І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2013 року
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя в складі: головуючого судді
Калюжної В.В., при секретарі: Марусій
І.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до
суду з позовом, який в ході розгляду
справи було уточнено відповідно до
заяви від 26.12.2012 року (т.2 а.с. 127), яка була
прийнята до розгляду відповідно до
ухвали суду від 11.06.2013 року (т.2. а.с. 197). В
обґрунтування позовних вимог Позивачі
зазначили, що відповідно до свідоцтва
про право власності на житло № 231 від
04.02.1998 р., виданого виконавчим
комітетом Орджонікідзевської районної
ради м. Запоріжжя, їм на праві спільної
сумісної власності належала квартира
АДРЕСА_1 В 2001 році Позивачі ОСОБА_2 з
метою працевлаштування виїхали до
Російської Федерації, а зазначену
квартиру здали в оренду МСК
«Запорізька Січ». За час перебування
позивачів за кордоном квартира
знаходилась в користуванні наймачів.
Влаштувавшись на роботу, позивачі
залишились на постійне місце
проживання в Російській Федерації,
ОСОБА_2 уклала там шлюб та отримала
громадянство Росії. В листопаді 2008 року
від сусідів по спірній квартирі
позивачам стало відомо, що їх квартиру
продано за договором купівлі - продажу
№ 536/235 від 10.11.1998 року, нібито
укладеного між позивачами та ОСОБА_4,
зареєстрованим Запорізькою товарною
біржею «Строй - Інвест». В реєстрі прав
на нерухоме майно зазначений договір
не був зареєстрований. В подальшому
ухвалою Оріхівського районного суду
Запорізької області від 16 вересня 2008
року було затверджено мирову угоду між
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно до якої за
ОСОБА_5 визнано право власності на
квартиру АДРЕСА_1 17 листопада 2008 року на
підставі договору купівлі-продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Запорізького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим №2617, право
власності на спірну квартиру перейшло
до ОСОБА_3 Зазначаючи, що позивачі не
вчиняли будь-яких дій, спрямованих на
відчуження належної їм квартири, майно
вибуло з володіння власників не з їх
волі, просять витребувати від ОСОБА_3
В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 підтримала уточнені
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені в
уточненій позовній заяві, просить
уточнений позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 та її представник до
судового засідання не з'явились,
представник позивача надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
позов підтримує, просить його
Відповідач ОСОБА_3 та її представник
на підставі довіреності ОСОБА_7 проти
позову заперечували в повному обсязі,
посилаючись на те, що за договором
купівлі-продажу від 17.11.2008 року,
укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, остання
придбала у власність квартиру за 289 215
грн,, тобто за відплатним договором, під
час оформлення договору
купівлі-продажу ОСОБА_3 не було відомо,
що ОСОБА_5 не мав права на відчуження
квартири, в зв'язку з чим вона вважає
себе добросовісним набувачем, тому
просили в задоволенні уточненого
Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши письмові
докази, з'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх позовних вимог та заперечень,
приходить до наступних висновків.
Згідно вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб та в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
Згідно ст.ст. 58, 59 ЦПК України, належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
Судом встановлено, що підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру № 231 від 04 лютого 1998 року,
виданого виконавчим комітетом
Орджонікідзевської районної ради,
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на праві спільної
сумісної власності належала квартира
АДРЕСА_1 Право власності на квартиру
зареєстровано у ЗМБТІ 04.07.2001 року (а.с.
В 2001 році ОСОБА_2 і ОСОБА_1 переїхали
проживати до Російської Федерації.
Ухвалою Оріхівського районного суду
Запорізької області від 16.09.2008 року
затверджено мирову угоду, право
власності на квартиру АДРЕСА_1
При цьому суд виходив з того, що
відповідачу ОСОБА_4, яка передала
зазначену квартиру ОСОБА_5 у рахунок
погашення боргуАДРЕСА_1 належить на
підставі договору купівлі-продажу №
536235 від 10.11.1998 року, затвердженого
товарною біржею «Строй-інвест» (т.1.
З тексту даного договору вбачається,
що 10 листопада 1998 року між позивачами
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_4
підписано договір купівлі-продажу
спірної квартири. Договір містить
напис про його реєстрацію Запорізькою
Товарною Біржею «Строй-інвест» за №
536/235 від 10.11.1998 року (т.1 а.с.13).
Відповідно до письмового повідомлення
Товарної біржі «Строй-інвест» договір
купівлі-продажу № 536/235 від 10.11.1998 року
квартири АДРЕСА_1 між фізичними особами
продавцями ОСОБА_1, ОСОБА_2 та покупцем
ОСОБА_4 не реєструвався Біржею (т.1 а.с.
Відповідно до реєстраційного напису ОП
ЗМБТІ квартира за адресою: АДРЕСА_1
зареєстрована Запорізьким міжміським
бюро технічної інвентаризації на праві
спільної сумісної власності громадян
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва №
231 про право власності на житло,
виданого Виконавчим комітетом
Орджонікідзевської районної ради 04
лютого 1998 року, про що записано у
Згідно технічного паспорту на спірну
квартиру, складеного ОП ЗМБТІ 16 січня
1998 року, право власності на квартиру
АДРЕСА_1 зареєстровано: з 16.01.1998 року за
місцевою радою на підставі рішення
виконкому Запорізької міської ради від
14.02.1991р. №1-427; з 04.07.2001 р. за ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на праві спільної сумісної
власності на підставі свідоцтва про
право власності на житло, виданого
виконкомом Орджонікідзевської
районної ради 04.02.1998 року
Таким чином, станом на 10 листопада 1998
року спірна квартира ще навіть не була
зареєстрована за позивачами ОСОБА_1,
ОСОБА_2, що свідчить про неможливість її
продажу шляхом укладення біржової
На підставі ухвали Оріхівського
районного суду Запорізької області від
16.09.2008 року про затвердження мирової
угоди у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу за
договором займу право власності на
спірну квартиру перейшло до ОСОБА_5
17 листопада 2008 року укладено
нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу спірної квартири між
ОСОБА_5, який набув право власності на
квартиру на підставі Мирової угоди,
затвердженої ухвалою суду від 16.09.2008
року і ОСОБА_3, згідно з яким ОСОБА_3
придбала спірну квартиру за 289 215 грн.,
Ухвалою Оріхівського районного суду
Запорізької області від 25 грудня 2008
року за заявою власника квартири
ОСОБА_2 про перегляд ухвали суду у
зв'язку із нововиявленими обставинами,
ухвалу Оріхівського районного суду
Запорізької області від 16.09.2008 року
скасовано (т.1. а.с.181).
Постановою прокурора Оріхівського
району від 09.12.2008 року порушено
кримінальну справу за ч.1,3 ст. 358 КК
України за фактом підроблення
договору купівлі-продажу № 536/235 від
10.11.1998 року та його використання (а.с.36).
Частиною 1 ст. 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.
Ст. 317 ЦК України передбачає, що
власникові належать права володіння,
користування і розпорядження своїм
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується і
розпоряджується своїм майном на свій
розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦПК України, право
власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це право, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до ст. 388 ЦК України майно не
може бути витребуване у нього.
Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 388 ЦК України в
разі придбання майна за відплатним
договором у особи, яка не мала права
його відчужувати, про що набувач не
знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у випадку,
якщо майно вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
Як встановлено судом Позивачі не
вчиняли жодних дій, спрямованих на
відчуження майна, спірна квартири
вибула з володіння Позивачів поза їх
Зважаючи на те, що договір від 10.11.1998
року є підробленим, не відповідає
вимогам закону, суд приходить до
висновку, що право власності до ОСОБА_4
за договором від 1998 року не перейшло
та як наслідок ОСОБА_5 не мав права
розпоряджатися спірною квартирою.
Таким чином, ОСОБА_3 придбала спірну у
особи, яка не мала права її відчужувати
і не знала та не могла знати про те, що
ОСОБА_5 не мав на це права.
Зважаючи на те, що позивачі ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 не вчиняли будь-яких дій,
спрямованих на відчуження належної їм
квартири, майно вибуло з володіння
власників не з їх волі, згоди на
відчуження квартири іншим особам вони
не надавали, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги про витребування з
чужого незаконного володіння ОСОБА_3
квартири АДРЕСА_1 є обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.
Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» рішення суду
про задоволення позову про
повернення майна, переданого за
недійсним правочином, чи
витребування майна із чужого
незаконного володіння є підставою для
здійснення державної реєстрації права
власності на майно, що підлягає
державній реєстрації, за власником,
а також скасування попередньої
реєстрації (статті 19, 27 Закону
України від 1 липня 2004 року N 1952-IV ( 1952-15
) "Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень").
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про витребування майна -
Витребувати у ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1, ОСОБА_2 у спільну сумісну
власність квартиру за адресою АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя шляхом подачі апеляційної
скарги у 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду.

Суддя
В.В.
Калюжна