Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1337/13-ц
Провадження №: 2/332/2230/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 грудня 2013 р.
м.
Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя в
складі: головуючого судді Ретинської
Ю.І., при секретарі Івановій Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Запорізького міжрайонного
екологічного прокурора в інтересах
держави до Запорізької міської ради,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 служби
Запорізького міського управління
юстиції про визнання недійсним
рішення, визнання недійсним виданого
на його підставі державного акту на
право власності на землю, визнання
недійсним договору купівлі-продажу
землі, скасування реєстрації права
власності та повернення земельної
ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Запорізький міжрайонний екологічний
прокурор, діючи в порядку ст.361 Закону
України «Про прокуратуру», звернувся
до суду із зазначеним позовом, який в
подальшому було уточнено, посилаючись
на наступне. Проведеною Запорізькою
міжрайонною екологічною прокуратурою
перевіркою встановлено, що рішенням
тридцять четвертої сесії п'ятого
скликання Запорізької міської ради від
30.09.09 №76/327 ОСОБА_2 надано у власність
земельну ділянку площею 0,1000 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка),
яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Зазначене рішення Запорізької міської
ради від 30.09.09 №76/327 прийнято всупереч
вимогам чинного законодавства. Так,
земельна ділянка, яка використовується
ОСОБА_2 на підставі Державного акту на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ №847781, розташована в
водоохоронній зоні затоки р. Дніпро та
знаходиться в 100-метровій смузі від
урізу води.

Окрім цього, рішенням Запорізької
міської ради №76/327 від 30.09.09 ОСОБА_2
передано спірну земельну ділянку для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, проте відповідно до
ст. 61 Земельного кодексу України та ст.
89 Водного кодексу України, у
прибережних захисних смугах уздовж
річок забороняється будівництво
будь-яких споруд (крім гідротехнічних,
гідрометричних та лінійних).

У зв'язку із чим позивач просить
визнати рішення Запорізької міської
ради №76/327 від 30.09.09 недійсним, а з
урахуванням того, що державний акт на
право власності на земельну ділянку
виданий ОСОБА_2 на підставі незаконного
рішення, цей акт позивач також просить
визнати недійсним.

Водночас, ОСОБА_2 після отримання ним
державного акта на право власності на
спірну земельну ділянку відчужив її
ОСОБА_3 (договір купівлі-продажу
земельної ділянки №2172 від 01.06.2010).

Позивач вважає зазначений правочин
щодо відчуження земельної ділянки
таким, порушує публічний порядок, а
тому відповідно до ст. 228 Цивільного
кодексу України є нікчемним, у зв'язку
із чим просить визнати зазначений
договір недійсним, відповідно
скасувати запис № 1671828 від 16.07.13 про
реєстрацію за ОСОБА_3 права власності
на спірну земельну ділянку та
повернути її до комунальної власності
в особі територіальної громади.

В судовому засіданні прокурор просив
задовольнити позов у повному обсязі з
підстав, наведених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на пропуск
позивачем строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву
про розгляд справи у його відсутності.
Просить відмовити в задоволенні
позовних вимог у зв'язку із пропуском
строку позовної давності.

Представник відповідача Запорізької
міської ради та представник
відповідача ОСОБА_4 служби
Запорізького міського управління
юстиції в судове засідання не
з'явилися.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини та
відповідні їм правовідносини, суд
прийшов до висновку, що позов прокурора
не підлягає задоволенню з
нижченаведених підстав.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні
рішенням Запорізької міської ради №
76/327 від 30.09.2009 року ОСОБА_2 надано у
власність земельну ділянку площею 0,1000
га (кадастровий номер :02:002:0226) для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівлі і споруд (присадибна ділянка),
яка розташована по АДРЕСА_2 (а.с.35-36 т.1).
На підставі вищезазначеного рішення
ОСОБА_2 виданий державний акт на право
власності на вищезазначену земельну
ділянку ЯИ № 847781 (а.с.37 т.1).

Рішення, яке прокурор просить визнати
недійсним прийнято 30.09.2009 року.

Згідно ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Стаття 257 ЦК України встановлює
загальну позовну давність тривалістю у
три роки. Тобто позовна давність по
даному предмету спору (рішенню)
становить три роки і закінчилася 01.10.2012
року.

В позовній заяві прокурор, як підставу
пропуску строку позовної давності,
зазначає створення Запорізької
міжрайонної екологічної прокуратури
04.10.2011 року і, що про це порушення
прокуратурі стало відомо лише 15.01.2013
року за завданням Дніпровської
екологічної прокуратури.

З цим доводом позивача суд не може
погодитися виходячи з наступного.

Згідно ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.1 ст.116 ЗК України підставою
набуття права власності на землю є
рішення органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Пункт 34 ст.25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
відносить вирішення земельних
відносин виключно до компетенції ради.

Пункт 8 ст.33 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» відносить
підготовку висновків щодо надання або
вилучення в установленому законом
порядку земельних ділянок, що
проводиться органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування
до повноваження виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад. В
даному випадку до повноваження
виконавчого комітету Запорізької
міської ради.

Згідно ст.9 Закону України «Про
прокуратуру» прокурори областей, міст
Києва і Севастополя, районні,
міжрайонні, міські та інші прирівняні
до них прокурори, їх заступники мають
право брати участь у засіданнях Рад
відповідного рівня, їх виконавчих
комітетів, інших органів місцевого
самоврядування.

Тобто, до повноважень прокурора
віднесено прийняття участі у
засіданнях органів місцевого
самоврядування, що на думку суду,
передбачено законодавцем, як
можливість своєрідного контролю за
законністю рішень, які приймають ці
органи.

Згідно ст.1 Закону України «Про
прокуратуру» прокурорський нагляд за
додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Суду не було надано доказів того, що
прокурор, в даному випадку прокурор
міста Запоріжжя, як підпорядкований
Генеральному прокуророві України, був
відсутній при підготовці та прийнятті
оскаржуваного рішення.

Отже, створення Запорізької
міжрайонної екологічної прокуратури
лише 04.10.2011 року і отримання завдання
щодо оскарження вищезазначеного
рішення лише 15.01.2013 року не є поважною
підставою для поновлення пропущеного
строку позовної давності.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленої до
винесення ним рішення.

Відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем
ОСОБА_2 надані заяви про застосування
строку позовної давності (а.с. 43-47 т. 2).
Представник відповідача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 в судовому засіданні з цих же
підстав просив відмовити у задоволенні
позову.

Згідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

На підставі вищенаведеного суд
приходить до висновку про необхідність
відмовити в задоволенні позовних вимог
щодо визнання недійсним рішення
Запорізької міської ради № 76/327 від
30.09.2009 року про надання ОСОБА_2 у
власність земельну ділянку площею 0,1000
га (кадастровий номер :02:002:0226) для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівлі і споруд (присадибна ділянка),
яка розташована по АДРЕСА_2 та
державного акту на право власності на
вищезазначену земельну ділянку ЯИ №
847781 року, у зв'язку зі спливом позовної
давності.

Щодо позовних вимог про визнання
договору купівлі продажу
вищезазначеної земельної ділянки № 2172
від 01.06.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, то
у відповідності до ст.204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Недійсність даного правочину прямо не
встановлена законом і він не визнаний
судом недійсним.

На підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

У відзиві на позовну заяву
відповідачем ОСОБА_3 було заявлено
клопотання про зняття усіх засобів
забезпечення позову.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує,
в т.ч., питання, чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову. Оскільки суд прийшов до
висновку про необхідність відмови в
задоволенні позову, суд вважає, що
необхідність в подальшому
забезпеченні позову відсутня, а тому
наявні підстави для скасування заходів
забезпечення позову, які були прийняті
судом по цій справі.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 59, 60, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
Запорізького міжрайонного
екологічного прокурора - відмовити.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог скасувати заходи
забезпечення, які були прийняті судом в
ході розгляду справи, в т.ч.:

Скасувати арешт на земельну ділянку
(кадастровий номер :02:002:0226), яка
згідно державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯИ
№ 847781 та належала ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1),
який був накладений ухвалою
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 05.07.2013 р.

Скасувати заходи забезпечення позову у
вигляді заборони будівництва на
земельній ділянці (кадастровий номер
:02:002:0226), які були накладені
ухвалою Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 19.09.2013р.

Скасувати арешт на земельну ділянку
(кадастровий номер :02:002:0226), яка
належить ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_2, адреса:
АДРЕСА_1), який був накладений ухвалою
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 19.09.2013р.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Запорізької області через Заводський
районний суд м. Запоріжжя протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Ю.І. Ретинська