№ 4с/205/20/2013
УХВАЛА

6 березня 2013 року
м.
Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді Приходченко О.С.

при секретарі
Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз» на дії державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Кравченка Євгена
Сергійовича та Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дніпрогаз» 3 грудня 2012 року
звернулася до суду зі скаргою на дії
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції про
визнання дій неправомірними,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити певні дії.

Ухвалою судді Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 7 грудня 2012
року скаргу було залишено без руху та
запропоновано скаржнику усунути
недоліки.

Скаржником 2 січня 2013 року до суду була
надана заява на виконання ухвали судді
від 7 грудня 2012 року.

Але вказана ухвала скаржником була
виконана не в повному обсязі та ухвалою
судді Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 8 січня 2013 року
скаргу було залишено без руху та
запропоновано скаржнику усунути
недоліки. Скаржником 1 лютого 2013 року
була надана на адресу суду заява про
усунення недоліків у скарзі.

В своїй скарзі скаржник посилався на
те, що 9 жовтня 2012 року ПАТ «Дніпрогаз»
отримало судовий наказ по справі №
2н-2275/2011 про стягнення на користь ПАТ
«Дніпрогаз» з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
які проживають за адресою: АДРЕСА_1,
заборгованості за наданні послуги
газопостачання у розмірі 2 093 грн. 41 коп.
та судового збору у суму 94 грн. 10 коп. 8
листопада 2012 року ПАТ «Дніпрогаз»
направило заяву разом з виконавчим
документом до Ленінського відділу ДВС
ДМУЮ про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, які проживають за адресою:
АДРЕСА_1, заборгованості за наданні
послуги газопостачання у розмірі 2 093
грн. 41 коп. та судового збору у суму 94
грн. 10 коп. 14 листопада 2012 року
Ленінським відділом ДВС ДМУЮ винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа), яку було отримано заявником
26 листопада 2012 року. Підставою відмови
у відкритті виконавчого провадження є
те, що у пред'явленому до виконання
виконавчому документі не зазначено
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника, що порушує вимоги Інструкції
з організації примусового виконання
рішень. Однак, судовий наказ № 2н-2275/2011
від 28 грудня 2011 року набрав законної
сили 1 березня 2012 року, а Закон України
«Про внесення внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
вдосконалення та спрощення процедури
державної реєстрації земельних
ділянок та речових прав на нерухоме
майно» від 4 липня 2012 року № 5031-V1, набрав
чинності після опублікування в газеті
«Голос України» 7 серпня 2012 року за № 143.
А тому, заявник вважає, що судовий наказ
не повинен відповідати вимогам в п. 3 ст.
18 Закону України «Про виконавче
провадження» після внесення
відповідних змін до нього. ПАТ
«Дніпрогаз» у своїй скарзі просило
визнати дії держаного виконавця
Ленінського відділу ДВС ДМУЮ Кравченка
Є.С. щодо винесення постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документу)
неправомірними і скасувати постанову
та зобов'язати Ленінський відділ ДВС
ДМУЮ прийняти до виконавчого
провадження судовий наказ № 2н-2275/2011
про стягнення на користь ПАТ
«Дніпрогаз» з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
які проживають за адресою: АДРЕСА_1,
заборгованості за наданні послуги
газопостачання у розмірі 2 093 грн. 41 коп.
та судового збору у суму 94 грн. 10 коп.

Представник заявника у судове
засідання не з'явився.

Державний виконавець Ленінського
відділу ДВС ДМУЮ Кравченко Є.С. у своїй
заяві наданої до суду просив заяву
розглядати за його відсутності,
відповідно до законодавства України.

Ленінським відділом ДВС ДМУЮ було
надано на адресу суду клопотання з
проханням про розгляд заяви за
відсутності їх представника. У своїх
запереченнях на скаргу ПАТ «Дніпрогаз»
було зазначено, що нова Інструкція з
організації примусового виконання
рішень набрала чинності 2 квітня 2012
року, зміни до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»
були внесені 4 липня 2012 року відповідно
до Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
вдосконалення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
вдосконалення та спрощення процедури
державної реєстрації земельних та
речових прав на нерухоме майно», який
набрав чинності 7 серпня 2012 року. А
виконавчий документ був виданий 9
жовтня 2012 року та пред'явлений до
виконання 8 листопада 2012 року, тобто
після набрання чинності змін до п. 3 ч. 1
ст. 18 Закону України «Про виконавче
провадження» тому державним
виконавцем правомірно було винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження, а тому вимоги
скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦПК України
передбачено, що якщо заявник, державний
виконавець або інша посадова особа
державної виконавчої служби не можуть
з'явитися до суду з поважних причин,
справу може бути розглянуто за участю
їх представників.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі
неявки у судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані сторонами докази,
вважає, що скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в ст. 17 цього
Закону.

П. 3 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи, як
судові накази.

На підставі ч. 2 ст. 368 ЦПК України, за
кожним судовим рішенням, яке набрало
законної сили, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, видається
один виконавчий лист.

Посилаючись на Інструкцію з
примусового виконання рішень,
затверджену наказом Міністерства
юстиції України № 512/5 від 2 квітня 2012
року, що набрала чинності на момент
виконання судового наказу, державним
виконавцем відмовлено в прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання судового наказу
№ 2н-2275/2011, виданого 9 жовтня 2012 року
Ленінським районним судом м.
Дніпропетровська (а.с. 9).

Відповідно до ч. 2 ст. 103 ЦПК України
судовий наказ має відповідати вимогам
до виконавчого документа, встановленим
Законом України «Про виконавче
провадження» та обов'язково містити
положення про дату видачі судового
наказу стягувачу, дату набрання
судовим наказом законної сили та строк
пред'явлення до виконання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», в
редакції, що діяла на момент видачі
судового наказу, виконавчий документ
мав містити повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по-батькові - для
фізичних осіб) стягувача та боржника,
їх місцезнаходження (для юридичних
осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника за наявності (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника за
наявності (для фізичних осіб -
платників податків), а також інші данні,
якщо вони відомі суду або іншому
органу, що видав виконавчий документ,
які ідентифікують стягувача та
боржника, чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача, тощо.

Зазначені відомості містяться у
судовому наказі № 2н-2275/2011 про
стягнення заборгованості на користь
ПАТ «Дніпрогаз» з ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, які проживають за адресою:
АДРЕСА_1, за наданні послуги
газопостачання у розмірі 2 093 грн. 41 коп.
та судового збору у суму 94 грн. 10 коп.

Зазначений судовий наказ набрав
чинності 1 березня 2012 року, та він за
своїм змістом повністю відповідає
приписам п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», в
редакції, що діяла на момент видачі
судового наказу, та відповідно,
ідентифікаційний номер стягувача та
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності боржника
зазначаються за наявності, та,
відповідно у разі незазначення їх у
судовому наказі не є безумовною
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

З урахуванням того, що лише 8 серпня 2012
року Законом України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо вдосконаленя та спрощення
процедури державної реєстрації
земельних ділянок та речових прав на
нерухоме майно» від 4 липня 2012 року,
внесені зміни до ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження», якими
передбачено обов'язкове зазначення у
виконавчому документі для фізичних
осіб - ідентифікаційного номеру
стягувача та боржника або номер і серію
паспорта стягувача та боржника для
фізичних осіб - громадян України, які
через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Згідно з ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи повинні діяти на підставі, в
межах повноважень та у відповідності з
вимогами Конституції України та
Законів України.

Зазначений закон набрав чинності 8
серпня 2012 року, тобто лише після 8
серпня 2012 року зазначення
індивідуального ідентифікаційного
номера стягувача та боржника у
виконавчому документі є обов'язковим,
оскільки, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Відповідно до Закону України «Про
інформацію» та Положення про
реєстрацію фізичних осіб у Державному
реєстрі фізичних осіб-платників
податків, затвердженого Наказом № 954
від 17 грудня 2010 року, інформація про
індивідуальний ідентифікаційний номер
фізичної особи є податковою
інформацією з обмеженим доступом, що
вказує на неможливість стягувача, в
даному випадку ПАТ «Дніпрогаз»
самостійно отримати вказану
інформацію до звернення до суду із
заявою про видачу судового наказу з
приводу стягнення заборгованості .

Ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну, що вказує на пряму
необмежену можливість державного
виконавця отримати від органів
Державної податкової інспекції
інформацію про індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача та
боржника.

Проте, державним виконавцем
Ленінського відділу ДВС ДМУЮ
Кравченком Є.С. було відмовлено у
прийнятті до провадження та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання судового наказу
№ 2н-2275/2011 про солідарне стягнення з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ
«Дніпрогаз» заборгованості за надання
послуг газопостачання у розмірі 2 093
грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 94
грн. 10 коп., чим було порушено вимоги
законодавства України.

З урахуванням зазначених обставин,
вимоги скарги підлягають задоволенню у
повному обсязі.

На підставі ст. 388 ЦПК України, судові
витрати, пов'язані з розглядом скарги,
покладаються судом на заявника, якщо
було постановлено рішення про відмову
в задоволенні його скарги, або на
відділ державної виконавчої служби,
якщо було постановлено ухвалу про
задоволення скарги заявника.

З урахуванням того, що вимоги скарги
було задоволено, з Ленінського відділу
ДВС ДМУЮ підлягає стягненню в дохід
держави судовий збір у розмірі 114 грн. 70
коп.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 1, 3, 5, 18, 19, 26 Закону
України «Про виконавче провадження», ч.
2 ст. 197, ст. ст. 368, 387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції щодо
винесення постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документу) від 14 листопада
2012 року за судовим наказом № 2н-2275/2011
року, виданим Ленінським районним
судом м. Дніпропетровська про
солідарне стягнення заборгованості з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз» (49029, м.
Дніпропетровськ, вул. Володарського, 5,
, р/рах. 1243 в філії
Дніпропетровського відділення
обласного управління ВАТ «Ощадбанк»,
МФО 305482) за надання послуг
газопостачання в розмірі 2 093 грн. 41 коп.
(дві тисячі дев'яносто три гривні сорок
одна копійка) та судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 94 грн. 10
коп. (дев'яносто чотири гривні десять
копійок) неправомірними.

Скасувати постанову про відмову в
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документу) від 14 листопада
2012 року за судовим наказом № 2н-2275/2011
року, виданим Ленінським районним
судом м. Дніпропетровська про
солідарне стягнення заборгованості з
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз» (49029, м.
Дніпропетровськ, вул. Володарського, 5,
, р/рах. 1243 в філії
Дніпропетровського відділення
обласного управління ВАТ «Ощадбанк»,
МФО 305482) заборгованість за надання
послуг газопостачання в розмірі 2 093
грн. 41 коп. (дві тисячі дев'яносто три
гривні сорок одна копійка) та судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 94 грн. 10 коп. (дев'яносто чотири
гривні десять копійок).

Зобов'язати Ленінський відділ
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції прийняти до
виконання судовий наказ № 2н-2275/2011 року,
виданим Ленінським районним судом м.
Дніпропетровська про солідарне
стягнення заборгованості з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз» (49029, м. Дніпропетровськ,
вул. Володарського, 5, ,
р/рах. 1243 в філії
Дніпропетровського відділення
обласного управління ВАТ «Ощадбанк»,
МФО 305482) за надання послуг
газопостачання в розмірі 2 093 грн. 41 коп.
(дві тисячі дев'яносто три гривні сорок
одна копійка) та судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 94 грн. 10
коп. (дев'яносто чотири гривні десять
копійок).

Стягнути з Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції в дохід держави
судовий збір у розмірі 114 грн. 70 коп.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання її копії.

Суддя