Справа № 424/4914/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 грудня 2013 року Ровеньківський
міський суд Луганської області у
складі:

головуючого судді: Ібадової Н.П.

при секретарі Бурлака О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 12.08.2013р. з
позовною заявою, в якій просив стягнути
з відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
№910.72103 від 09.08.2010р. в розмірі 173816,97грн.

В судове засідання відповідач не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином.

Представник позивача надав суду заяву,
в якій просив розглядати справу у його
відсутність та зазначив, що не
заперечує проти заочного розгляду
справи (а.с.34).

Відповідно до ст.224 ЦПК України судом
прийнято рішення про заочний розгляд
справи.

Дослідивши наявні у справі докази та
оцінивши їх у сукупності, судом
встановлені наступні фактичні
обставини і відповідні їм
правовідносини.

09.08.2010р. між ПАТ «Ідея Банк» (на момент
укладання договору найменування
юридичної особи було ПАТ «Плюс Банк»)
та відповідачем був укладений
кредитний договір №910.72103 (а.с.5-10), за
яким банк надав позичальникові кредит
у сумі 149683грн на строк 60місяців. Кредит
надавався для фінансування купівлі
транспортного засобу марки Ссанг Йонг,
моделі Кірон, 2010р., номер кузову НОМЕР_1,
у сумі 143952грн та фінансування
страхового платежу за страхування
життя позичальника у сумі 5758грн.
Умовами кредитного договору
передбачалося наступне:

- за користування кредитом
позичальник сплачує 24,99% річних, п.1 пар.2
Договору;

- позичальник зобов'язаний
протягом дії договору сплачувати
кредит та проценти у вигляді
ануїтетних платежів в розмірі 4392,52грн
на місяць, які підлягають оплаті 09
числа кожного місяця на весь період дії
договору, тобто з 09.09.2010р. до 09.08.2015р.,
пар.4 Договору;

- банк має право вимагати
дострокового повернення кредиту,
зокрема, в разі прострочення оплати
чергового ануїтетного платежу більш
ніж на 30днів, п.1 пар.8 Договору;

- в разі порушення позичальником
термінів сплати щомісячних платежів до
60 днів, банк має право нарахувати та
стягнути з позичальника пеню в розмірі
0,15% від простроченої суми боргу за
кожен день прострочки, а за порушення
термінів сплати щомісячних платежів
понад 60 днів - 0,65%, п.2, 3 пар.9 Договору.

Позивач свої зобов'язання перед
відповідачем виконав і надав
останньому кредит в розмірі 149683грн, що
підтверджується
ордером-розпорядженням №1 від 11.08.2010 р.

Разом з тим, відповідач допустив
порушення строків погашення кредиту в
наслідок чого станом на 22.07.2013р.
допустив прострочення оплати
щомісячних платежів за кредитом на
суму 56718,49грн, з яких прострочення по
основному боргу складає 29147,02грн,
прострочення по процентам - 27571,47грн.

Внаслідок порушення відповідачем умов
повернення кредиту, позивачем був
розрахований розмір пені, який складає
31198,57грн.

Таким чином, позивач вимагає
дострокового стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
№910.72103 від 09.08.2010р. в розмірі 173816,97грн,
яка складається з наступних сум:

- за основним боргом - 84,937,50грн;

- прострочений борг - 29147,02грн;

- прострочені проценти за
користування кредитом - 27571,47грн;

- строкові проценти - 962,41грн;

- пеня за несвоєчасне погашення
платежів - 31198,57грн.

За таких обставин, позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом.

Тож між сторонами склалися кредитні
правовідносини, які регулюються
Цивільним кодексом України та Законом
України від 12.05.1991р. №1023-XII «Про захист
прав споживачів».

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Статтею 525 ЦК
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Зі змісту ч.2 ст.1054 ЦК України випливає,
що до кредитних відносин
застосовуються положення
законодавства, які регулюють позичкові
відносини (параграф 1 глави 71 ЦК
України).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Статтею 1048 ЦК
України передбачено, що позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, розмір і порядок одержання яких
встановлюються договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.10 ст.11 ЗУ від 12.05.1991р. №1023-XII
передбачено, що якщо кредитодавець
згідно з договором про надання
споживчого кредиту одержує внаслідок
порушення споживачем умов договору
право на вимогу повернення споживчого
кредиту, строк виплати якого ще не
настав, він може використати таке право
лише у разі, зокрема, затримання сплати
частини кредиту та/або відсотків
щонайменше на один календарний місяць.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач затримав сплату кредиту та
процентів по кредиту більш ніж на один
місяць, що є підставою для вимоги про
дострокове повернення кредиту та
процентів.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.88
Цивільно-процесуального кодексу
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Позивачем при зверненні до
суду з цим позовом був сплачений
судовий збір в розмірі 1738,17грн, що
підлягають відшкодуванню за рахунок
відповідача.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.7, 10-12, 27, 31, 88, 209, 212-215, 218
Цивільно-процесуального кодекс
України, ст.ст.525, 526, 611, 1050, 1054 Цивільного
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Ідея Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея
Банк» заборгованість за кредитним
договором №910.72103 від 09 серпня 2010 року в
сумі 173816 (сто сімдесят три тисячі
вісімсот шістнадцять) гривень 97
(дев'яносто сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея
Банк» судові витрати в сумі 1738 (одна
тисяча сімсот тридцять вісім)гривень 17
(сімнадцять) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги чи заяви
відповідача про його перегляд, якщо
апеляційну скаргу чи заяву не було
подано.

Суддя:
Н.П. Ібадова

13.12.2013