Справа № 1716/1895/2012
Номер провадження 2/570/152/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2013 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

представника органу опіки і

піклування ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з даним позовом до суду, просить усунути йому перешкоди в користуванні належним йому майном (житловим будинком) шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3 за адресою с.Пухова, вул.Рокосовського, № 2 Рівненського району Рівненської області.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом він є власником 51/100 частини вказаного житлового будинку, крім нього в будинку зареєстрована і його дочка, відповідачка у справі, яка в будинку не проживає, не несе витрат по утриманню будинку, по оплаті комунальних послуг. Реєстрація дочки в будинку створює йому, як власнику, суттєві перешкоди володіти і розпоряджатися своєю власністю. Тому відповідно до ст.391 ЦК України, він як власник частини будинку, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В суді позивач збільшив позовні вимоги і просить зняти з реєстрації і малолітню дитину відповідачки ОСОБА_5, 15.08.2013 року, яка була зареєстрована разом з відповідачкою і дозволу на її реєстрацію він не давав.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснив, що він після смерті батька успадкував половину будинку за заповітом. На даний час в будинку зареєстрований він і його дочка та внучка, хоча дочка вже більше 10 років в будинку не проживає. У нього з дочкою натягнуті стосунки, вона навіть не запитала у нього дозволу на реєстрацію в будинку своєї дитини, тому він не бажає, щоб дочка була зареєстрована в будинку, просить усунути йому, як власнику будинку, перешкоди у користуванні ним шляхом зняття з реєстрації відповідачки і її малолітньої дитини. Тобто просить позов задоволити.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_2 позов також підтримав, вважає, що права відповідачки і її малолітньої дитини порушені не будуть, так як вони в даний час проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачка тривалий час без поважних причин не проживає в будинку, вона сама собі вибрала місце проживання разом з матірю в с.Олександрія Рівненського району. Тому є підстави усунути позивачу, як власнику будинку, перешкоди у користуванні його власністю, знявши відповідачку з реєстраційного обліку. Просить позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала і суду пояснила, що вона з батьками проживала у вказаному будинку до 3-х років. Потім батьки припинили стосунки і мама переїхала проживати в с.Олександрію, забравши і її. Незабаром батько переїхав до них і вони довго проживали разом в с.Олександрія. Потім стосунки у батьків знову погіршилися і батько повернувся проживати у будинок, який заповів йому дід. Вона від народження є зареєстрованою в будинку, дідусь завжди говорив, що будинок буде їй, тому вона не хоче зніматися з реєстрації, щоб батько не продав будинок. Дитину зареєстрували в будинку автоматично, за місцем її реєстрації. Батько сам не хоче, щоб вона з ним проживала, тому вона вимушена проживати з мамою. У них в с.Олександрія однокімнатна квартира і там проживають пять чоловік (вона, чоловік, дитина, мама і брат). Будь-яких перешкод батьку у користуванні будинком вона не створює, тому вважає його позов безпідставним і просить відмовити в його задоволенні.

Представник органу опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації ОСОБА_4 суду пояснила, що малолітня дитина має бути зареєстрована разом з мамою. Тому вона була зареєстрована в будинку за місцем реєстрації мами автоматично. Оскільки на даний час невідомо чи буде можливість зареєструватися відповідачці і її малолітній дитині в будь-якому іншому місці, тому орган опіки і піклування заперечує проти задоволення позову, оскільки в даному випадку будуть порушені права малолітньої дитини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 червня 2007 року позивач ОСОБА_1 успадкував після свого батька 51/100 частину житлового будинку з надвірними будівлями № 2 по вулиці Рокосовського в селі Пухова Рівненського району Рівненської області. Право власності позивача на цю частину будинку зареєстровано в КП РОБТІ, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.08.2007 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Відповідно до довідки Олександрійської сільської ради № 721 від 15.05.2012 року позивач проживає у вищевказаному будинку, дочка є членом його сімї і зареєстрована в будинку. Довідкою № 1810 від 06.11.2013 року стверджується, що разом з ОСОБА_1, який зареєстрований і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 є зареєстрованими його дочка ОСОБА_3 і внучка ОСОБА_5

Згідно акту обстеження від 16.05.2012 року відповідачка ОСОБА_3 в будинку свого батька не проживає з 2002 року. Цього факту не заперечила сама відповідачка в судовому засіданні.

Як зазначено в ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи із заявлених вимог, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи з вищенаведених норм цивільного законодавства України, можна зробити висновок, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Однак, передбачений ст.391 ЦК України спосіб захисту порушеного права не може бути реалізований через ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки зазначена правова норма містить виключний перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання, а саме: заява особи, запит органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтво про смерть, тому заявлені на підставі ст.391 ЦК України позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття особи з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України).

Але позивач предявив лише вимогу про усунення перешкод у користуванні його власністю відповідно до ст.391 ЦК України.

Крім того, судом не встановлено жодних перешкод, які б чинила відповідачка своєму батькові у користуванні його власністю. Навіть в судовому засіданні позивач не міг вказати, які ж його права, як власника частини будинку порушуються реєстрацією дочки в будинку разом з ним. Його пояснення в суді з цього приводу зводилися до наступного: я власник частини будинку і не бажаю, щоб дочка і внучка були в ньому зареєстровані. Те, що відповідачка чинить позивачу перешкоди у користуванні його власністю не підтверджено жодним доказом.

А відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх доводів і заперечень.

Крім того, на думку суду зняття з реєстраційного обліку малолітньої дитини порушує права останньої.

Частина 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що діти, члени сімї наймача або власника жилого приміщення, мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна; неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень; органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей; для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Враховуючи, що орган опіки і піклування не дає згоди на зняття малолітньої дитини з реєстраційного обліку у вказаному будинку, про що повідомила представник в судовому засіданні, суд вважає, що зняття малолітньої ОСОБА_5 з реєстрації в будинку порушить права малолітньої дитини, а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з того, що згідно ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На думку суду, посилання і позові на ст.ст.150 і 162 ЖК України є некоректним, оскільки ці статті не передбачають зняття з реєстраційного обліку.

Виходячи з вищенаведеного, суд не вбачає порушення права позивача, на думку суду позов є безпідставним і не доведеним належними доказами, а тому до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.11, 57, 59, 60, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.150, 162 Житлового кодексу України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом зняття з реєстрації - відмовити повністю за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.