АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/3793/2013р Головуючий в І інстанції Охтень А.А.
Категорія: 56 Доповідач: Кутурланова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2013 року грудня місяця 24 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

ОСОБА_1

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 жовтня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа відділ державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 ОСОБА_4, третя особа відділ державної виконавчої служби Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 1989 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, за час якого ними було придбано автомобіль марки Geely MR-7151A, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано за її чоловіком.

Посилаючись на те, що 10.04.2013 року у зв»язку із відкриттям виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Голопристанським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 122897,50 грн. накладено арешт на зазначений автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка просила суд визнати за нею право власності на ? частину спірного транспортного засобу та зняти з цієї частки арешт.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 жовтня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ВДВС Голопристанського районного управління юстиції Херсонської області про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором чи законом.

Статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що з 05.08.1989 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.5).

З матеріалів справи вбачається, що в період шлюбу за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на автомобіль марки Geely MR-7151A, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.6).

З огляду на відсутність письмових договорів між сторонами щодо майна, придбаного за час спільного проживання, зважаючи на те, що спірний автомобіль придбано за час перебування сторін у шлюбних відносинах, а тому він є спільною сумісною власністю подружжя відповідно до положень ст.60 СК України, враховуючи, що чоловік та жінка мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, яке належить на праві спільної сумісної власності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частина та наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції в наведеній частині та ухвалення нового рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину транспортного засобу.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зняття арешту з ? частини транспортного засобу є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.73 СК України за зобов'язання одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Згідно ст.365 ЦК України за позовом співвласника право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї.

Суд постановляє рішення про припинення права власності на частку у спільному майні за умови внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Отже, зважаючи на те, що транспортний засіб є неподільною річчю, при цьому позивачка у порядку передбаченому ст.365 ЦК України питання про припинення права власності на частку, належну її чоловікові не порушувала, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухваленого у справі рішення в наведеній частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 311, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 жовтня 2013 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на частку у майні подружжя та ухвалити у цій частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину автомобіля Geely MR-7151A, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді