Справа 206/6417/13-ц
Провадження 2/206/1407/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"25" листопада 2013 р. Самарський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков
А.О.,

при секретарі Сядро Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

17 вересня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення заборгованості. Свої
позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що 15 вересня 2007 року між Закритим
акціонерним товариством «Хоум Кредіт
Банк», (правонаступником якого є ВАТ
«Хоум Кредіт Банк» а його
правонаступником є ПАТ «Хоум Кредіт
Банк», правонаступником якого є ПАТ
«Банк Восток») та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 60.980.07.09, відповідно
до якого останній отримав кредит в
розмірі 15000 доларів США. Станом на 3
вересня 2013 року заборгованість
позичальника перед банком у гривневому
еквіваленті становить 496476,58 гривень,
яка складається із : заборгованості за
сумою кредиту - 113232 гривень,
заборгованість зі сплати відсотків -
60665,19 гривень, заборгованість по пені за
несвоєчасне погашення кредиту та
відсотків - 317362,44 гривень,
заборгованість по процентам за
користуванням кредиту 3 % річних - 5216,92
гривень. З метою виконання зобов'язань
за цим кредитним договором між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3 15
вересня 2007 року був укладений договори
поруки №60.980.07.09.1, за якими він
поручився перед позивачем за належне
виконання кредитних зобов'язань
ОСОБА_1, також між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2 15 вересня 2007 року
був укладений договори поруки
№60.980.07.09.2, за якими він поручився перед
позивачем за належне виконання
кредитних зобов'язань ОСОБА_1.

29 вересня 2011 року між ПАТ «Банк Восток»
та ТОВ «УкрКредит» було укладено
договір за яким «УкрКредит» прийняло
право вимоги за кредитним договором №
60.980.07.09.

29 вересня 2011 року між ТОВ «УкрКредит»
та ТОВ «Фінансова компанія «Фемілі
Кредіт» було укладено договір
відступлення права вимоги №20110923-Г,
відповідно до якого ПАТ «Банк Восток»
відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія
«Фемілі Кредіт» прийняло право вимоги
за кредитним договором №60.980.07.09. ТОВ
«Фемілі Кредіт» змінило своє
найменування на ТОВ «Фінансова
компанія «Бізнесфінанс». 22 травня 2013
року між ТОВ «Фінансова компанія
«Бізнесфінанс» та ТОВ «АНСУ» був
укладений договір факторингу №05/13-1,
згідно даного договору відбулося
відступлення права вимоги за кредитним
договором.

22 травня 2013 року між ТОВ «АНСУ» та ТОВ
«Українська боргова компанія» був
укладений договір відступлення права
вимоги №22/05-2. Згідно даного договору
відбулося відступлення права вимоги за
кредитним договором ОСОБА_1.

Взяті на себе зобов'язання позичальник
не виконує, тому позивач звернувся з
позовом до суду, в якому просить
стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 заборгованість за кредитним
договором у сумі 496476 гривень та
сплачені ним судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явився,
надіслав на адресу заяву в якій
зазначив що прохає розглядати справу
без його участі позовні вимоги визнає у
повному обсязі, проти заочного
розгляду справи не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені. У справі є
достатньо доказів для її вирішення, що
у сукупності із вказаними вище
обставинами дає суду підстави для
застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст.
224, 225 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги слід частково
задовольнити з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 15 вересня 2007
року між Закритим акціонерним
товариством «Хоум Кредіт Банк»,
(правонаступником якого є ВАТ «Хоум
Кредіт Банк» а його правонаступником є
ПАТ «Хоум Кредіт Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Банк
Восток») та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 60.980.07.09, відповідно
до якого останній отримав кредит в
розмірі 15000 гривень (а.с.6-7).

Одночасно з укладенням договору про
надання кредиту між позивачем та
ОСОБА_3 був укладений договори поруки
№60.980.07.09.1, за якими він поручився перед
позивачем за належне виконання
кредитних зобов'язань ОСОБА_1, також між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був
укладений договори поруки №60.980.07.09.2, за
якими він поручився перед позивачем за
належне виконання кредитних
зобов'язань ОСОБА_1 (а.с. 9-10).

22 травня 2013 року між ТОВ «АНСУ» та ТОВ
«Українська боргова компанія» був
укладений договір відступлення права
вимоги №22/05-2. Згідно даного договору
відбулося відступлення права вимоги за
кредитним договором ОСОБА_1 (а.с.11-15).

Таким чином, відбулася заміна
кредитора у зобов'язаннях.

Посилання позивача на те що відповідач
уклав кредитний договір відповідно до
якого отримав суму у розмірі 15000
доларів США, судом не може бути
прийнятий, оскільки відповідно до
кредитного договору № 60.980.07.09
відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у
розмірі 15000 гривень (а.с.6-7), також судом
не може бути прийнятий розрахунок суму
заборгованості в якому позивач ставить
питання щодо стягнення з відповідачів
суму заборгованості у розмірі 496476,58
гривень (а.с. 17).

Дотепер відповідач ОСОБА_1 неналежно
виконує свої зобов'язання з повернення
кредиту та сплаті відсотків за ним, в
результаті чого судом було зроблено
свій розрахунок, виходячи із
заборгованості в гривні, а не доларах
США, станом на 3 вересня 2013 року та перед
позивачем утворилася заборгованість в
сумі 62127,19 гривень, яка складається із:
заборгованості за сумою кредиту - 14166,40
гривень, заборгованість зі сплати
відсотків - 7589,79 гривень,
заборгованість по пені за несвоєчасне
погашення кредиту та відсотків - 39718
гривень, заборгованість по процентам
за користуванням кредиту 3 % річних - 653
гривень (а.с.24).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом
України та договором про надання
кредиту.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори й інші
правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав
відповідачу певні грошові кошти, про що
свідчать матеріали справи, отже,
вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК
України, було укладено.

В силу ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи той факт, що відповідач
дотепер неналежно виконує свої
обов'язки з повернення кредиту та
відсотків за ним, таке невиконання
(неналежне виконання) є порушенням її
зобов'язань у розумінні наведеної
норми.

Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів.

Зважаючи на те, що відповідач неналежно
виконує свої обов'язки за кредитним
договором, що полягає у фактичному
припиненні сплати за ним, суд вважає
правильним звернення до суду з позовом
про дострокове стягнення кредитних
коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Судом було встановлено, що кредитне
зобов'язання відповідача ОСОБА_1 було
забезпечено порукою за договорами
поруки № 60.980.07.09.1 та № 60.980.07.09.2 від
15.09.2007 р.

Отже, зважаючи на те, що дотепер боржник
за кредитним договором не виконав свої
зобов'язання, позивач вправі одночасно
(солідарно) звернути свої вимоги і до
поручителів.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 Цивільного
Кодексу України, за договором
факторингу одна сторона передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в роспорядження другої сторони за
плату, а клієнт відступає або
зобов'язується відступити факторові
сою грошову вимогу до боржника з метою
забезпечення виконання зобов'язання
клієнта перед фактором.

Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом
договору факторингу може бути право
грошової вимоги, строк платежу за якою
настав, а також право вимоги, яке
виникне в майбутньому. Майбутня вимога
вважається переданою фактору з дня
виникнення права вимоги до боржника.

Натомість, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та з
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Суд вважає необхідним зменшити розмір
пені до 15000 гривень, оскільки її розмір
значно перевищує розмір неповернутої
суми кредиту.

Разом з тим, позивач зокрема просить
суд стягнути із відповідача 653 грн. в
якості трьох відсотків річних за
користування коштами за неналежне
виконання зобов'язання, заявляючи при
цьому вимоги і про стягнення пені.

Змістом ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник
зобов'язаний сплатити три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки у даному випадку інший розмір
процентів було встановлено кредитним
договором, немає підстав для стягнення
ще і 3% річних.

У зв'язку з такими обставинами, вимоги
позивача в частині стягнення 3% річних
задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд приходить до висновку
про часткове задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 526, 551, 553, 554, 610, 611, 625,
1054, 1055 Цивільного кодексу України,
ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 131, 169, 209, 212-215, 218,
224-225 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3), ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» заборгованість за кредитним
договором № 60.980.07.09 від 15 вересня 2007
року в сумі 36756,19 гривень, яка
складається із : заборгованості за
сумою кредиту - 14166,40 гривень,
заборгованість зі сплати відсотків -
7589,79 гривень, заборгованість по пені за
несвоєчасне погашення кредиту та
відсотків - 15000 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська боргова компанія» судовий
збір у розмірі 122,52 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_3) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська боргова компанія» судовий
збір у розмірі 122,52 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська боргова компанія» судовий
збір у розмірі 122,52 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд
м.Дніпропетровська протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О. Сухоруков