Справа № 308/6573/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року

місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І.,

при секретарі судового засідання -
Роман Д.М.,

за участю:

позивач - не з'явився,

відповідач - не з'явився,

треті особи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Ужгород,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Приватного акціонерного товариства
«Український Страховий Дім», за участю
третіх осіб на стороні позивача -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення
страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

17.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області з позовом до
ПрАТ «Український Страховий Дім», за
участю третіх осіб на стороні позивача
- ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення на
користь третіх осіб страхового
відшкодування у розмірі 8840,00 грн.,
мотивуючи наступним.

26.12.2011 року між позивачем та
відповідачем було підписано поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/0044439 (далі - поліс). 16.08.2012
року з вини позивача сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП), за участю транспортного засобу
марки «ВАЗ 206», застрахованого згідно
попередньо зазначеного полісу, в якій
було пошкоджено автомобіль третіх
осіб, чим завдано їм матеріальну шкоду
в розмірі 8840,00 грн. З метою забезпечення
виконання умов полісу позивачем було
подано заяву-повідомлення від
страхувальника про вчинення ДТП, однак,
відповідачем заява-повідомлення від
страхувальника залишена без розгляду
та добровільного виконання, у зв'язку з
чим позивач звернувся до суду з даним
позовом.

17.09.2013 року відповідач подав до суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що вимоги позивача є безпідставними,
оскільки, ОСОБА_1 є неналежним
позивачем у даній справі, так як,
положення Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якими врегульовано порядок
виплати страхового відшкодування, не
передбачають право вимоги
страхувальника, позивача, щодо виплати
страхового відшкодування на користь
потерпілих - третіх осіб. Крім того,
відповідач вказує, що позивачем не
надано суду належних доказів розміру
понесеної матеріальної шкоди,
оскільки, відповідно до Закону України
«Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність»
встановлено необхідність проведення
оцінки майна у випадках визначення
збитків або розміру відшкодування, а
наданий позивачем акт № 122 на виконання
робіт-послуг не може бути належним та
допустимим доказом розміру понесених
матеріальних збитків, так як, він
складений не суб'єктом оціночної
діяльності, не містить інформації щодо
зносу складових транспортного засобу
та відомостей про ремонт якого
транспортного засобу проводився, із
вказівкою на вартість нормо-години та
загальної кількості нормо-годин,
необхідних для ремонту автомобіля. На
підставі наведеного відповідач просив
суд відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі, при цьому зазначив, що позовні
вимоги підтримує повністю та просить
суд їх задоволити. Крім того, вказав,
що заперечення відповідача є
необґрунтованими з огляду на те,

що нормами ст.ст. 8, 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено обов'язок
страховика здійснити відшкодування
оціненої шкоди, заподіяної внаслідок
ДТП життю, здоров'ю, майну
страхувальника, застрахованої або
іншій третьої особи.

У судове засідання відповідач, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце слухання справи, не з'явився,
причини неявки суду не повідомив, а
тому, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК
України суд розглянув справу в його
відсутності за наявними в ній
матеріалами.

Треті особи на стороні позивача у
судове засідання не з'явились, подали
до суду заяви про розгляд справи за
їхньої відсутності, при цьому
зазначили, що просять позовні вимоги
задоволити, стягнути на їх користь суму
страхового відшкодування у розмірі
8840,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, зібрані у справі в їх
сукупності, суд встановив наступне.

26.12.2011 року між ОСОБА_1 та ПрАТ
«Український Страховий Дім» було
підписано поліс № АВ/0044439 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, за умовами якого
страховик застрахував на строк до
28.12.2012 року належний позивачу
транспортний засіб марки «ВАЗ 206», д/н «
НОМЕР_1».

16.08.2012 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 в м.
Ужгород на перехресті вул. 8-го Березня -
Можайського, керуючи автомобілем марки
«ВАЗ 206», д/н « НОМЕР_1», виїжджаючи з вул.
Можайського на вул. 8-го Березня, не
надав перевагу в русі автомобілю марки
«Форд», моделі «Mondeo», д/н «НОМЕР_2»,
належному на праві приватної власності
ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_3, який
рухався по вул. 8-го Березня, та допустив
зіткнення, в результаті чого
автомобілі отримали механічні
пошкодження, що підтверджується
довідкою № 9055564 про
дорожньо-транспортну пригоду вих. № 2100
від 02.10.2012 року.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 13.09.2012 року, по справі №
712/15911/12, ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП України, та накладено на нього
адміністративне стягнення,
передбачене в межах санкції зазначеної
статті.

Судом достовірно встановлено, що
ОСОБА_1 з метою відшкодування завданої
третім особам внаслідок ДТП
матеріальної шкоди звертався до ПрАТ
«Український Страховий Дім» із
відповідною заявою-повідомленням від
страхувальника, однак, відповідачем
було залишено її без задоволення, що
визнається та не заперечується
сторонами по справі.

Згідно акту № 122 на виконання
робіт-послуг вбачається, що ОСОБА_1
сплатив виконавцю послуг - ПП ОСОБА_4,
8840,00 грн., прийняв роботи з ремонту
транспортного засобу, які виконані у
встановлені строки та з належною
якістю.

Оцінивши докази, зібрані та досліджені
у ході судового розгляду справи, у їх
сукупності, суд прийшов до наступних
висновків.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про
страхування» визначено, що страховий
випадок - це подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхового відшкодування
страхувальнику або іншій третій особі.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» шкода, заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана із
пошкодження чи фізичним знищенням
транспортного засобу.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик не відшкодовує
шкоду, заподіяну забезпеченому
транспортному засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

У ході розгляду справи достовірно
встановлено, що з вини позивача було
допущено адміністративне
правопорушення, а саме, скоєно
дорожньо-транспортну пригоду, в
результаті якої потерпілим завдано
матеріальну шкоду в розмірі 8840,00 грн.,
що підтверджується актом № 122 на
виконання робіт-послуг і визнається та
не заперечується потерпілими, третіми
особами на стороні позивача.

Згідно п. 3) ч. 1 ст. 20, ст. 25 Закону України
«Про страхування» та п. 3) ч. 1 ст. 988, ст. 990
ЦК України при настанні страхового
випадку страховик зобов'язаний
здійснити страхову виплату у
передбачений договором страхування
строк та відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» виплата страхового
відшкодування здійснюється
безпосередньо потерпілому або
погодженим з ним особам.

Згідно з ст. 636 ЦК України договором на
користь третьої особи є договір, в
якому боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок на користь третьої
особи, яка встановлена або не
встановлена у договорі. Виконання
договору на користь третьої особи може
вимагати як особа, яка уклала договір,
так і третя особа, на користь якої
передбачено виконання, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із суті договору.

Тобто, договір страхування, а саме,
поліс № АВ/0044439 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів від 26.12.2011 року, є
договором, укладеним між позивачем та
відповідачем на користь третіх осіб.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальнику) або іншій особі,
визначеній у договорі страхування,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Частиною 1 статті 61 ЦПК України
визначено, що обставини визнанні
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, не підлягають
доказуванню.

На підставі наведеного, враховуючи
згоду потерпілих - третіх осіб на
стороні позивача, на виплату їм
страхового відшкодування за вимогою
позивача, та те, що страховиком
застраховано цивільно-правову
відповідальність позивача, що викликає
кореспондуючий обов'язок страховика
здійснити виплату страхового
відшкодування страхувальнику або
іншій третій особі, суд прийшов до
переконання, що вимога позивача про
стягнення з відповідача на користь
третіх осіб суми страхового
відшкодування є законною,
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Доводи відповідача щодо відсутності
підстав для виплати страхового
відшкодування за вимогою
страхувальника - позивача на користь
потерпілих - третіх осіб суд до уваги не
бере, оскільки, вони спростовані
вищенаведеними положеннями ЦК України,
а саме, ст.ст. 636, 979 ЦК України.

Витрати по сплаті судового збору
підлягають розподілу між сторонами
відповідно до вимог частини 1 статті 88
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 526, 636, 979, 988, 990 ЦК
України, ст.ст. 3-11, 15, 57-61, 69, 88, 169, 212-215, 294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Український Страховий
Дім» (адреса: 01023, м. Київ, пл. Спортивна,
буд. № 3, р/р 80 в ПАТ
«УкрБізнесБанк» м. Донецьк, МФО 334969, ) на користь ОСОБА_2 (адреса:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний код суду
невідомий) та ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2,
ідентифікаційний код суду невідомий)
8840,00 грн. (вісім тисяч вісімсот сорок
грн. 00 коп.) страхового відшкодування, а
також 229,40 (двісті двадцять дев'ять грн.
40 коп.) на відшкодування витрати по
сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Н.І. Зарева