони України від 09.10.03
№11 полковнику запасу ОСОБА_7 на склад
сім'ї чотири особи (він, дружина -
ОСОБА_8, дочка - ОСОБА_2, син - ОСОБА_9)
розподілена трикімнатна квартира
АДРЕСА_1, на яку згідно з рішенням
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації від 14.11.03 р.
№1387 він отримав ордер №01728 (а.с.71).

Крім того, ОСОБА_7 17.11.2008 року НАО
України було надіслано попередження
№167/9/717/3302 про проведення роботи по
виселенню з гуртожитків мешканців, які
проживають у них безпідставно, та
повідомлено про необхідність
звільнення займаного приміщення:
кімнату АДРЕСА_2, у випадку, якщо жиле
приміщення не буде звільнено
добровільно, ОСОБА_7 буде виселено у
судовому порядку (а.с.73).

Після отримання трикімнатної квартири
АДРЕСА_1,ОСОБА_7 звільнив кімнату в
гуртожитку, а ОСОБА_2 не звільнила
кімнату в гуртожитку, а продовжила
проживати разом із сім'єювкімнаті
АДРЕСА_2 гуртожиткубез достатніх на те
правових підстав.

Відповідно до Акту обстеження
житлової кімнати, затвердженого 18.08.2010
року ТВО начальника відділу
експлуатації та ремонту фондів,
адміністрацією гуртожитку
Національного університету оборони
України обстежено житлову кімнату
АДРЕСА_2, та встановлено, що у
зазначеній кімнаті проживають ОСОБА_1,
його дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.9).

14.09.1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено шлюб, запис №1206, після
укладення шлюбу дружині присвоєно
прізвище - ОСОБА_2, що підтверджується
Свідоцтвом про укладення шлюбу серії
НОМЕР_1 від 14.09.1996 року (а.с.67). ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 мають дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4
(а.с.19).Відповідно до Свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 від 04.06.1992 року,
ОСОБА_5, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.67).

Відповідачі з членами сім'ї проживають
у житловій кімнаті АДРЕСА_2.

Згідно Довідки Національного
університету оборони України, від
17.06.2010 року №182/4/611, вказано, що ОСОБА_1 не
навчався, не працював та військову
службу в Національному університеті
оборони України не проходив (а.с.10).

Згідно Довідки Національного
університету оборони України, від
15.02.2012 року №182/4/125, вказано, що ОСОБА_7 не
навчався, не працював та військову
службу в Національному університеті
оборони України не проходив (а.с.77).

Згідно Довідки Національного
університету оборони України, від
15.02.2012 року №182/4/124, вказано, що ОСОБА_2 не
навчалася, не працювала та військову
службу в Національному університеті
оборони України не проходила (а.с.78).

Згідно Довідки Національного
університету оборони України, від
15.02.2012 року №182/4/123, вказано, що ОСОБА_14
не навчався, не працював та військову
службу в Національному університеті
оборони України не проходив (а.с.79).

Крім того, відповідно до відомостей
адресно-довідкового бюро Головного
управління МВС України, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2
зареєстрованими не значаться, а ОСОБА_14
по Києву та області зареєстрованим не
значиться (а.с.14).

Відповідно до Акту обстеження
житлово-побутових умов дитини від
31.10.2012 року, комісія в складі головного
спеціаліста-юрисконсульта ССД ШРДА,
головного спеціаліста відділу
соціально-правового захисту ССД ШРДА,
обстежила житлово-побутові умови
дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_2; батько
- ОСОБА_1, мати - ОСОБА_2, брат - ОСОБА_3,
брат - ОСОБА_5 Мати - ОСОБА_2 з 07.08.2012 року
виписана (знята) з реєстраційного
обліку квартири АДРЕСА_1, батько -
ОСОБА_1 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_3 (а.с.89).

Згідно з п. 14 Примірного положення «Про
студентський гуртожиток вищого
навчального закладу», затвердженого
наказом Міністерства освіти і науки
України від 13.11.2007 року №1004, проживання
в студентських гуртожитках сторонніх
осіб, розміщення підрозділів вищого
навчального закладу, а також інших
організацій забороняється.

Відповідно до п. 44 розділу VІІ
Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого Постановою Ради
Міністрів УРСР від 03.06.1986 року,
громадян, які самоправно зайняли жилу
площу у гуртожитку, виселяють без
надання їм іншого жилого приміщення.

Статтею 109 ЖК України передбачено, що
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
встановлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Згідно вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази, речові докази і висновки
експертів. Суд приймає до розгляду лише
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Посилання відповідача ОСОБА_1 в
письмовому запереченні на те, що він
разом з сім'єю проживають на підставі
рішення колишнього начальника
Національної академії оборони України
ще з 2004 року, та оскільки у сімї низький
рівень доходів, відповідачі не мають
можливості знімати житло, судом до
уваги не приймаються, оскільки
відповідачами не надано належних
доказів на підтвердження законних
підстав проживання в кімнаті
гуртожитку.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_1 на
пропущення строку позовної давності,
то судом встановлено, що попередження
про виселення та звільнення приміщення
мешканцями спірної кімнати гуртожитку
було надіслане 17.11.2008 року батьку
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7, а отже
позивач звернувся в межах строку
позовної давності.

Право особи на житло в Україні
гарантується статтею 47 Конституції
України.

Це право реалізується особами
відповідно до правового механізму,
закріпленого чинним законодавством,
зокрема ЦК України, ЖК Української РСР
та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами першою, третьою статті 9 ЖК
Української РСР передбачено, що
громадяни мають право на одержання у
безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи
громадського житлового фонду або в
будинках житлово-будівельних
кооперативів.

Однією з форм реалізації права
громадян на житло, зокрема робітників,
службовців, студентів, учнів, а також
інших громадян у період роботи або
навчання є надання їм для проживання
гуртожитків (статті 127, 128 ЖК
Української РСР).

Правове регулювання користування
громадянами гуртожитками здійснюється
відповідно до положень Глави 4 Розділу
ІІІ ЖК Української РСР, Примірного
положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради
міністрів Української РСР від 3 червня
1986 р. №208.

Відповідно до ч.2 ст. 128 ЖК Української
РСР жила площа в гуртожитку надається
за спільним рішенням адміністрації
підприємства, установи, організації чи
органу кооперативної або іншої
громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
і комітету комсомолу.

На підставі рішення про надання жилої
площі в гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу (ст. 130 ЖК Української
РСР).

Такий же порядок надання жилої площі в
гуртожитку встановлений і у пунктах 9, 10
Розділу ІІ Примірного положення про
гуртожитки.

Отже, відповідно до вказаних норм
житлового законодавства, єдиною
підставою для вселення, зайняття
житлової площі громадянином у
гуртожитку, є спеціальний ордер, що
видається власником гуртожитку
(повноважним органом управління
юридичної особи) на підставі
прийнятого ним та профспілковим
органом (у разі наявності такого на
підприємстві, установі, організації)
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку.

У випадку відсутності такого ордеру в
громадянина не виникає право на
вселення до гуртожитку, а тому будь-які
його дії з вселення та проживання в
гуртожитку є такими, що не відповідають
вимогам закону.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК Української
РСР, пункту 44 Примірного положення про
гуртожитки, без надання іншого жилого
приміщення виселяються особи, які
самоправно зайняли жиле приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЖК України, п. 2
Примірного положення про гуртожитки,
для проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання
можуть використовуватись гуртожитки.

Як було зазначено вище підставою для
вселення особи в жиле приміщення в
гуртожитку є ордер, який видається
адміністрацією підприємства, установи,
організації на підставі спільного
рішення адміністрації підприємства,
установи, організації та відповідного
профспілкового комітету.

Відповідно до пункту 11 Примірного
положення про гуртожитки, жила площа в
гуртожитках надається в порядку
черговості, що визначається
адміністрацією підприємства, установи,
організації та профспілковим
комітетом.

Тобто, ордер на житлове приміщення в
гуртожитку видається адміністрацією
підприємства, установи, організації на
підставі спільного рішення
адміністрації підприємства, установи,
організації чи органу кооперативної
або іншої громадської організації та
відповідного профспілкового комітету
виключно для проживання робітників,
службовців, студентів, учнів, а також
інших громадян у період роботи або
навчання.

Як встановлено в судовому
засіданнікімнатаАДРЕСА_2 не надавалась
відповідачам в зв'язку з трудовими
відносинами, ні як жиле приміщення на
підставі ордеру, як передбачено ст. 58 ЖК
України. У добровільному порядку
відповідачі не звільняють займану
площу та проживають у кімнаті без
законних підстав.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
кодексу.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, оскільки відповідачі не
перебувають із позивачем у трудових
відносинах чи навчанні; у спірному
гуртожитку не зареєстровані;
користуються спірним житловим
приміщенням без договору оренди;
рішення про надання їм спірної кімнати
в порядку ст. ст. 128, 129 ЖК України не
приймалось; ордер на вселення у житлове
приміщення не видавався, вважає, що
відповідачі займають спірну кімнату в
гуртожитку без законних підстав, а тому
підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
щодо виселенняОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
та членів їх сім'ї, з кімнати АДРЕСА_2,
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України,
відповідачіОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5
зобов'язаний відшкодувати позивачу
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 45,50 грн.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст. 10, 11, 88, 169, 212 215, 223, 224-226, 294 ЦПК
України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Національного університету
оборони України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5,
третя особа: Орган опіки та піклування
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації, про виселення
із гуртожитку, - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
та членів їх сім'ї, з кімнати АДРЕСА_2
гуртожитку, за адресою: АДРЕСА_2, без
надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5
судові витрати у сумі 45,50 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: