Справа № 246/1249/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року
Тельманівський районний суд
Донецької області

у складі: головуючого судді
Чиньонова
О.В.,

при секретарі
Чабан О.Г.,

за участю представника позивача
Білявської І.Є.,

відповідачів:
ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ОСОБА_7,

Представника відповідачів
ОСОБА_8,

Представника третьої особи
Стрельченко Д.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Тельманівський кар'єр» до ОСОБА_2,
ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, третя особа- Відділення в
Донецькій області національної служби
посередництва і примирення, про
визнання страйку недійсним,

в с т а н о в и в:

ПАТ «Тельманівський кар'єр»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про визнання страйку
незаконним, вказуючи на те, що 1 липня 2013
року найманими працівниками ПАТ
«Тельманівський кар'єр» проводився
страйк у формі невиконання своїх
трудових обов'язків в період робочого
часу з 8-00 години до 10-00 години без
попередження адміністрації кар'єру про
початок страйку. 2 липня 2013 року ПАТ
«Тельманівський кар'єр» отримав
Протокол загальних зборів працівників
підприємства від 1 липня 2013 року, згідно
до якого на зборах розглядалися
питання стосовно невиплати заробітної
плати найманим працівникам, а також
було прийнято рішення щодо проведення
страйку. 2 серпня 2013 року найманими
працівниками був проведений повторний
страйк у формі невиконання своїх
трудових обов'язків в період робочого
часу з 8-00 години до 10-00 години. По факту
проведеного страйку 2 серпня 2013 року на
адресу ПАТ «Тельманівський кар'єр» 8
серпня 2013 року надійшов лист від
Національної служби посередництва і
примирення відділення в Донецькій
області, в якому зазначено, що страйк
проведено без додержання вимог Закону
України «Про порядок вирішення
колективних трудових спорів
(конфліктів). Вважає, що дії працівників
кар'єру 1 липня 2013 року та 2 серпня 2013
року такими, що направлені на порушення
прав підприємства, а Протокол
загальних зборів працівників ПАТ
«Тельманівський кар'єр» від 1 липня 2013
року такими що порушують норми діючого
законодавства. Просить визнати
страйки, організовані профспілковим
комітетом ПАТ «Тельманівський кар'єр»
та проведені найманими працівниками
ПАТ «Тельманівський кар'єр» 1 липня 2013
року та 2 серпня 2013 року незаконними.

Позивач 17 жовтня 2013 року уточнив свої
позовні вимоги. Просив визнати страйки,
які відбулися в ПАТ «Тельманівський
кар'єр» 1 липня 2013 року та 2 серпня 2013
року незаконними.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду
заперечення на позов, в якому
зазначила, що відповідно до ст. 30 ЦПК
України профспілковий комітет у складі
його членів не може бути належним
відповідачем. По-друге, факт проведення
страйку підтверджується службовими
записками відповідних посадових осіб,
але в цих записках йде мова про
відсутність робітників на робочих
місцях протягом 1-2 годин у зв'язку з
невиплатою заробітної плати протягом
квітня-червня 2013 року. В цих записках не
йшла мова, що організатором простою був
безпосередньо профспілковий комітет
товариства. Профспілка на своїх
засіданнях ніколи не вносила це
питання до порядку денного. Сама вона,
як голова профспілкового комітету, на
час початку «страйку» знаходилася на
робочому місці, не знаючи про його
існування і лише після розмови з
робітником дізналася, що ситуація
напружена, а саме: робітники наполягали
на зустрічі з адміністрацією, а вона до
них не вийшла, тому вона втрутилася в
ситуацію з метою організації зустрічі
працівників з представниками
адміністрації. Те що керівництво не
поквапилося вийти на зустріч з
працівниками, а тягнула час - це не
провина працівників, а провина
керівництва, яке в порушення
Законодавства не виконує свої
обов'язки стосовно виплати боргів із
заробітної плати. Причиною походу
працівників кар'єру до адміністрації 2
серпня 2013 року було невиконання
обіцянок керівництва товариства щодо
погашення заборгованості із
заробітної плати. У зв'язку з тим, що
вказаний в позові відповідач в особі
профспілкового комітету є неналежним
відповідачем, а також відсутні
фактичні обставини, на які посилається
позивач просить у задоволенні позову
ПАТ «Тельманівський кар'єр» відмовити.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала свої вимоги у
повному обсязі. На задоволенні
уточнених позовних вимог наполягала.

В судовому засіданні відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила,
що страйку не було. Люди стихійно
зібралися, але від виконання роботи не
відмовлялися. Підтвердила обставини,
викладені у запереченні на позов.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4
позов не визнав, суду пояснив, що
страйку не було.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5
позов не визнав, суду також пояснив, що
страйку не було, а була зустріч
представників трудового колективу з
керівництвом кар'єру.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позов не визнав, суду пояснив, що
робітники працювали, а вже після
робочої зміни зустрілися з
керівництвом підприємства з приводу
невиплати заробітної плати.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6
позов не визнав, суду пояснив, що сам
він в цей день був вихідний. Зазначив,
що в профкомі питання про страйк не
вирішувався.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_7
позов не визнав, суду пояснив, що 1 липня
цього року він йшов після зміни, бачив
робітників, які зібралися для зустрічі
з керівництвом підприємства з приводу
невиплати заробітної плати. Присутніми
на цій зустрічі були робітники нічної
зміни. 2 серпня 2013 року він був у
відпустці.

Відповідачка у справі ОСОБА_10 в судове
засідання не з'явилася, надала заяву
про розгляд справи за її відсутності.
Позов не визнала. Надала письмові
заперечення щодо позову, в яких
зазначила, що вона працює на вказаному
підприємстві тривалий час на посаді
головного економіста, є членом
профспілкового комітету. На засідання
профспілки в порядку денному питання
про проведення страйку не ставилося.
Побачивши з вікна свого кабінету
зібрання робітників, вирішила, що там
відбуваються збори. За час роботи на
підприємстві вона неодноразово
приймала участь у зборах робітників,
спілкувалася з ними з приводу
заробітної плати. В дні, коли на кар'єрі
проходили збори, вона знаходилася на
своєму робочому місці, що
підтверджується табелями обліку
робочого часу.

В судовому засіданні представник
відповідачів ОСОБА_8 позов не визнав,
суду пояснив, що профком не приймав
ніяких рішень та дій щодо організації
страйку. Позивач не надав доказів
проведення загальних зборів, а не
засідання профкому. 1 липня та 2 серпня
2013 року голова профкому з ранку була на
роботі, роздала наряди і була викликана
на засідання. Позивач у позові не
вказав які обов'язки не були виконані, а
також не підтвердив чи був простій
взагалі.

В судовому засіданні представник
відповідачів ОСОБА_11 позов не визнав,
суду пояснив, що акція виникла
стихійно, профком до цього ніякого
відношення не має. Це давлення на
профком з боку керівництва
підприємства. 1 липня 2013 року з
відповідачів на роботі було 5 чоловік, 2
серпня 2013 року - тільки 2. Зазначив, що
законодавством про працю визначено
поняття прогул - це відсутність
робітника на робочому місці більше 3
годин. Згідно до протоколу мало місце
не засідання профкому, а зібрання
трудового колективу.

В судовому засіданні представник
третьої особи Стрельченко Д.І., суду
пояснив, що на підприємстві виник
колективний трудовий спір та заявлено 4
вимоги, три з яких були виконані. Одна
вимога, що стосувалася виплати
заробітної плати, залишилася не
виконаною. Була створена комісія з
примирення. На сьогоднішній день
заробітна плата жодного разу вчасно не
виплачувалася. Було рекомендовано
організувати збори. Страйк був, а саме:
була відмова від роботи, але
організатором цього був не профком.
Висновки щодо страйку були зроблені з
інформації адміністрації по телефону,
про те, що робітники не приступили до
роботи. ОСОБА_2 сказала, що стихійно
люди відмовилися від виходу на роботу.
Мова йде про стихійні збори людей, які
зобов'язані були в цей час працювати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12
суду пояснив, що він не є членом
профспілки, працює водієм ВД № 3 . В дні
про які йде мова він працював. Прийшов
на роботу, взнав про збори, ОСОБА_3 його
про це попередив. До роботи повинен був
стати о 8 годині, поїхав працювати через
1-1,5 години. До роботи не став за власним
бажанням. ОСОБА_3 не давав наказів не
ставати до роботи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13
суду пояснив, що він є членом
профспілки, працює машиністом
тепловозу на ВД № 5. 2 серпня 2013 року
працював. Став до роботи у 8 годин,
отримав наряд, за наказом механіка
ОСОБА_14 пішов на склад за мастилом. Біля
гаражу зібрався народ, він підійшов до
нього. Директор намагався поставити
питання про збори організовані
профкомом, але цього не було. ОСОБА_2 там
не було. Сам він прийшов на збори за
власною ініціативою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15
суду пояснив, що він не є членом
профспілки, працює помічником
машиніста тепловоза на ВД №5. 1 липня
був у відпустці. 2 серпня отримав наряд,
а так як в той день відвантаження не
було, його механік ОСОБА_14 відправив на
склад за мастилом. В гаражі стояли
директор кар'єру та робітники. Було це
приблизно о 9 годині.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_16
суду пояснив, що він є членом
профспілки, працює водієм на ВД № 3.
Роботу почав як завжди: о 8 годині
отримав наряд, потім заправився,
пройшов медогляд і тільки після цього
виїжджає. Цього дні отримав путьовий
лист і знаходився в гаражі. Там же
проходили збори. О 9 годині 30 хвилин
виїхав завантажуватись. Пояснив, що
завод починає свою роботу о 10 годині і
якщо з гаражу виїхати раніше, то
доводиться чекати, тому в той день він
виїхав як завжди.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17
суду пояснив, що він є членом
профспілки, працює водієм ВД № 3 . 2
серпня був на ремонті. На роботу
прийшов к 8 годині, отримав наряд і став
до роботи - ремонтував Белаз.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18
суду пояснив, що він не є членом
профспілки, працює машиністом конвеєра
на ВД №5. 2 серпня отримав наряд та
пішов на склад за папером та сіткою. У
8годин 15 хвилин біля гаражу стояв народ
і чекав директора.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19
суду пояснив, що він є членом
профспілки, працює машиністом
навантажнювача на ВД № 4 . 2 серпня
прийшов на робоче місце приблизно у 7-10
годин. У 7-40 годині від майстра отримав
наряд роботи на навантаживачу.
Начальник цеху ОСОБА_20 повідомив про
збори в які відбулися в гаражі.. Коли
всі зібралися директор був на місці.
Розмова відбувалася приблизно годину,
після чого всі розійшлися. О 8-00 годині
він повинен був приступити до роботи,
але замість цього пішов на збори. Всі
робітники виробничої дільниці № 4 крім
майстра та начальника за власним
бажанням пішли на збори. За ті дві
годині заробітну плату не заплатили.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21
суду пояснив, що він працює на ВД №4
фрезерувальником. 2 серпня був на
роботі. Про збори йому повідомив
ОСОБА_20. Участь у зборах була
добровільною. На збори він прийшов
приблизно о 8-30 годині. Директор
відповідав на питання людей. Наряд та
норму в той день виконали.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_22
суду пояснив, що він працює
фрезерувальником на ВД №4, не є членом
профспілки, але на збори, які відбулися
2 серпня вирішив сходити, бо там мова
йшла про заробітну плату. Наряд в той
день виконав. Начальник не заперечував
і не забороняв брати участь у зборах.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23
суду пояснив, що він працює водієм на ВД
№ 3. 2 серпня був присутній на зборах. 1
липня був вихідний, але в зборах
приймав участь. Зазначив, що 8 до 10
години обслуговується техніка. О 10-00
годині автомобілі виїжджають на лінію.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24
суду пояснив, що він є членом
профспілки, працює водієм ВД №3. На
зборах був 1 раз, коли повертався з
нічної зміни. Звернувся до ОСОБА_2, щоб
вона викликала керівництво. Страйку
робітників не було. Завод почав робити
о 10 годині, точно за графіком.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_25
суду пояснив, що він працює на посаді
керівника виробничої ділянки за № 2.
Був присутній на зборах. Агітації щодо
проведення страйку не було. Люди
отримали наряди, але до роботи не
ставали, тому що хотіли поспілкуватися
з керівництвом з приводу заробітної
плати. Всього працівники були відсутні
на своїх робочих місцях з 8 до 10 години. 2
числа люди хотіли дізнатися про
виконання керівництвом своїх обіцянок.
Умови щодо початку роботи після
виплати заробітної плати, ніхто не
ставив. Протокол зборів був складений
після зборів. Докладну написав, коли
спитали де люди. 15 липня підприємство
працювало, не зважаючи на погрози
проведення страйку.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_26 суду пояснив, що він працює на
посаді керівника виробничої ділянки за
№ 5. 1 липня всі працювали, 2 серпня о 8
годині видали наряд, але робітники до
роботи не стали, пішли на страйк. Сам
він не пішов. Люди бачили, що з інших
цехів робітники йдуть на збори.
Робітники добровільно покинули робочі
місця, а потім повернулися на роботу. На
зборах присутнім не був, тому не може
пояснити, чи були виконані вимоги
робітників. 15 липня страйку не було. Всі
робітники на його дільниці працювали.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_27 суду пояснив, що він працює на
посаді керівника виробничої ділянки за
№ 1. 2 серпня отримали наряд та стали до
роботи. 1 липня також, а хвилин через 20
Котенко та Кузьмінець поїхали до
адміністрації з приводу заробітної
плати. Що там відбувалося, не знає.
ОСОБА_2 теж відпустив туди. Ні про який
страйк мова не йшлася.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_28 суду пояснив, що він працює на
посаді керівника виробничої ділянки за
№ 3. Отримали наряд, але виконувати його
відмовилися, посилаючись на невиплату
заробітної плати. До роботи мали намір
стати після спілкування з
адміністрацією. Про страйк мова не
йшлася. Водії виїхали вчасно.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_20 суду пояснив, що він працює на
посаді керівника виробничої ділянки за
№ 4. 1 липня 2013 року до нього підійшли
робітники дільниці і повідомили про
збори з приводу заборгованості по
заробітної плати. Порадившись,
направили на збори представника
бригади, ОСОБА_5 Цех працював. 2 серпня
2013 року були також збори, на них пішли
всі робітники дільниці. До роботи стали
о 10 годині. Це каменеобробний завод. На
зборах відмови від роботи до тих пір
поки не буде виплачена заробітна плата
ніхто не висував. Сам він на зборах
присутній не був. Після зборів
дізнався, що адміністрація пообіцяла
нові строки виплати заробітної плати,
всі робітники стали до роботи.

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, свідків та дослідивши
матеріали справи, суд дійшов до
наступного.

Відповідно до статті 17 Закону
України «Про порядок вирішення
колективних трудових спорів
(конфліктів)» N 137/98-ВР, 03.03.1998. Страйк - це
тимчасове колективне добровільне
припинення роботи працівниками
(невихід на роботу, невиконання своїх
трудових обов'язків) підприємства,
установи, організації (структурного
підрозділу) з метою вирішення
колективного трудового спору
(конфлікту).

Судом встановлено наявність у ПАТ
«Тельманівський кар'єр» колективного
трудового спору (конфлікту), тобто
розбіжностей, що виникли між сторонами
соціально - трудових відносин, щодо
невиконання вимог законодавства про
працю, а саме несвоєчасну виплату
заробітної плати та наявність
заборгованості по ній.

Оцінюючи докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
суд ввжає збори працівників ПАТ
«Тельманівський кар'єр», які відбулися
1 липня та 2 серпня 2013 року такими, що не
є страйком в повному розумінні цього
уявлення, оскільки не відповідають
визначенню поняттю страйк відповідно
до ч.1 ст.17 Закону України «Про порядок
вирішення колективних трудових спорів
(конфліктів)».

Судом встановлено, що тимчасове
припинення роботи працівниками у
зазначені дні для участі у зборах, а
також участь у цих зборах працівників
підприємства у вільний від роботи час,
мало на меті з'ясування питання про час
виплати адміністрацією підприємства
заборгованості по заробітній платі,
без мотивів вирішення колективного
трудового спору (конфлікту), через
невиконання своїх трудових обов'язків.

Судом встановлено факт
припинення роботи деякими
працівниками підприємства лише на час
спілкування з генеральним директором
підприємства Ганіним П.А. без умови
повернутися до роботи лише після
сплати заборгованості по заробітній
платі.

Крім того, суд вважає
відповідачів по справі неналежними,
оскільки судом встановлено їх
непричетність до організації стихійно
виниклих зборів працівників з
адміністрацією підприємства 1 липня та
2 серпня 2013 року та їх відсутність на
цих зборах.

За таких обставин суд вважає
вимоги позивача безпідставними,
недоведеними, такими що задоволенню не
підлягають.

На підставі Закону України «Про
порядок вирішення колективних
трудових спорів (конфліктів)», та
керуючись ст.ст.7, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218
ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Публічному акціонерному товариству
«Тельманівський кар'єр» в позові до
ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа- Відділення
в Донецькій області національної
служби посередництва і примирення, про
визнання страйку недійсним, відмовити.

Повне рішення складено 19 грудня 2013
року, його вступна та резолютивні
частини проголошені в судовому
засіданні 17 грудня 2013 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через
Тельманівський районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених строків на
апеляційне оскарження, якщо сторонами,
іншими особами, які брали участь у
справі, а також особами, які не брали
участь у справі, якщо суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, не
було подано апеляційну скаргу.

Суддя