Єдиний унікальний номер 422/8414/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2/205/106/13

02 грудня 2013 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Тауса М.М.

при секретарі Попович Х.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Дніпровськпромбуд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПАТ «Дніпровськпромбуд»
звернулося до Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог
зазначивши, що гуртожиток для одиноких,
розташований за адресою: АДРЕСА_1, був
державною власністю і до 21.10.2011 року
знаходився на балансі ПАТ
«Дніпровськпромбуд», що
підтверджується довідкою ПАТ
«Дніпровськпромбуд» від 14.11.2011 року №
1-19/9-296 та актом приймання-передачі
гуртожитку від 21.10.2011 року.

Статус гуртожитку по АДРЕСА_1
підтверджується листом Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
від 16.05.2003 року № 12/10-2402, де чітко
зазначено, що вищезазначений
гуртожиток є гуртожитком для одиноких.

Згідно з п. 38 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого Постановою
Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986, № 208
(надалі - Положення про гуртожитки)
плата за користування жилою площею в
гуртожитках для одиноких провадиться
за встановленими ставками. Витрати на
комунальні послуги входять до ставки
плати за користування жилою площею і
окремо плата за них не стягується.

Вищезазначений гуртожиток не
зареєстрований як сімейний гуртожиток,
у мешканців відсутні особисті рахунки
у постачальників комунальних послуг,
тобто мешканці сплачували за
житлово-комунальні послуги
безпосередньо балансоутримувачу,
вартість яких закладена у вартість
ліжко-місця.

Згідно наказу ВАТ «Дніпровськпромбуд»
№ 21 від 29.06.2008 року вартість одного
ліжко-місця з 01.07.2008 року складає 250, 00
грн. з ПДВ.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 25.12.1996 року
№ 1548 обласні державні
адміністрації повинні встановлювати
граничний розмір вартості ліжко-місця.

До 02.10.2009 року в Дніпропетровській
області не було розрахунку граничного
розміру плати за проживання в
гуртожитках для одиноких, а за таких
обставин тариф ВАТ
«Дніпровськпромбуд» відповідав
вимогам діючого законодавства.

Згідно з розпорядженням Голови
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації від 02.10.2009 року № Р-521/0/3-09,
зареєстрованим в Головному управлінні
юстиції у Дніпропетровській області
26.10.2009 р. за № 41/1560, встановлено
граничний розмір плати за проживання в
гуртожитках у розмірі 194,00 грн. за
ліжко-місце за місяць з урахуванням
ПДВ. На виконання вищезазначеного
розпорядження, наказом ВАТ
«Дніпровськпромбуд» № 25 від 29.12.2010 року
була встановлена вартість одного
ліжко-місця з 01.11.2009 року у розмірі 194,00
грн. з ПДВ у разі займання площі більше
ніж 6 кв.м вартість 1 додаткового
квадратного метру - 24,19 грн. з ПДВ та
зроблено мешканцям гуртожитку
відповідний перерахунок. Законність
встановлення такого тарифу та
відповідних нарахувань
підтверджується актами Державної
інспекції по цінам в Дніпропетровській
області від 02.03.2011 року та 21.04.2011 року.

ОСОБА_1 мешкає та зареєстрована в
гуртожитку з 26.01.1998 року, разом з нею
мешкає чоловік - ОСОБА_2 та донька -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Реєстрація місця
проживання родини у гуртожитку
підтверджується довідкою ПАТ
«Дніпровськпромбуд» про склад родини
від 21.10.2011 року № 1-19/9-316.

Кімната, яку займають відповідачі має
площу 18,4 кв.м, таким чином, боржники в
період з 01.07.2008 року по 20.10.2011 року
включно використовували 3 ліжко-місця,
вартість яких складала з 01.07.2008 року до
01.11.2009 року 250, 00 грн. за 1 ліжко-місце в
місяць ( 3 х 250,00 грн. = 750, 00 грн.), а з 01.11.2009
року 582,00 грн. за 3 ліжко-місця в місяць +
0,4 кв.м додаткової площі ( 194,00 грн. х 3
ліжко-місця + 0,4 кв.м х 24,19 грн. = 591,66 грн.).

Відповідачам всього було нараховано за
період з 01.07.2008 р. до 20.10.2011 р. включно - 25
989,90 грн., сплачено боржниками - 7 800,00 грн.
Тобто, заборгованість боржника за
житлово-комунальні послуги складає 18
189,90 грн.

З урахуванням уточнень, позивач
просить стягнути у рівних частках з
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на користь ПАТ «Дніпровськпромбуд»
заборгованість з оплати за
користування жилою площею в гуртожитку
у сумі 18 189,90 гривень та судовий збір у
сумі 214,60 гривень.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі,
посилаючись на обставини викладені в
уточненій позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 надала судові
письмові заперечення на уточнену
позовну заяву ПАТ «Дніпровськпромбуд»,
в яких, зокрема зазначила, що плата за
користування жилою кімнатою АДРЕСА_1,
яка перебувала у відособленому
користуванні Відповідачів, відповідно
до Примірного положення про
гуртожитки, затвердженим постановою
Ради міністрів УРСР від 03 червня 1986
року № 208, знаходилась під державним
регулюванням і повинна визначатись за
тарифами для населення міста,
встановленими виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради для
будинків державного та громадського
житлового фонду, а не за тарифами
самостійно встановленими ВАТ
«Дніпровськпромбуд», тобто самостійне
встановлення ВАТ «Дніпровськпромбуд»
ціни за користування кімнатою, яка
знаходилась у користуванні
Відповідачів на рівні вартості одного
ліжко-місця суперечить нормам абз. 2 п. 38
Примірного положення про гуртожитки,
ст. 66 Житлового кодексу України, ЗУ «Про
ціни та ціноутворення», ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги», Порядкам
формування тарифів на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, таким чином
Позивачем не доведена законність
самостійного встановлення ВАТ
«Дніпровськпромбуд» плати за
користування кімнатою, визначеною у
позові; Постановою КМУ № 1548 від 25.12.1996
року чітко визначено, що встановлення
граничного розміру плати за проживання
в гуртожитках для громадян, які
займають приміщення, що знаходяться у
спільному користуванні кількох осіб,
та не перебувають у сімейних
відносинах відносяться до повноважень
обласної державної адміністрації;
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не відносились
до громадян, які займали у гуртожитку
кімнату, яка перебувала у спільному
користуванні кількох осіб, не зв'язаних
сімейними стосунками, а тому плата за
проживання сім'ї Відповідачів у
кімнаті АДРЕСА_1 не повинна була
встановлюватись відповідно до
розпорядження Дніпропетровської
обласної державної адміністрації від
02.10.2009 року; Позивачем в позовній заяві
не обгрунтовані, на якій правовій
підставі голова правління ВАТ
«Дніпровськпромбуд» взяв на себе
повноваження встановлювати для
мешканців гуртожитку додаткову плату
за проживання зверх граничного розміру
такої плати, встановленої
Дніпропетровської обласної державною
адміністрацією; з документів, наявних у
матеріалах справи, вбачається, що
державний орган приватизації здійснив
управління гуртожитком по АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську у спосіб його
передачі до комунальної власності,
документів, підтверджуючих, що орган
державної приватизації закріпив за ПАТ
«Дніпровськпромбуд» право
господарського відання або право
оперативного управління зазначеним
гуртожитком Позивачем не надано;
розрахунок заборгованості Відповідача
ОСОБА_1 за користування жилою площею в
гуртожитку є неправильним, оскільки
позивачем в ньому не враховано, що
ОСОБА_1 за липень 2008 року сплачено 300
грн. (плата за гуртожиток), за листопад
2008 року - 300 грн., за березень 2009 року - 300
грн., за травень 2009 року - 300 грн., за
січень та лютий 2010 року -300 грн., за
березень 2010 року - 300 та в зв'язку з
вищенаведеним Відповідач ОСОБА_1
просить в задоволенні позовних вимог
ПАТ «Дніпровськпромбуд» відмовити в
повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
представник ОСОБА_4 в судовому зсіданні
проти задоволення позовних вимог
заперечували, посилаючись на
обставини, викладенні в письмових
запереченнях, відповідач ОСОБА_1 суду
додатково пояснила, що нею у 2005 році
було укладено договір найму житла з ДП
ВАТ ДПБ «Дніпровськпромбудсервіс»,
відповідно до якого нею було отримано в
строкове платне користування окрему
уособлену кімнату площею 18,4 кв.м., проте
в силу об'єктивних причини вона не може
надати судові оригінал
вищезазначеного договору.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, повідомлялася належним
чином, подала суду заяву в якій просила
розглядати справу без її участі, проти
задоволення позову заперечувала.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані та здобуті докази, вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що будівля
гуртожитку, розташована по АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську, є об'єктом
державного житлового фонду, який у
процесі приватизації не увійшов до
статутного фонду ПАТ
«Дніпровськпромбуд», але залишився на
балансі позивача (а.с. 6, 7).

Пунктом 38 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого Постановою
Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208
передбачено, що плата за користування
жилою площею в гуртожитках для
одиноких провадиться за встановленими
ставками. Витрати на комунальні
послуги входять до ставки плати за
користування жилою площею і окремо
плата за них не стягується.

Вищезазначений гуртожиток не
зареєстрований як сімейний гуртожиток,
у мешканців відсутні особисті рахунки
у постачальників комунальних послуг,
тобто мешканці сплачували за
житлово-комунальні послуги
безпосередньо балансоутримувачу,
вартість яких закладена у вартість
ліжко-місце.

Згідно наказу ВАТ «Дніпровськпромбуд»
№ 21 від 29.06.2008 року вартість одного
ліжко-місця в гуртожитках для одиноких
складає 250 грн. (а.с.11).

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 25.12.1996 року
№ 1548 обласні державні
адміністрації повинні встановлювати
граничний розмір вартості ліжко-місця.

До 02.10.2009 року в Дніпропетровській
області не було розрахунку граничного
розміру за проживання в гуртожитках
для одиноких, а за таких обставин тариф
ВАТ «Дніпровськпромбуд» відповідав
вимогам діючого законодавства.

Згідно акту Державної інспекції з
контролю за цінами в Дніпропетровській
області від 23.02.2009 року та від 02.03.2011
року не було встановлено порушень
тарифів на комунальні послуги в
гуртожитку по АДРЕСА_1 (а.с.12-19).

Згідно акту Державної інспекції з
контролю за цінами в Дніпропетровській
області від 21.04.2011 року порушення
порядку встановлення та застосування
плати за користування ліжко-місцем у
гуртожитку по АДРЕСА_1 не встановлено
(а.с.20-22).

У відповідності з розпорядженням
Голови Дніпропетровської обласної
державної адміністрації від 02.10.2009 року
встановлено граничний розмір плати за
проживання в гуртожитках в розмірі 194
грн. за ліжко-місце за місяць з
урахуванням ПДВ (а.с.107-108).

На виконання зазначеного
розпорядження, наказом ВАТ
«Дніпровськпромбуд» № 25 від 29.12.2010 року
була встановлена вартість одного
ліжко-місця у розмірі 194 грн. з ПДВ у
разі займання площі більш ніж 6 кв.м.
вартість 1 додаткового квадратного
метру - 24,19 грн. з ПДВ та зроблено
мешканцям відповідний перерахунок (а.с.
23).

Поняття та основні повноваження
балансоутримувача будинку закріплено
в ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»,
відповідно до якого
балансоутримувачем будинку є власник
або юридична особа, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно, а також веде
бухгалтерську, статистичну та іншу
передбачену законодавством звітність,
здійснює розрахунки коштів, необхідних
для своєчасного проведення
капітального і поточного ремонтів та
утримання, а також забезпечує
управління цим майном і несе
відповідальність за його експлуатацію
згідно з законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
житлово-комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на забезпечення умов проживання та
перебування осіб у жилих і нежилих
приміщеннях, будинках і спорудах,
комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

ОСОБА_1 мешкає та зареєстрована в
гуртожитку з 26.01.1998 року, має склад
сім'ї: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
чоловік - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8-9).

Кімната, яку займають відповідачі в
гуртожитку по АДРЕСА_1 у м.
Дніпропетровську має площу 18,4 кв.м,
таким чином, боржники в період з 01.07.2008
року по 20.10.2011 року включно
використовували 3 ліжко-місця,
вартість яких складала з 01.07.2008 року до
01.11.2009 року 250, 00 грн. за 1 ліжко-місце в
місяць ( 3 х 250,00 грн. = 750, 00 грн.), а з 01.11.2009
року 582,00 грн. за 3 ліжко-місця в місяць +
0,4 кв.м додаткової площі ( 194,00 грн. х 3
ліжко-місця + 0,4 кв.м х 24,19 грн. = 591,66 грн.).
Всього було нараховано за період з
01.07.2008 р. до 20.10.2011 р. включно - 25 989,90 грн.,
сплачено боржниками - 7 800,00 грн. Тобто,
заборгованість боржника за
житлово-комунальні послуги складає 18
189,90 грн. (а.с. 78).

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

На підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Зважаючи на те, що відповідачами надано
заяву про застосування позовної
давності (а.с.119), суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
в межах трирічного строку позовної
давності та стягнути солідарно з
відповідачів на користь позивача
заборгованість за житлово-комунальні
послуги за період з вересня 2009 року по
жовтень 2011 року, що відповідно до
розрахунку, наданого позивачем в цій
частині складає 10 988,52 грн.

Таким чином, розглядаючи даний спір в
межах заявлених вимог, оцінюючи
здобуті по справі докази щодо їх
належності, допустимості,
достовірності, а також достатності та
взаємності зв'язку у сукупності, та
беручи до уваги письмові заперечення
Відповідача ОСОБА_1 на уточнену позовну
заяву ПАТ «Дніпровськпромбуд» та
пояснення ОСОБА_1 надані в судовому
засіданні, які відповідачем не були
належним чином обгрунтовані, в силу
чого суд ставиться до них критично, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
ПАТ «Дніпровськпромбуд» підлягають
частковому задоволенню.

Крім того, суд критично відноситься до
пояснень відповідачів щодо укладання
ними з позивачем договору найму житла
на інших умовах оплати, оскільки у
судовому засіданні не було
представлено жодних доказів на
підтвердження укладання цього
договору.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
встановлено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при поданні позову було
сплачено судовий збір у розмірі 214,60
грн. (а.с. 2), тому з відповідачів
на користь позивача також слід
стягнути рівними частками судові
витрати, які ним було сплачено при
поданні позову, а саме: судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 15-16, 257, 267 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, 212-215
Цивільно-процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Дніпровськпромбуд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за житлово-комунальні послуги -
задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства
«Дніпровськпромбуд» заборгованість за
житлово-комунальні послуги за період з
вересня 2009 року по жовтень 2011 року в
розмірі 10 988,52 грн.

Стягнути рівними частками з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства
«Дніпровськпромбуд» судовий збір у
розмірі 214 (двісті чотирнадцять гривень
60 копійок).

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя
М.М. Таус