АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/579/13 Головуючий 1 інстанції
Справа: № 2014/3411/12 Нестерцова Н.В.
Категорія: договірні Доповідач-Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді : Гальянової І.Г.

суддів: Колтунової А.І.

Костенко Т.М.

при секретарі: Сватенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, в особі свого представника ОСОБА_5, на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року по справі за позовом Національної акціонерної страхової компанії «Оранта»в особі Харківської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта»до ОСОБА_4, треті особи у справі : ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення шкоди у регресному порядку,-

ВСТАНОВИЛА:

16 серпня 2012 року позивач звернувсь у суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідача в регресному порядку 16638 грн. 76 коп. завданої ним шкоди внаслідок виплати ОСОБА_7 страхового відшкодування на вказану суму, у зв»язку з пошкодженням її автомобіля «КіА»державний номер НОМЕР_4 при дорожньо-транспортній пригоді, яка було скоєна з вини відповідача та судового збору в сумі 214 грн. 60 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між ним та відповідачем 19.12.2008 року було укладено Договір обов»язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно полісу МТСБУ 3-го типу № ВА/3619491 та у відповідності до вказаного договору забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «ГАЗ» держаний номер НОМЕР_5.

Позивач зазначає, що 14 квітня 2009 року на автошляху Харків-Зміїв , з вини відповідача була скоєна ДТП, внаслідок якої пошкоджено належний ОСОБА_7, зазначений вище автомобіль та виплачено їй страхове відшкодування в зазначеній сумі.

Як та підставу стягнення з відповідача вказаного страхового відшкодування в регресному порядку, позивач посилається на вимоги ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначає на таке право у зв»язку з тим, що відповідач самовільно залишив місце ДТП

Справу розглянуто судом першої інстанції за відсутністю позивача та третіх осіб у справі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги позивача не визнав.

Свої заперечення обґрунтовували тим, після ДТП відповідач відшкодував ОСОБА_6 матеріальну шкоду і останній надав йому розписку про те, що він не має до нього претензій, що на думку відповідача,є підставою для відмови страхової компанії в виплаті ОСОБА_7 страхового відшкодування, а також тим, що при огляді автомобіля ОСОБА_7 відповідач не був присутнім . Відповідач також звернувся у суд з заявою про застосування до вимог позивача строку позовної давності.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року вказані позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі .Суд стягнув з ОСОБА_4 на користь НАСК «Оранта»в Харківські області в порядку регресу 16638, 76 грн. страхового відшкодування та 214 грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наводить ті ж доводи, що і в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи вказані позовні вимоги позивача, суд першої інстанції. з посиланням на вимоги п. 38.11. ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч.1 ст.1191 ЦК України виходив з доведеності позивачем зазначених вище позовних вимог.

Вказаний висновок суду відповідає обставинам справи та наявним у справі доказам, яким суд дав належну оцінку.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, щоміж позивачем та відповідачем 18 листопада 2008 року було укладено договір обов»язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА /3619491, відповідно до якого відповідачем було застраховано свої цивільну відповідальність за завдану майну шкоду строком на один рік (а.с.3)

Відповідно до Постанови Харківського районного суду Харківської області від 11 червня 2009 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КпАП України, а саме: скоєння ДТП 14 квітня 2009 року, внаслідок якої було пошкоджені автомобіль марки «КіА»державний номер НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_6 та самовільнє залишення ОСОБА_4 місця ДТП ( а.с.16).

Згідно до вимог ч.4 ст. 61 ЦПК України, яка визначає підстави звільнення від доказування встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином факт самовільного залишення відповідачем місця ДТП встановлено зазначеною постановою суду та є підставою для звільнення позивача від доказування вказаної обставини.

Судом першої інстанції також встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, та не спростовано відповідачем , що на підставі заяви власника транспортного засобу марки «КіА»державний номер НОМЕР_4 ОСОБА_7 , позивачем виплачено їй 01.09.2009 року страхове відшкодування в сумі 16638 грн. 76 коп., розмір якого визначено з урахування огляду вказаного транспортного засобу та звіту про матеріальний збиток аварійного комісара страхової компанії «Оранта»( а.с.5-15).

Згідно до вимог пунктів пункту 38.1, підпункту В пункту 38.1.1Закону України «Про обов»язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

В ст. 60 ЦПК України встановлено , що кожна сторонам зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть учать у справі , виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів, які б свідчили про те, що відповідач в повному обсязі відшкодував ОСОБА_7. збитки, спричиненні пошкодженням в наслідок ДТП , автомобіля марки«КіА»державний номер НОМЕР_4, а також доказів, які б спростовували розмір визначеного та виплаченого позивачем власнику вказаного автомобіля ОСОБА_7 страхового відшкодування , відповідач, в порушення вимог вказаних норм ЦПК України суду не надав.

Надана ж відповідачем копія розписки щодо відсутності у водія пошкодженого автомобіля ОСОБА_6 до нього претензій , не може бути прийнята як доказ відшкодування відповідачем такої шкоди, оскільки не містить розміру такого відшкодування та дати її написання ОСОБА_6 ( а.с.32).

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду щодо наявності права позивача на вимогу щодо відшкодування відповідачем виплаченого ним страхового відшкодування та стягнення з відповідача на користь позивача в регресному поряду виплаченого ним страхового відшкодування в сумі 16638 грн. 76 коп..

Висновки суду щодо звернення позивача у суд з вказаним позовом в межах трьохрічного строку позовної давності , відповідають вимогам ст. 257, ч.1 ст. 261 ЦК України та наявним у справі доказам.

Так як свідчать матеріали справи страхове відшкодування було виплачено позивачем 01.09.2009 року , а з вказаним позовом позивач звернувся у суд 16 серпня 2012 року, тобто до спливу встановленого ст. 257 ЦК України строку. ( а.с.2, 15).

Висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у справі відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України..

Доводи, викладені представником відповідача в апеляційній скарзі, зазначених висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

При цьому судова колегія не приймає до уваги надані представником відповідача документи щодо реєстрації та розгляду Зміївським РВ ГУМВС України заяви ОСОБА_4 від 24 грудня 2012 року про перевірку дій ОСОБА_6 про наявність в його діях ознак складу злочину , передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, оскільки вказана заява відповідачем направлена до відділу внутрішніх справи вже після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного ним рішення і подачі на вказане рішення суду апеляційної скарги та вказана заява висновків суду першої інстанції не спростовує.

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, в особі його представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 листопада 2012 року, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді: