РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 р.
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:

головуючої - судді Логінової С.М.,

при секретарі - Юзьковій А.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Хмельницькому цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод
у користуванні житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод
у користуванні житловим приміщенням,
посилаючись на те, що 07 грудня 2005 р.
ОСОБА_3, мати ОСОБА_1, відчужила за
договором дарування 1/2 частини
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Обдарованим за цим договором є
позивач - ОСОБА_1

01 лютого 2013 р. позивач зареєстрував
право власності на 1/2 частини означеної
квартири. На даний час квартира, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

До моменту смерті ОСОБА_3 позивач у
будь-який момент мав можливість
безперешкодно заходити до житла,
спокійно спілкувався із відповідачем
та жодний претензій не виникало. З
моменту реєстрації права власності у
ОСОБА_1 виникли проблеми щодо вільного
доступу до власної житлової площі,
немає можливості вільно перебувати та
користуватись своїм майном.

Після реєстрації права власності на
нерухоме майно ОСОБА_2 чинить перешкоди
щодо користування майном позивача:
відповідач не пускає у квартиру
позивача, не дає ключі до вхідних
дверей, вимагає рішення суду щодо
правомірності подальшого проживання
ОСОБА_1 в означеній квартирі.

Позивач змушений двічі звертатись до
правоохоронних органів, проте жодних
дій для вирішення цієї ситуації немає.

ОСОБА_1 просить вселити його у АДРЕСА_1
та зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди у користуванні, надавши
дублікати ключів від вхідних дверей
означеної квартири.

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві, просив його
задовольнити.

Відповідач позов не визнав, пояснивши
що ОСОБА_1 є співвласником АДРЕСА_1,
однак проживати в означеній квартирі
він не має права, оскільки квартира
однокімнатна, там проживає відповідач
з дружиною, знаходяться їх речі, меблі,
тому ОСОБА_2 встановив вхідні двері,
ключі від яких позивачу надавати не
буде.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
знаходить позов таким, що підлягає
задоволенню.

За приписами статті 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України, правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 155 ЖК Української РСР
встановлено, що жилі будинки (квартири),
що є у приватній власності громадян, не
можуть бути в них вилучені, власника не
може бути позбавлено права
користуватися жилим будинком
(квартирою), крім випадків,
установлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного
кодексу України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 358 Цивільного
кодексу України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою. Кожен
із співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спірним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном. Усунення
перешкод власник може вимагати навіть
тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з
позбавленням його володінням майном.

Судом встановлено, що 07 грудня 2005 р.
ОСОБА_3 - мати ОСОБА_1, подарувала
останньому 1/2 частини квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується договором дарування,
посвідченого приватним нотаріусом
Хмельницького міського нотаріального
округу. зареєстрованого за № 6457. Право
власності ОСОБА_1 зареєстровано у
Державному реєстрі прав на нерухоме
майно 1 лютого 2013 р.

Означена квартира АДРЕСА_1, є спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Судом встановлено, що до моменту смерті
ОСОБА_3 позивач у будь-який момент мав
можливість безперешкодно заходити до
житла. З моменту реєстрації права
власності у ОСОБА_1 виникли проблеми,
щодо вільного доступу до означеної
квартири.

ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні
означеним житлом: встановив вхідні
двері, ключі від яких позивачу не надав,
посилаючись на те, що ОСОБА_1 не має
права на проживання в означеній
квартирі.

Вказані факти підтверджується
поясненнями ОСОБА_2, зверненнями
позивача до правоохоронних органів.

Суд приходить до висновку, що права
позивача, як співвласника 1/2 частини
АДРЕСА_1 порушені і підлягають захисту.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213-215, Цивільного
процесуального кодексу України, ст.ст.
116, 157 Житлового кодексу України, ст. 391
Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення,
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 у АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди
у користуванні ОСОБА_1 кв. АДРЕСА_1,
надавши останньому дублікати ключів
від вхідних дверей означеної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Логінова С.М.

24.12.2013