Справа №784/4609/13 02.12.2013 02.12.2013 02.12.2013
Провадження №22-ц/784/3633/13
Суддя суду першої інстанції
Доповідач апеляційного суду
Ухвала

Іменем України

02 грудня 2013 року
місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Шолох З.Л., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання
Орельською Н.М.,

за участі: позивача ОСОБА_3 та її
представника ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5 та його
представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення
Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 30 вересня 2013
року, додаткове рішення цього ж суду
від 04 жовтня 2013 року, ухвалених за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, відділу
Держземагентства у Жовтневому районі
Миколаївської області, треті особи, які
не заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору - Державна інспекція
сільського господарства в
Миколаївській області, Пересадівська
сільська рада Жовтневого району
Миколаївської області, про визнання
недійсними державних актів на право
приватної власності на землю та
скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 пред'явила
позов до ОСОБА_5, в якому просила
зобов'язати останнього не чинити
перешкоди у проведенні відновлення
межі, яка поділяє їх земельні ділянки,
відновити межу у відповідності з
даними земельно-кадастрової
документації та визнати недійсними
державні акти на право приватної
власності на землю, видані на ім'я
ОСОБА_7.

В позові зазначала, що вона є
користувачем земельної ділянки,
розташованої в АДРЕСА_1, переданої їй
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, які розташовані за
вищевказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_5 є користувачем
суміжної земельної ділянки,
розташованої в АДРЕСА_2, який
самовільно переніс межу, захопивши
частину її земельної ділянки.

Посилаючись на те, що у 2011 році комісією
було встановлено, що фактичний розмір
земельної ділянки відповідача не
відповідає розмірам земельної ділянки,
зазначеним на плані зовнішніх меж,
просила позов задовольнити.

В подальшому, позивач уточнила позовні
вимоги та остаточно просила визнати
недійсними державні акти на право
приватної власності на землю та
скасувати їх державну реєстрацію,
посилаючись на те, що був порушений
порядок передачі земельних ділянок у
власність ОСОБА_7, оскільки вони видані
Пересадівською сільською радою
Жовтневого району Миколаївської
області безпідставно, тобто без
відповідного рішення ради. В іншій
частині позовні вимоги просила
залишити без розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду
Миколаївської області від
26 червня 2013 року позовні вимоги в
частині зобов'язання ОСОБА_5 не чинити
перешкоди у проведенні відновлення
межі, яка поділяє земельні ділянки по
АДРЕСА_1, а також відновлення межі у
відповідності з даними
земельно-кадастрової документації
залишено без розгляду.

Наступною ухвалою того ж суду від 16
вересня 2013 року до участі у справі в
якості співвідповідача залучено
відділ Держземагентства у Жовтневому
районі Миколаївської області.

Рішенням Жовтневого районного суду
Миколаївської області від
30 вересня 2013 року позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі.
Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на землю від
25 січня 1995 року, сері МК №10586,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю №251 та скасовано
його державну реєстрацію.

Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на землю від
25 січня 1995 року, сері МК №10587,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю №252 та скасовано
його державну реєстрацію.

Додатковим рішенням цього ж суду від 04
жовтня 2013 року вирішено питання щодо
розподілу судових витрат у справі.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_3 114 грн. 70 коп.
судового збору.

Не погодившись з висновками суду
першої інстанції, представник
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6, подав на
це рішення апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати й ухвалити нове
рішення про відмову у позові.

Скаргу обґрунтовував невідповідністю
висновків суду обставинам справи та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржене рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Вирішуючи спір таким чином, як
викладено в оскарженому судовому
рішенні, районний суд виходив з того, що
порушене право позивача підлягає
захисту у обраний останнім спосіб.

З таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
оскільки він відповідає фактичним
обставинам справи.

Земельні відносини регулюються
Конституцією України, ЗК України, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Ст.17 ЗК України (в редакції, яка діяла на
час виникнення спірних правовідносин),
передбачено, що передача земельних
ділянок у колективну та приватну
власність провадиться Радами народних
депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки.

Порядок та підстави безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами, визначений ст.17 ЗК (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин), відповідно до
якої громадяни, заінтересовані у
передачі їм у власність земельних
ділянок із земель запасу, подають заяву
про це до сільської, селищної, міської,
а у разі відмови - до районної, міської,
в адміністративному підпорядкуванні
якої є район, Ради народних депутатів
за місцем розташування земельної
ділянки. У заяві зазначаються бажані
розмір і місце розташування ділянки,
мета її використання і склад сім'ї.

Відповідна Рада народних депутатів
розглядає заяву і у разі згоди
передати земельну ділянку у власність
громадянину замовляє землевпорядній
організації розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
сільською (селищною) Радою народних
депутатів, з районними (міськими)
землевпорядним, природоохоронним і
санітарним органами, органом
архітектури і подається до районної
(міської) Ради народних депутатів для
прийняття рішення про передачу
громадянину земельної ділянки у
власність.

Передача у власність земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними, міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки для: ведення селянського
(фермерського) господарства у розмірі
згідно з ст.52 цього Кодексу; ведення
особистого підсобного господарства у
розмірі згідно з ст.56 цього Кодексу;
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), садівництва,
дачного і гаражного будівництва у
розмірах згідно із ст.ст.57 і 67 цього
Кодексу.

Зазначені земельні ділянки
передаються у власність на підставі
заяви громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо).

Відповідно до ст.23 ЗК право власності
або право постійного користування
землею посвідчується державними
актами, які видаються і реєструються
сільськими, селищними, міськими,
районними Радами народних депутатів

Отже, підставою набуття права на землю
є рішення органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування, з
подальшим оформленням відповідних
правовстановлюючих документів.

В свою чергу, державні акти на право
власності на земельні ділянки є
документами, що посвідчують право
власності й видаються на підставі
відповідних рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.
У спорах, пов'язаних із правом
власності на земельні ділянки,
недійсними можуть визнаватися як
зазначені рішення, на підставі яких
видано відповідні державні акти, так і
самі акти на право власності на
земельні ділянки. Визнання недійсними
державних актів на право власності
вважається законним, належним та
окремим способом поновлення порушених
прав у судовому порядку.

При цьому, власник земельної ділянки
або землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених
законом, способів.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Пересадівської сільської
ради Жовтневого району Миколаївської
області від 02 липня 2012 року за №6 «Про
безкоштовну передачу земельної
ділянки у власність та надання дозволу
на виготовлення технічної
документації щодо передачі земельної
ділянки у власність», передано
безкоштовно у власність ОСОБА_3
земельну ділянку, розташовану в
АДРЕСА_1, загальною площею 0.20 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд та надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою про передачу земельної
ділянки у власність.

Власником суміжної земельної ділянки
була ОСОБА_7, яка 25 січня 1995 року
отримала державні акти на право
приватної власності на землю, зокрема,
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, площею 0.25 га в межах
території Пересадівської сільської
ради Жовтневого району Миколаївської
області та для ведення підсобного
господарства, площею 0.20 га в межах
території Пересадівської сільської
ради Жовтневого району Миколаївської
області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Після її
смерті, Жовтневою державною
нотаріальною конторою заведено
спадкову справу №193/2012.

ОСОБА_5 в установлений законом
шестимісячний строк подав до державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини, а ОСОБА_9 - заяву
про відмову від спадкового майна (його
частки), яке залишилось після смерті її
матері ОСОБА_7

З копій спірних державних актів на
право приватної власності на землю
убачається, що підставою їх видачі
зазначено рішення ІІ сесії ХХІІ
скликання Пересадівської сільської
ради від 26 липня 1994 року.

Втім, з довідки архівного відділу
Жовтневої районної державної
адміністрації Миколаївської області
від 21 червня 2013 року слідує, що в
документах Пересадівської сільської
ради народних депутатів Жовтневого
району Миколаївської області за 1994 рік
відсутні протокол та рішення від 26
липня 1994 року. Однак є протокол та
рішення вищезазначеної ради від 26
липня 1994 року І сесії ХХІІ
скликання. Дата проведення ІІ сесії
ХХІІ скликання Пересадівської
сільської ради зазначена 26 квітня 1995
року. При цьому, в рішеннях
вищезазначених сесій відсутнє рішення
про виділення земельної ділянки
ОСОБА_7 (а.с.135).

Таким чином, установивши відсутність
рішення, на підставі якого повинні були
видаватися оскаржувані державні акти
на право приватної власності на землю,
районний суд, урахувавши зазначені
положення закону, дійшов вірного та
обґрунтованого висновку про визнання
недійсними державних актів на право
приватної власності на землю та
скасування державної реєстрації.

Такий висновок також узгоджуються з
матеріалами справи та відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права.

До того ж, з акту обстеження земельних
ділянок по АДРЕСА_1 вбачається
невідповідність розмірів зазначених
на плані зовнішніх меж, фактичному
використанню земельної ділянки, а
фактична площа використання земельної
ділянки ОСОБА_3 складає 0.17 га замість
необхідних 0.20 га. Вказане також є
достатньої підставою вважати, що
права позивача, як землекористувача,
порушені.

За такого, права ОСОБА_3 підлягають
захисту саме у обраний нею спосіб
захисту, оскільки вказані державні
акти на право власності на земельну
ділянку, були видані з порушенням
діючого на той час законодавства.

Отже, з урахуванням вказаних норм,
колегія суддів не знаходить підстав
для задоволення апеляційної скарги та
вважає, що судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги про неправильне
застосування норм матеріального права
і порушення норм процесуального права
безпідставні.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6 відхилити,
а рішення Жовтневого районного суду
Миколаївської області від 30 вересня 2013
року та додаткове рішення цього ж суду
від 04 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: