Провадження №2/761/1621/2013
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 листопада 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі
Пироговській-Харітоновій Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, Шевченківське РУ
ГУ МВС України в м. Києві, про визнання
осіб такими що втратили право
користування житловим приміщенням та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 30 березня 2011 року
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_2 (далі - Відповідач № 1), ОСОБА_3
(далі - Відповідач № 2), третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, Шевченківське РУ ГУ МВС
України в м. Києві (далі - Третя особа),
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням та зобов'язання вчинити
певні дії.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує
тим, що він є єдиним власником квартири
АДРЕСА_1. Зазначив, що у квартирі, крім
нього зареєстровані Відповідачі, які
із 2000 року за вказаною вище адресою не
проживають. Зауважив, що у зв'язку із
реєстрацією місяця проживання
Відповідачів у належній йому квартирі,
він змушений сплачувати вартість
житлово-комунальних послуг за себе та
за Відповідачів, крім того, як власник,
позбавлений можливості розпорядитися
належною йому нерухомістю. Просив суд
ухвалити судове рішення, яким визнати
Відповідачів такими, що втратили право
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зобов'язати Третю особу зняти
Відповідачів із реєстраційного обліку
за вказаною адресою.

Справа розглядається судом вдруге.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 07 червня 2011 року, яке
було залишено без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду м. Києва від
17 січня 2012 року, позовні вимоги було
задоволено.

Згідно ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 липня 2012 року, вказані
судові рішення було скасовано, а справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У судовому засіданні Позивач позов
підтримав. Позовні вимоги просив
задоволити у повному обсязі.

Відповідач № 1 у судовому засіданні
проти позову заперечувала, у
задоволенні позовних вимог просила
відмовити повністю, з тих підстав, що
згідно рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 02 липня 2013
року, вона є власником ? частини спірної
квартири, тому, на її думку, у Позивача
відсутні підстави визнавати її такою,
що втратила право користуватися
житловим приміщенням.

Відповідач № 2 у судове засідання не
з'явився. Подав до суду клопотання про
розгляд справи у його відсутність.

Представник Третьої особи у судове
засідання не з'явився. Про місце, день
та час судового розгляду повідомлений
належним чином. Про причину неявки суд
не повідомив. Клопотання про
відкладення розгляду справи чи про
розгляд справи у його відсутність, як і
заперечень на позов, до суду не подавав.

Суд знаходить можливим розгляд справи
у відсутність Відповідача № 2 та
представника Третьої особи, на
підставі наявних у справі доказів,
оскільки Позивач та Відповідач № 1 не
заперечували щодо розгляду справи у
відсутність вказаних осіб.

Заслухавши пояснення Позивача,
Відповідача № 1, дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані у справі
докази в їх сукупності, суд знаходить
позов таким, що не підлягає задоволенню
у повному обсязі, з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно Довідки №
1552 від 26 грудня 2012 року, виданої
Комунальним підприємством
житлово-експлуатаційною конторою
«Лук'янівська», в квартирі АДРЕСА_1,
зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3
(а.с. 129).

Зі змісту Свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого Третьою
Київською державною нотаріальною
конторою 26 листопада 2005 року,
вбачається, що Позивач є власником ?
частини квартири АДРЕСА_1, після смерті
ОСОБА_4 і, що свідоцтво про право на
спадщину на ? частини квартири не
видавалося (а.с. 6).

Згідно рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 02 липня 2013
року, за Відповідачем № 1 визнано право
власності в порядку спадкування на ?
частину двохкімнатної квартири
АДРЕСА_1.

Судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 316
Цивільного кодексу України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Згідно з частиною статті 317 Цивільного
кодексу України, власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

За змістом частин 1 та 2 статті 319
Цивільного кодексу України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, які не суперечать
закону.

Відповідно до частини 1 статті 321
Цивільного кодексу України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги, що Відповідач № 1 є
співвласником квартири АДРЕСА_1, в силу
зазначених вище статей Закону,
підстави для позбавлення її права у
користуванні власністю відсутні, у
зв'язку з чим позов в цій частині суд
знаходить безпідставним та таким, що
задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до статті 405
Цивільного кодексу України, Члени сім'ї
власника житла, які проживають разом з
ним, мають право на користування цим
житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають
право займати, визначається його
власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право
на користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Виходячи з аналізу даної норми для
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
необхідними є дві умови: непроживання
особи в жилому приміщенні більше
одного року та відсутність поважних
причин.

З огляду на те, що крім Позивача,
співвласником спірної квартири є також
Відповідач № 1, яка жодних претензій до
Відповідача № 2 з приводу його
реєстрації місця проживання у спірній
квартирі, не пред'являє, а також,
приймаючи до уваги, що Відповідач № 2 є
членом сім'ї як Позивача так і
Відповідача № 1, оскільки є внуком та
сином, відповідно, суд знаходить позов
в цій частині також безпідставним та
таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, Позивач просив суд ухвалити
судове рішення, яким зобов'язати Третю
особу вчинити певні дії.

Позов в цій частині також задоволенню
не підлягає, оскільки відповідно до
частини 1 статті 30 Цивільного
процесуального кодексу України,
сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач, разом з тим,
Позивач пред'явив позовну вимогу до
Третьої особи, тобто звернувся у
спосіб, не передбачений законом.

З урахуванням викладеного, на підставі
статей 316, 317, 319, 321, 405 Цивільного
кодексу України, керуючись статями 10,
11, 13, 30, 60, 88, 209, 212- 215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
Шевченківське РУ ГУ МВС України в м.
Києві, про визнання осіб такими що
втратили право користування житловим
приміщенням та зобов'язання вчинити
певні дії - в і д м о в и т и у повному
обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання через Шевченківський районний
суд м. Києва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у разі, якщо
рішення було проголошено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення зазначених вище строків або
після розгляду справи в апеляційному
порядку Апеляційним судом м. Києва,
якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :