РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року

Центральний
районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.

при секретарі - Гусак М.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2011 року позивач звернувся до
Центрального районного суду м.
Миколаєва із позовом до відповідача
про стягнення заборгованості у розмірі
6065,19 доларів США, що складає еквівалент
за курсом НБУ - 48 150 грн. 33 коп. та пеня у
розмірі 14 040 грн. 80 коп.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2013 року заяву
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
від 20 вересня 2012 року задоволено,
рішення скасовано і призначено справу
до судового розгляду.

Представник позивача надав суду заяву
про збільшення позовних вимог та
просив суд стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 47 468, 70 доларів
США (що складає еквівалент за курсом
НБУ - 379 417 грн. 33 коп., з якої:
заборгованість за кредитом - 5600, 92
доларів США (що складає еквівалент за
курсом НБУ - 44765 грн. 92 коп.),
заборгованість по відсоткам - 3229,27
доларів США (що складає еквівалент за
курсом НБУ - 25811 грн. 56 коп.), пеня - 38638,78
доларів США (що складає еквівалент за
курсом НБУ - 308 839 грн. 85 коп.).

Представник позивача надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутність,
позовні вимоги уточненої позовної
заяви підтримує в повному обсязі.

Представник надав суду заяву
про розгляд справи у його відсутність
та заперечення, в яких просив суд
застосувати позовну давність про
стягнення основної заборгованості та
процентів за кредитним договором, а
також просив суд відмовити в
задоволенні вимог щодо пені за п.9.1
кредитного договору, оскільки
суперечить принципам розумності та
добросовісності.

Ухвалою суду справу розглянуто за
відсутності сторін, оскільки у справі
достатньо даних про права та взаємини
сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши
матеріали справи, судом встановлені
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 07
березня 2007 року між сторонами було
укладено кредитний договір
№014/08-112/61463, відповідно до якого позивач
надав відповідачу кредит у вигляді не
відновлювальної кредитної лінії з
лімітом 37 700 доларів США. Кінцевий
термін повернення кредиту -не пізніше 07
березня 2010 року. Процентна ставка за
користування кредитом складає 18 %
річних.

Згідно з п.3.1 Договору, позивач надав
відповідачу кредит на умовах його
забезпечення, строковості, повернення
та плати за користування.

Відповідно до п.5.1 договору, відповідач
зобов'язався здійснювати
безготівковим платежем або готівкою в
касу банку щомісячними платежами - до
15 числа кожного місяця, наступного за
місяцем отриманого кредиту.

У якості забезпечення виконання
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором, 07 березня 2007 року між
позивачем та відповідачем був
укладений договір застави
транспортного засобу № 492, відповідно
до якого останній передає у заставу
автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero, 2007
року випуску, р/н НОМЕР_1, який належить
відповідачу на підставі Свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_2, який оцінюється сторонами у
розмірі 272 690 грн. 00 коп.

Згідно додаткової угоди № 1408-112614631 від
14 травня 2009 року відповідачеві було
встановлено кредитні канікули з 14
травня по 14 жовтня 2009 року.

Також, на адресу відповідача
неодноразово направлялася вимога про
погашення простроченої заборгованості
за кредитним договором від 06 грудня 2010
року.

Дотепер відповідач не виконав належним
чином зобов'язання, сума загальної
заборгованості складає 47 468,70 доларів
США (що складає еквівалент за курсом
НБУ - 379 417 грн. 33 коп.), з якої:
заборгованість за кредитом - 5600, 64
доларів США (що складає еквівалент за
курсом НБУ - 44 765 грн. 92 коп.),
заборгованість за відсотками - 3229,27
доларів США (що складає еквівалент за
курсом НБУ - 25 811 грн. 56 коп.), пеня - 38 638,79
доларів США (що складає еквівалент за
курсом НБУ - 308 839 грн. 85 коп.)-станом на
24.10.2013 р.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Як зазначалося вище, сторони
встановили як строк дії договору до 07
березня 2010 року, так і строки виконання
зобов'язань зі щомісячним погашенням
платежів.

Таким чином, графіком платежів, який є
складовою частиною договору, погашення
кредитної заборгованості та строки
сплати чергових платежів визначено
місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору.

Як встановлено судом, відповідачка
перестала виконувати щомісячні
зобов'язання з сплати процентів з 15
вересня 2010 року, а з грудня 2010 року -
зобов'язання зі сплати тіла кредиту
процентів за користування кредитом.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Так, ОСОБА_2 , як
вбачається з виписки за кредитним
договром, останній раз сплачувала
заборгованість за тілом кредиту 01.12.2010
року, а по відсоткам - 19.08.2010 року, що є
фактично визнанням боргу перед банком,
навіть і після настання кінцевого
терміну повернення кредиту, що потягло
за собою переривання перебігу
позовної давності (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК
України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зв'язку з наведеним, оскільки банк
звернувся до суду в квітні 2011 року, суд
вважає, що вимоги про повернення
заборгованості за кредитом (тіла та
відсотків) заявлені вчасно і
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст.258 ЦК України,
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (пені, штрафу), яка
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права,
початком перебігу позовної давності є
день, коли боржник повинен був сплатити
черговий платіж, проте не сплатив. За
такого, пеня могла бути нарахована
позивачем тільки до 01.12.2011 року, що
відповідає 11 707,97 грн.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК
України, розмір неустойки, якою є штраф
та пеня, може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, що мають,
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника. Враховуючи
вищевикладене, суд приходить до
висновку, що слід зменшити розмір пені
до 1422 грн. 52 коп., оскільки нарахований
позивачем розмір значно перевищує
розмір збитків.

Доводи представника відповідача
стосовно того, що кредитний договір
укладений під впливом обману і не
відповідає вимогам ЗУ «Про захист прав
споживачів» не приймаються судом до
уваги, оскільки є наслідком
помилкового тлумачення норм права.

На підставі викладеного, у
відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611,
612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд
дійшов висновку, що відповідач не
виконав зобов'язань, узятих на себе за
кредитним договором, у зв'язку з чим з
нього необхідно стягнути на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором №014/08-112/61463від 07 березня 2007
року в розмірі 5600,64 доларів США (що
становить еквівалент за курсом НБУ 44
765,92 грн.) заборгованості за тілом
кредиту, 3229,27 доларів США ( що
становить еквівалент за курсом НБУ 25
811,56 грн.) заборгованості по сплаті
відсотків та 1422,52 грн. пені, що складає
загальну суму 72 000 грн.

Таким чином, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судовий збір
пропорційно до задоволених позовних
вимог у розмірі 720 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" до
ОСОБА_2 стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" заборгованість
заборгованість за кредитним договором
№014/08-112/61463 від 07 березня 2007 року в
розмірі 5600,64 доларів США (що становить
еквівалент за курсом НБУ 44 765,92 грн.) за
тілом кредиту, 3229,27 доларів США ( що
становить еквівалент за курсом НБУ 25
811,56 грн.) по сплаті відсотків та 1422,52
грн. пені, що складає загальну суму 72 000
грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" судовий збір в
сумі 720 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом 10 днів після проголошення
рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва

Гуденко О.А