Справа № 490/4257/13-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва у
головуючого судді -
при секретарі - Крикливенко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
В квітні 2013 року позивач звернувся до
Центрального районного суду м.
Миколаєва з вказаним позовом та
посилаючись на те, що в липні 2012 року з
вини відповідача, що було встановлено
постановою суду, відбулось ДТП за
підсумками якого позивачу було
спричинено значних матеріальних
збитків та моральних страждань, що були
відшкодовані не в повному обсязі,
просив суд стягнути з відповідача на
відшкодування матеріальної шкоди, 8000,00
грн. - в якості відшкодування
спричиненої позивачу моральної шкоди,
та ведення справи адвокатом.
В судове засідання сторони не
з'явились, про час та місце судового
засідання повідомлені належним чином.
Представник позивача звернувся до суду
з заявою, в якій просив розглядати
справу за його відсутності, позовні
вимоги підтримав, просив позов
задовольнити, проти винесення заочного
рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином шляхом надсилання повісток за
адресою, вказаною у позовній заяві, про
поважні причини своєї неявки суд не
повідомив.

Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України,
суд, за згодою представника позивача
ухвалює про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи суд
встановив наступні обставини та
кореспондуючі ним правовідносини.

Відповідно до постанови Московського
районного суду м. Харкова від 23.01.2013
року було встановлено, що 24 липня 2012
року відповідач, ОСОБА_2, внаслідок
порушення Правил дорожнього руху,
рухаючись по вул. Одеське Шосе в м.
Миколаєві допустив зіткнення з
автомобілем «Мерседес Бенс», д/н.:
НОМЕР_1 під керуванням позивача по
справі, ОСОБА_1 та був визнаний винним у
скоєнні правопорушення передбаченого
ст. 124 КУпАП та притягнутий до
адміністративної відповідальності.

Зазначена Постанова московського
районного суду м. Харкова від 23.01.2013
року була залишена без змін Постановою
апеляційного суду Харківської області
від 27.02.2013 року.

Вказаний автомобіль «Мерседес Бенс»,
д/н.: НОМЕР_1, належить на праві
власності позивачу, ОСОБА_1, що
випливає з копії технічного паспорту
т/з серії НОМЕР_2.

Згідно звіту про оцінку вартості
збитків, спричинених пошкодженнями
транспортного засобу №51/07-12. що було
виготовлено ВАТ «Декотра Експерт»
30.06.2012 року, сума завданих збитків
власнику «Мерседес Бенс», д/н.: НОМЕР_1
становить 75014,30 грн. При цьому 48943,37 грн.,
було виплачено позивачу страховиком,
оскільки Цивільно-правова
відповідальність відповідача була
застрахована в ПАТ «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна», а за
такого невиплачена сума матеріальних
збитків становить 26070,93 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
діями фізичної особи майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
володіє транспортним засобом,
використання якого створює підвищену
небезпеку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК
України, шкода, завдана одній особі з
вини іншої особи внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості та кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
додаткового доказування не потребують
обставини, що встановлені, зокрема,
рішенням у адміністративній справі, що
набрало законної сили.

За такого суд, враховуючи те, що
належним чином повідомлений
відповідач своїх заперечень проти
позову не надав, жодних доказів щодо
спростування обставин на які
посилається позивач не надав, суд
доходить висновку про необхідність
задоволення позовних вимог в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача суми компенсації спричиненої
неправомірними діями матеріальної
шкоди в розмірі 26070,93 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача на його користь
компенсації моральної шкоди, то суд
зазначає наступне - моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, дією або
бездіяльністю, згідно ч.1 ст.1167 ЦК
України, відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності вини. Розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди визначається залежно від
характеру та обсягу страждань,
характеру немайнових витрат. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Моральна шкода виразилися у негативних
емоціях та переживаннях з приводу
пошкодженого майна, порушення звичного
способу життя через необхідність
докладання постійних додаткових
зусиль для його нормалізації,
постійного витрачання власних сил та
коштів для усунення наслідків ДТП та
ремонту автомобілю, що унеможливило
його експлуатацію протягом деякого
часу.

Визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди суд виходить із вимог
ст.ст. 23, 1167 ЦК України, та роз'яснень, що
викладені в п. 9 Постанови Пленуму
Верховного суду № 4 від 31 березня 1995
року №4 «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» та визначає суму
відшкодування, яка відповідає засадам
розумності, виваженості та
справедливості, з врахуванням обставин
при яких було спричинено моральну
шкоду, ступінь вини відповідача,
характер та обсяг фізичних, душевних,
психічних страждань позивача, вважає
за необхідне стягнути з відповідача на
користь позивача на відшкодування
моральної шкоди в розмірі 500,00 гривень.

Разом з тим вирішуючи питання щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача витрат з отримання правової
допомоги, то суд, дослідивши обставини
справи, договір про надання юридичних
послуг від 28 липня 2012 року, квитанції
про сплату коштів на користь виконавця
за вказаним договором та розрахунок
витраченого на ведення справи часу,
виходячи з засад законності,
гуманності, справедливості та
виваженості та враховуючи положення
Закону України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» - доходить висновку про
необхідність задоволення вказаних
вимог частково - в розмірі 14520,00 грн.

Таким чином, в силу ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає пропорційному стягненню 411,43
грн. в рахунок відшкодування
сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 213-215, 224-226
ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», Законом України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах», суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 26070,93 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
відшкодування моральної шкоди в
розмірі в розмірі 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
відшкодування витрат на отримання
правової допомоги в розмірі 14520,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений позивачем судовий збір в
розмірі 411,43 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Заява про перегляд заочного
рішення може бути подана протягом
десяти днів з моменту отримання копії
рішення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подання до Центрального районного суду
міста Миколаєва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя Центрального районного

суду м. Миколаєва
П.А. Прохоров