Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/799/13-ц
№ провадження
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2013 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута
Т.Б.;

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у місті Сколе
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди, завданої внаслідок злочину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 23.05.2013 року звернулася
в суд із позовною заявою, в якій просить
стягнути у солідарному порядку з
відповідачів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у свою
користь заподіяну внаслідок злочину
майнову шкоду у розмірі 974 грн. 38 коп.,
моральну шкоду у розмірі 50000 грн. 00 коп.
та судові витрати у справі, які
полягають у оплаті послуг адвоката у
розмірі 5000 грн. 00 коп.. В обґрунтування
позовних вимог посилається на те, що
відповідачі 09.09.2010 року у м. Сколе
Львівської області у коридорі підвалу
житлового будинку АДРЕСА_1, на ґрунті
особистих неприязних відносин вчинили
з нею сварку, під час якої умисно
причинили їй легкі тілесні ушкодження.
За вказане злочинне діяння відповідачі
були притягнені до кримінальної
відповідальності, передбаченої ст. 125
КК України. 22.03.2013 року кримінальну
справу про їх обвинувачення у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК
України судом закрито у зв'язку із
закінченням строків давності. Таким
чином, відповідачі вважаються винними
у скоєнні злочину і повинні
відшкодувати завдану їх злочинними
діями майнову та моральну шкоду.
Зазначає, що вказаними злочинними
діями їй заподіяна майнова шкода у
розмірі 974 грн. 38 коп., яка полягає у
придбанні ліків та медикаментів на
лікування, а також у послугах
транспорту до м. Львів та моральна
шкода у розмірі 50000 грн., яка полягає у
спричиненні фізичного болю, душевних
стражданнях, переживанні через
ушкоджене здоров'я, тривалому
перебуванні у лікарській установі та
позбавленні можливості реалізації
своїх звичок та бажань тощо. У зв'язку
із відмовою відповідачів добровільно
відшкодувати завдану їй майнову та
моральну шкоду, вона змушена
звертатися до суду із даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат
ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві (а.
с. 2-5), просить позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
05.12.2013 року не з'явився без поважних
причин, хоча кожного разу належним
чином повідомлявся про дату, час та
місце судового розгляду справи, про що
свідчать розписка про отримання
судової повістки та рекомендоване
повідомлення про вручення йому
особисто поштового відправлення -
судової повістки (а. с. 70, 75). При цьому,
04.12.2013 року відповідачем ОСОБА_3 подано
на адресу суду клопотання (а. с. 78), в
якому він вкотре просить відкласти
судовий розгляд справи, на цей раз у
зв'язку із перебуванням станом на дату
призначення справи до розгляду на
листку непрацездатності (на
лікарняному), яке не підтверджене
відповідними доказами. До цього судом
уже двічі відкладався судовий розгляд
справи, а саме 12.08.2013 року та 21.10.2013 року
з причин неявки обох відповідачів та з
причин отримання правової допомоги. З
огляду на вказане, та враховуючи
тривалий розгляд даної справи, суд
вважав такі дії відповідача ОСОБА_3
спрямованими на умисне затягування
судового процесу і вважав причини
повторної неявки відповідача ОСОБА_3 у
судове засідання неповажними, у зв'язку
з чим ухвалив проводити розгляд справи
у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив у повному обсязі,
посилаючись на відсутність своєї вини
та вини відповідача ОСОБА_3 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК
України. Зазначив також, що розмір як
майнової, так і моральної шкоди,
заявлені позивачем ОСОБА_2, є, на його
думку, необґрунтованим, у зв'язку з чим
позовні вимоги не підлягають до
задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, що
з'явились у судове засідання, давши
належну оцінку письмовим доказам по
справі та оглянутим у судовому
засіданні матеріалам кримінальної
справи № 1-204/11 р. (провадження № 1/1320/25/12
р.) про обвинувачення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
125 КК України, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст.
16 ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання чи
оспорювання, а одними із способів
захисту цивільного права є
відшкодування збитків, інші способи
відшкодування майнової шкоди та
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними діями особистим
немайновим правам фізичної особи,
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала. При цьому особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоду завдано не з її вини. Відповідно
до ч. 1 ст. 1167 вказаного Кодексу моральна
шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Згідно ухвали, постановленої
апеляційним судом Львівської області
22.03.2013 року у кримінальній справі №
1-204/11 р. (провадження № 1/1320/25/12 р.) (арк.
мат. крим. справи 188-190) вбачається, що
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звільнено від кримінальної
відповідальності, а кримінальну
справу, порушену відносно них за ч. 1 ст.
125 КК України, тобто за умисне легке
тілесне ушкодження, закрито у зв'язку
із закінченням строків давності.
Відповідно, у мотивувальній частині
вказаної ухвали суду йдеться про
відсутність підстав для задоволення
апеляції представника потерпілої, так
як заявлений нею цивільний позов до
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування
шкоди підлягав залишенню без розгляду
із відповідним роз'ясненням права на
звернення до суду у порядку цивільного
судочинства. У описовій частині
зазначеної ухвали суду йдеться про те,
що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 09.09.2010
року близько 09.45 год. у коридорі підвалу
житлового будинку АДРЕСА_1 у м. Сколе
Львівської області, на ґрунті
неприязних відносин, вчинили
безпричинний конфлікт з потерпілою
ОСОБА_2, під час якого умисно нанесли їй
декілька ударів руками в область
лівого плеча та передпліччя, чим
спричинили, згідно висновку експерта №
144 від 19.04.2012 року легкі тілесні
ушкодження. Ухвала апеляційного суд
Львівської області від 22.03.2013 року
набрала законної сили і у касаційному
порядку не оскаржувалась, що
підтверджується згаданими вище
матеріалами кримінальної справи.

Таким чином, позивач ОСОБА_2 у силу
роз'яснення згідно ухвали суду від
22.03.2013 року у кримінальній справі №
1-204/11 р. (провадження № 1/1320/25/12 р.)
правомірно звернулася до суду із
позовом до відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у порядку цивільного
судочинства про відшкодування у
солідарному порядку шкоди, завданої
злочинними діями останніх і саме
відповідачі мають нести
відповідальність за завдану позивачу
майнову та моральну шкоду внаслідок
заподіяння легкого тілесного
ушкодження, так як доведена їх вина по
вказаному факту.

Майнова шкода, завдана позивачу, у
сукупності становить 862 грн. 38 коп., яка
полягає у придбанні останньою на
лікування медичних препаратів та
ліків, що підтверджується відповідними
чеками на придбання зазначених засобів
на суму 21 грн. 00 коп., 51 грн. 92 коп., 63 грн.
74 коп., 35 грн. 72 коп. (а. с. 28-33), а також у
оплаті нею за обстеження голови у ПП
«АДГ-Діагностика» у розмірі 690 грн. 00
коп. (а. с. 34-35), а всього на суму 862 грн. 38
коп.. Факт перебування позивача на
стаціонарному лікуванні у КЗ
Сколівської районної ради «Сколівська
центральна районна лікарня» у період з
09.09.2010 року по 16.09.2010 року
підтверджується випискою із медичної
карти стаціонарного хворого № 3475 від
16.09.2010 року (а. с. 23) та копією листка
непрацездатності серії АВД № 234480 від
16.09.2010 року (а. с. 38). Крім того, у
матеріалах кримінальної справи № 1-204/11
р. (провадження № 1/1320/25/12 р.) наявна
медична карта стаціонарного хворого №
3475, де детально йдеться про хід
лікування та його перебіг. Разом з тим,
у вказаний вище розмір заподіяної
майнової шкоди суд не враховує
вартість квитків на проїзд з м. Сколе у
м. Львів і назад 22.03.2013 року та 02.04.2013
року (а. с. 24-27) для участі у апеляційному
розгляді і вчиненням пов'язаних з цим
дій, так як судом встановлено, що
позивачем також було подано апеляційну
скаргу на вирок Сколівського районного
суду Львівської області від 18.12.2012 року
(арк. мат. крим. справи 169-170), а, відтак,
представник останньої змушений був
бути присутнім в апеляційному суді
Львівської області не лише з вини
відповідачів, але й для відстоювання
інтересів своєї довірительки за
поданою нею апеляцією. Таким чином
майнова шкода у розмірі 112 грн. 00 коп., що
являє собою вартість чотирьох білетів
за проїзд, відшкодуванню не підлягає.

Разом з тим, суд не погоджується із
розміром моральної шкоди, про яку
зазначає позивач ОСОБА_2 у поданій нею
позовній заяві. Розмір відшкодування
моральної шкоди у сумі 50000 грн. суд
вважає значно завищеним. Так, виходячи
із принципів рівності, поміркованості,
розумності та справедливості,
характеру й обсягу моральних
страждань, а також враховуючи
положення чинного законодавства про
те, що розмір відшкодування моральної
шкоди має бути не більш, аніж достатнім
для розумного задоволення потерпілої
особи і не повинен призводити до її
збагачення, суд вважає доведеним та
достатнім стягнути у користь позивача
10000 грн. заподіяної їй моральної шкоди.
При цьому суд бере до уваги тяжкість
тілесних ушкоджень, які заподіяли
відповідачі позивачу, душевні
страждання позивача та членів її сім'ї
з вказаного приводу, час перебування
позивача у медичному закладі і
неможливість реалізації нею своїх
звичок та бажань, а також майновий стан
відповідачів, які працюють офіційно та
мають стабільний заробіток. Обставини
щодо майнового стану відповідачів та
факту їх працевлаштування встановлені
матеріалами згаданої вище
кримінальної справи № 1-204/11 р.
(провадження № 1/1320/25/12 р.) під час
з'ясування їх анкетних даних та даних
про їх особи.

З оглянутих у судовому засіданні
матеріалів кримінальної справи № 1-204/11
р. (провадження № 1/1320/25/12 р.) про
обвинувачення відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України
вбачається, що представником позивача
був визначений адвокат ОСОБА_1 і такий
надавав останній юридичну допомогу
упродовж всього судового розгляду
зазначеної кримінальної справи, у тому
числі і у суді апеляційної інстанції.
Адвокат ОСОБА_1 здійснює
представництво позивача ОСОБА_2 і у
даній цивільній справі. Зазначені
обставини підтверджуються наявними у
матеріалах обох справ оригіналами угод
від 14.06.2011 року (арк. мат. крим. справи 19)
та від 22.05.2013 року (а. с. 44) про надання
правової допомоги. На підставі
вказаних угод адвокатом ОСОБА_1
отримано наступні гонорари: 1500 грн. 00
коп. згідно квитанції до прибуткового
касового ордера від 01.08.2011 року (арк.
мат. крим. справи 39); 1500 грн. 00 коп. згідно
квитанції до прибуткового касового
ордера від 14.03.2012 року (арк. мат. крим.
справи 119); 1000 грн. 00 коп. згідно
квитанції до прибуткового касового
ордера від 25.09.2012 року (арк. мат. крим.
справи 151); 1000 грн. 00 коп. згідно
квитанції до прибуткового касового
ордера від 03.05.2013 року (а. с. 22); 1000 грн. 00
коп. згідно квитанції до прибуткового
касового ордера від 04.07.2013 року (а. с. 60);
500 грн. 00 коп. згідно квитанції до
прибуткового касового ордера від 07.11.2013
року (а. с. 79), а всього - 6500 грн. 00 коп..
Таким чином, матеріалами даної справи
та матеріалами вказаної вище
кримінальної справи підтверджується
оплата позивачем ОСОБА_2 4000 грн. 00 коп.
за надання їй юридичної допомоги у
кримінальній справі та 2500 грн. 00 коп. за
надання їй юридичної допомоги у даній
цивільній справі, а всього - 6500 грн. 00
коп.. Разом з тим, остання просить
стягнути у її користь витрати за
надання їй правової допомоги у розмірі
5000 грн. 00 коп., а, відтак, такі підлягають
відшкодуванню у межах заявлених
позовних вимог, тобто у розмірі 5000 грн.
00 коп..

Виходячи із заявлених позовних вимог,
аналізу матеріалів справи та
враховуючи все вищевикладене, суд
вважає, що вимоги позивача є
підставними та обґрунтованими,
доведені матеріалами справи і
підлягають до часткового задоволення.
Зокрема, у користь позивача ОСОБА_2 з
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
солідарному порядку слід стягнути 862
грн. 38 коп. заподіяної їй майнової
шкоди, 10000 грн. 00 коп. заподіяної їй
моральної шкоди та 5000 грн. 00 коп. коштів,
сплачених у зв'язку із наданням
юридичної допомоги у кримінальній та
цивільній справах, а всього - 15862 грн. 38
коп. (862 грн. 38 коп. + 10000 грн. 00 коп. + 5000
грн. 00 коп. = 15862 грн. 38 коп.). Решта
позовних вимог про стягнення майнової
та моральної шкоди задоволенню не
підлягають і у таких слід відмовити у
зв'язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 79, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
солідарному порядку на користь ОСОБА_2
15862 (п'ятнадцять тисяч вісімсот
шістдесят дві) грн. 38 коп..

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити у зв'язку з їх недоведеністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання до
апеляційного суду Львівської області
через Сколівський районний суд
Львівської області апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення або десяти днів з дня
отримання копії цього рішення особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
його проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин