Сквирський районний суд Київської
Справа № 376/2890/13-ц
Провадження № 2/376/1225/2013
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року
Сквирський районний суд Київської
області

у складі: головуючого судді - Ярошенко
С.М.,

при секретарі - Федорчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Сквира справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Сквирської міської
ради Київської області про припинення
права на частку в спільному майні за
вимогою іншого співвласника,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з
зазначеним позовом і просить припинити
право держави в особі Сквирської
міської ради Київської області на 3/16
частини будинку АДРЕСА_1 з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд, припинити право ОСОБА_2 на 3/16
частини будинку АДРЕСА_1 з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд, з виплатою йому грошової
компенсації в сумі 1930 грн., визнати за
нею право власності на 3/8 частини
жилого будинку АДРЕСА_1 з відповідною
частиною господарських будівель та
споруд, внаслідок припинення права на
частки відповідачів, посилаючись на те,
що батькові, ОСОБА_3, належало на праві
власності 3/4 частини житлового будинку
АДРЕСА_1, 1/4 даного будинку, згідно
рішення Сквирського районного суду
Київської області від 07.02.1977 року, була
визнана за ОСОБА_4, яка доводилася
батькові невісткою, а відповідачу,
ОСОБА_2, - матір'ю.

У 1987 році, після смерті ОСОБА_3,
відкрилася спадщина на 3/4 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, яку, без
відома позивача, оформив на себе її
брат, ОСОБА_5.

В 1994 році, після смерті ОСОБА_5, спадщину
у складі 3/4 частини житлового будинку
АДРЕСА_1, оформила дружина, ОСОБА_6, не
врахувавши при цьому ще одного
спадкоємця, а саме сина померлого,
ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємців ні за
законом, ні за заповітом не залишилося,
в зв'язку з чим спадкове майно мало
перейти у власність держави, про що
стало відомо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
спонукало їх звернутися до суду за
захистом своїх прав та законних
інтересів.

Відповідно до рішення Сквирського
районного суду Київської області від
29.12.2002 року, за позивачем визнано право
власності на 3/8 частини житлового
будинку з відповідною частиною
господарських та побутових будівель та
споруд в АДРЕСА_1, вартістю 7721 грн. в
порядку спадкування, після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за
відповідачем, ОСОБА_2, визнано право
власності на 3/16 частини житлового
будинку з відповідною частиною
господарських та побутових будівель та
споруд в АДРЕСА_1, вартістю 1930 грн., в
порядку спадкування, після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід
держави перейшло 3/16 частини житлового
будинку з відповідною частиною
господарських та побутових будівель та
споруд в АДРЕСА_1, Київської області.

Виділ двічі по 3/16 частини
будинковолодіння АДРЕСА_1, в натурі не
можливий, через конструктивну та
будівельно-технічні особливості
будинку, що відображено у висновку
судової будівельно-технічної
експертизи, оскільки порушення
монолітності стін при проведенні
перепланування будинку може нанести
збитки співвласникам будинку і
призвести до аварійності будинку.

Домовитись з відповідачем про сплату
йому грошової компенсації неможливо.

Будинок потребує капітального ремонту.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилася, звернулася до
суду з заявою про розгляд справи в її
відсутності, позов підтримує.

Відповідач, ОСОБА_2, у судове засідання
не з'явився, звернувся до суду з заявою,
в якій просить ухвалити рішення в його
відсутності, позов не визнає.

Відповідач, Сквирська міська рада
Київської області, в судове засідання
не з'явилася, про розгляд справи
повідомлена належним чином.

Суд, перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, надані позивачем в
обґрунтування своїх вимог, вважає, що
позов підлягає задоволенню частково.

Судом установлено, що ОСОБА_3,
належало на праві власності 3/4 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, 1/4 даного
будинку, згідно рішення Сквирського
районного суду Київської області від
07.02.1977 року, була визнана за ОСОБА_4, яка
доводилася батькові невісткою, а
відповідачу, ОСОБА_2, - матір'ю.

У 1987 році, після смерті ОСОБА_3,
відкрилася спадщина на 3/4 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, яку, без
відома позивача, оформив на себе її
брат, ОСОБА_5.

В 1994 році, після смерті ОСОБА_5, спадщину
у складі 3/4 частини житлового будинку
АДРЕСА_1, оформила дружина, ОСОБА_6, не
врахувавши при цьому ще одного
спадкоємця, а саме сина померлого,
ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємців ні за
законом, ні за заповітом не залишилося,
в зв'язку з чим спадкове майно мало
перейти у власність держави, про що
стало відомо ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
спонукало їх звернутися до суду за
захистом своїх прав та законних
інтересів.

Відповідно до рішення Сквирського
районного суду Київської області від
29.12.2002 року, за позивачем визнано право
власності на 3/8 частини житлового
будинку з відповідною частиною
господарських та побутових будівель та
споруд в АДРЕСА_1, вартістю 7721 грн. в
порядку спадкування, після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за
відповідачем, ОСОБА_2, визнано право
власності на 3/16 частини житлового
будинку з відповідною частиною
господарських та побутових будівель та
споруд в АДРЕСА_1, вартістю 1930 грн., в
порядку спадкування, після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, в дохід
держави перейшло 3/16 частини житлового
будинку з відповідною частиною
господарських та побутових будівель та
споруд в АДРЕСА_1, Київської області.

Виділ двічі по 3/16 частини
будинковолодіння АДРЕСА_1, в натурі не
можливий, через конструктивну та
будівельно-технічні особливості
будинку, що відображено у висновку
судової будівельно-технічної
експертизи, оскільки порушення
монолітності стін при проведенні
перепланування будинку може нанести
збитки співвласникам будинку і
призвести до аварійності будинку.

Будинок потребує капітального
ремонту.

За змістом ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є
річ, яку не можна поділити без втрати її
цільового призначення.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право
особи на частку у спільному майні може
бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; річ є неподільною;
спільне володіння і користування
майном є неможливим; таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Враховуючи, що 3/16 частини житлового
будинку з відповідною частиною
господарських будівель та споруд у
АДРЕСА_1, Київської області, які
перейшли в дохід держави, згідно
рішення Сквирського районного суду
Київської області від 29.12.2002 року, є
незначною, технічної можливості
виділити належну частку в натурі немає,
спільне володіння і користування 3/16
частинами будинковолодіння є
неможливим, таке припинення права
держави в особі Сквирської міської
ради на частку у спільному майні не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласників, позивачеві не
відшкодовано 1428 грн. витрат, пов'язаних
з похованням спадкодавця ОСОБА_6 та 434
грн. витрат по охороні та управлінню 3/16
частини житлового будинку з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд у АДРЕСА_1, Київської
області, які перейшли в дохід держави
вартістю 1930 грн., суд вважає за можливе
припинити таке право.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

На підставі ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
тобто ті обставини, що свідчать про
дійсні права і обов'язки сторін у
справі.

Свої вимоги щодо припинення права
ОСОБА_2 на 3/16 частини будинку АДРЕСА_1 з
відповідною частиною господарських
будівель та споруд, з виплатою йому
грошової компенсації в сумі 1930 грн.,
позивач обґрунтовує тим, що частка
відповідача, ОСОБА_2, є незначною та
виділ її є неможливим, а також
пропозиція позивача стосовно
отримання ним компенсації за вказану
частку відхилена.

Проте суд не може погодитися з
обґрунтуваннями позивача, оскільки
вони не відповідають фактичним
обставинам справи.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру
прав власності на нерухоме майно від
22.05.2012 року, технічного паспорта на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок від 24.09.2012 р., ОСОБА_2 належить 1/4
частини будинку АДРЕСА_1. Право
власності на 3/16 частини будинку
АДРЕСА_1 з відповідною частиною
господарських будівель та споруд,
відповідно до рішення Сквирського
районного суду Київської області від
29.12.2002 року, за відповідачем, ОСОБА_2, не
зареєстровано, крім того, вартість
спірної частини домоволодіння у
висновку визначена на вересень 2001 року,
тому позовні вимоги в цій частині не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 183,365 ЦК України,

ст. 10,60,61,131,212-215,218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Припинити право держави в особі
Сквирської міської ради Київської
області на 3/16 частини будинковолодіння
АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/16
частини будинковолодіння АДРЕСА_1,
внаслідок припинення права на частку
держави в особі Сквирської міської
ради Київської області.

В решті позовних вимог відмовити.

Кошти, які були внесені ОСОБА_1 та
зараховані 07.07.2010 р. на рахунок
№3088 у сумі 1930,00 грн., повернути
ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С. М. Ярошенко