Справа № 1309/2-127/11
Головуючий у 1 інстанції: Мельничук О. Я.
Провадження № 22-ц/783/47/13
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2013 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого -
судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Бакуса
В.Я., Мацея М.М.,

секретаря Дідуся
О.Р.,

з участю представника
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради Шаровського
Р.М., ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 27 жовтня 2011 року, в якому
ухвалою цього ж суду від 16 листопада 2011
року виправлено описку, - у справі за
позовом Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про
приведення до попереднього стану
самочинно переобладнаного будинку, -

в с т а н
о в и л а:

14 березня 2008 року Залізнична РА ЛМР
звернулася до суду з вищезазначеним
позовом, в обґрунтування вимог якого
посилається на те, що відповідно до
Розпорядження Залізничної
райадміністрації Львівської міської
ради від 23 грудня 2005 року № 1354 «Про
затвердження висновку міжвідомчої
комісії гр. ОСОБА_3» - відповідачці, як
співвласниці будинку АДРЕСА_1,
погоджено технічну можливість
проведення реконструкції належних їй
приміщень з розширенням за рахунок
прибудови сходової клітки на два
поверхи розміром 3,25х3,40 м. згідно з
погодженими проектними пропозиціями.
Згідно пунктів 3.4, 3.5 цього
Розпорядження ОСОБА_3 повинна була:
отримати дозвіл на виконання
будівельних робіт в міській інспекції
Держархбудконтролю і зареєструвати
його в ЛКП «Сяйво»; виконати роботи
через ліцензовану будівельну
організацію на протязі двох років з дня
прийняття даного Розпорядження, і
закінчене будівництво здати в
експлуатацію в установленому порядку.
Проте, вимоги даного Розпорядження
відповідачка не виконала, а у вересні
2007 року - самочинно, без погодженої у
встановленому порядку проектної
документації та без дозволу інспекції
Держархбудконтролю на початок
будівельних робіт, замурувала цеглою
вхід в будинок та дверні прорізи між
приміщеннями, позначеними на плані під
літерами: 1-1 і 1-6; літ. 1-1 літ. і 1-4; літ. 1-1 і
літ. 1-5; літ. 1-10 і 1-11 в будинку АДРЕСА_1. У
зв'язку з цим та порушенням вимог
зазначеного вище Розпорядження ОСОБА_3
17.01.2008 року була викликана в Залізничну
районну адміністрацію, де повідомила,
що в наданні дозволу інспекцією
Держархбудконтролю їй відмовлено,
погодженого проекту на будівництво не
представила. За таких обставин, пунктом
другим розпорядження голови
Залізничної РА від 24.01.2008 року № 40 «Про
визнання розпорядження Залізничної
райадміністрації Львівської міської
ради від 23 грудня 2005 року № 1354 «Про
затвердження висновку міжвідомчої
комісії гр. ОСОБА_3» - таким, що втратило
чинність, зобов'язано ОСОБА_3,
співвласницю будинку АДРЕСА_1, в термін
до 20.02.2008 року відновити самочинно
замуровані цегляною кладкою вхід в цей
будинок та дверні прорізи між
приміщеннями під літерами: 1-1 і 1-6; літ.
1-1 літ. і 1-4; літ. 1-1 і літ. 1-5; літ. 1-10 і 1-11.
Однак, вимог Розпорядження № 40 від
24.01.2008 року ОСОБА_3 не виконала, тому у
відповідності до п. 3 цього
Розпорядження позивач просить суд
зобов'язати відповідачку привести до
попереднього стану самочинно
переобладнаний будинок.

Рішенням Залізничного районного суду
м. Львова від 27 жовтня 2011 року позов
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_4, про приведення до
попереднього стану самочинно
переобладнаного будинку та інше -
задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 - співвласницю
будинку АДРЕСА_1 відновити самочинно
замуровані цегляною кладкою вхід в
будинок, дверні прорізи між
приміщеннями, позначеними на плані під
літерами: 1-1 і 1-6; літ. 1-1 і літ. 1-4; літ. 1-1 і
літ. 1-5; літ. 1-10 і 1-11 в будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради 7 грн. 50 коп. -
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 8
грн. 50 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення не відповідає
вимогам законності та обґрунтованості,
оскільки суду необхідно було
врахувати, що вимоги Залізничної
райадміністрації Львівської міської
ради можуть бути мотивовані тільки
публічним інтересом: порушенням
містобудівних і інших норм,
спотворенням архітектурного ансамблю.
Крім того, суд не врахував, що під
істотним порушенням будівельних норм
та правил слід розуміти, зокрема,
недодержання архітектурних,
санітарних, екологічних, протипожежних
та інших вимог і правил, а також
змінення окремих конструктивних
елементів житлового будинку, будівлі,
споруди, що впливає на їх міцність і
безпечність. Судом не вирішувалось
питання про те, чи відхилення від
проекту є істотним і таким, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб. Суд не
з'ясував наскільки перепланування,
зроблені нею, відповідають площі,
поверховості та іншим умовам,
передбаченим проектом, як впливає
допущене порушення з врахуванням
місцевих правил забудови, громадських
і приватних інтересів на планування,
забудову, благоустрій вулиці, на
зручність суміжних ділянок. Крім того
вказує, що судом не досліджувалось
питання порушення прав позивача, не
наведено жодних доказів на те, у який
спосіб закладення дверних отворів
порушує права другого власника
будинку. Зазначає, що на її думку не
встановлено факту самочинного
будівництва.

Просить рішення суду скасувати.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
Шаровського Р.М., ОСОБА_3, третю особу -
ОСОБА_4, яка у суді першої інстанції
підтримала позов, перевіривши
матеріали справи, межі та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Виконавчі комітети місцевих Рад
народних депутатів здійснюють
контроль за утриманням будинків
(квартир), що належать громадянам (ст. 154
ЖК України).

Статтею 152 ЖК України передбачено, що
переобладнання та перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянину на праві приватної
власності, проводиться з дозволу
виконавчого комітету місцевої ради.

Переобладнання жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
містить у собі - улаштування в окремих
жилих будинках, жилих і нежилих у
жилих будинках приміщеннях
індивідуального опалення та іншого
інженерного обладнання, перенесення
нагрівальних, сантехнічних і газових
приладів тощо. До елементів
перепланування жилих приміщень
належить: перенесення і розбирання
перегородок, перенесення і
влаштування дверних прорізів,
улаштування і переустаткування
тамбурів, прибудова балконів на
рівні перших поверхів
багатоповерхових будинків. Для
одержання дозволу на переобладнання
або перепланування жилих будинків,
жилих і нежилих у жилих будинках
приміщень їх власник або
уповноважена ним особа, найма (орендар)
приміщення за згодою його власника
подають до органу місцевого
самоврядування заяву про надання
дозволу на переобладнання або
перепланування.

Пунктами 1.4.1,1.4.2,1.4.3,1.4.5 Правил
утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства № 76 від 17 травня 2005 року
визначено, що переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих
і нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
ради відповідно до законодавства.

Правилами користування приміщеннями
житлових будинків та гуртожитків,
затвердженими постановою КМУ від 8
жовтня 1992 року № 572, установлено, що
власники, наймачі (орендарі) приміщень
житлових будинків мають право на
переобладнання і перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
будинку, гуртожитку, з дозволу власника
будинку (квартири), власника гуртожитку
(житлового приміщення гуртожитку) та
органу місцевого самоврядування, що
видається в установленому порядку.

Пунктом 5.1 Положення про порядок
надання дозволу на виконання
будівельних робіт, затвердженого
наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 5 грудня 2000 року,
передбачено, що виконання будівельних
робіт на об'єктах без додержання
дозволу або його завчасної
перереєстрації, а також виконання не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самовільним і тягне за
собою відповідальність згідно із
чинним законодавством.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
планування і забудову територій», що
був чинним на момент виникнення
спірних правовідносин, дозвіл на
виконання будівельних робіт - це
документ, що засвідчує право
забудовника та підрядника на виконання
будівельних робіт, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд, видачу ордерів на проведення
земляних робіт. Здійснення будівельних
робіт на об'єктах містобудування без
дозволу на виконання будівельних робіт
або його перереєстрації, а також
здійснення не зазначених у дозволі
будівельних робіт вважається
самовільним будівництвом і тягне за
собою відповідальність згідно з
законодавством.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про
планування і забудову територій»,
державний контроль за плануванням,
забудовою та іншим використанням
територій здійснюється спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади з питань
містобудування та архітектури,
відповідними спеціально
уповноваженими органами з питань
містобудування та архітектури,
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією України та її
територіальними органами, а також
іншими спеціально уповноваженими
органами виконавчої влади.

Під самочинним будівництвом необхідно
розуміти як нове будівництво, так і
реконструкцію, реставрацію або
капітальний ремонт вже існуючих
об'єктів нерухомості (ст. 9 Закону
України «Про архітектурну
діяльність»).

Будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
нерухомості здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів у порядку,
визначеному статтею 24 Закону України
«Про планування і забудову територій»
(ст. 9 Закону України «Про архітектурну
діяльність).

Будівництво без належного дозволу має
місце як при відсутності дозволу на
будівництво, так і при відсутності
дозволу на виконання будівельних
робіт.

Як вбачається із позовної заяви,
Залізнична РА ЛМР просила зобов'язати
ОСОБА_3 - співвласницю будинку АДРЕСА_1
відновити самочинно замуровані
цегляною кладкою вхід в будинок та
дверні прорізи, фактично виконати п. 2
розпорядження голови Залізничної РА
ЛМР № 40 від 24.01.2008 року, яким зобов'язано
ОСОБА_3, співвласницю будинку АДРЕСА_1, в
термін до 20.02.2008 року відновити
самочинно замуровані цегляною кладкою
вхід в цей будинок та дверні прорізи
між приміщеннями під літерами: 1-1 і 1-6;
літ. 1-1 літ. і 1-4; літ. 1-1 і літ. 1-5; літ. 1-10 і
1-11.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4
є співвласниками будинку АДРЕСА_1

Згідно п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням місцевого Залізничного
районного суду м. Львова від 10-11 грудня
2003 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ житлового будинку в
натурі між власниками - позов
задоволено. Проведено поділ будинку
АДРЕСА_1, виділивши:

- ОСОБА_3 по першому поверху приміщення
під літ. 1-1, 1-2, 1-3, загальною площею 40,21
кв.м. і вартістю 15666,0 грн.; по мезоніну
приміщення під літ. 1-11, 1-14 - загальною
площею 24,4 кв.м. і вартістю 7854,0 грн.;
горище і підвальні приміщення над і під
виділеними їй у житловому будинку
приміщеннями, а також надвірні та
допоміжні будови та споруди: хвіртку №
1 вартістю 199,0 грн., колодязь «К»
вартістю 1040,0 грн., балкон «б» вартістю
664,0 грн., східці вартістю 120,0 грн., сарай
«Б» вартістю 1966,0 грн., вбиральню «В»
вартістю 583,0 грн., частину огорожі пл. 66,3
кв.м. і вартістю 1268,0 грн., хвіртку № 3
вартістю 75,0 грн. Всього на 1/2 частину
ОСОБА_3 виділено приміщень та будівель
на суму 29443,0 грн., що менше від вартості
належної їй 1/2 ідеальної частини на 2174,5
грн.;

- ОСОБА_4 по першому поверху приміщення
під літ. 1-4, 1-5 - загальною площею 30,59 кв.м.
і вартістю 11018,0 грн., сіни «а-2»
(приміщення під літ. 1-6 пл. 7,9 кв.м., 1-7 пл.
8,7 кв.м., 1-8 пл. 1,6 кв.м.) - загальною площею
18,2 кв.м. і вартістю 10441,0 грн.; по мезоніну
приміщення під літ. 1-9, 1-10, 1-12, 1-13 -
загальною площею 29,0 кв.м. і вартістю 9335,0
грн.; горище і підвальні приміщення над
і під виділеними їй у житловому будинку
приміщеннями, а також надвірні та
допоміжні будови та споруди: балкон «б»
вартістю 1882,0 грн. та частину огорожі
площею 11,7 кв.м. і вартістю 216,0 грн.
Всього 1/2 частину ОСОБА_4 виділено
приміщень та будівель на суму 33792,0 грн.,
що більше від вартості належної їй
ідеальної частини на 2174,5 грн. Також цим
рішенням суду ухвалено, що:

Для реалізації варіанту поділу
будинку: - ОСОБА_3 та ОСОБА_4: розробити
проектні пропозиції по прибудовам до
житлового будинку та погодити їх у
встановленому порядку з відповідними
органами; - влаштувати звукоізоляційну
перегородку між приміщеннями під літ.
1-1 та 1-5, 1-3 та 1-4; - закласти дверні
прорізи між приміщеннями під літ. 1-1 та
1-5, 1-3 та 1-4 і 1-1 та 1-6; - обладнати
автономне опалення та мережі
електропостачання у виділених їм
приміщеннях будинку; - ОСОБА_3 -
прибудувати кухню та ганок і проробити
дверний проріз на місці віконного
прорізу в приміщенні під літ. 1-2; -
ОСОБА_4 - влаштувати ганок до приміщення
під літ. 1-7, де пробити дверний проріз та
пробити дверний проріз з приміщення
під літ. 1-7 в приміщення під літ. 1-5.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після реалізації у
встановленому порядку варіанту поділу
будинку перерозподілити частки
співвласників будинку. Виділено у
користування сторонам земельні
ділянки згідно варіанту № 1,
запропонованому у висновках судової
будівельно-технічної експертизи по
справі від 30.04.2003 року та вирішено
питання судових витрат (а.с. 36-39).

Зазначене рішення залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 5 квітня 2004 року з
доповненням резолютивної частини про
те, що «ОСОБА_4 слід пробити дверний
проріз між приміщеннями під літ. 1-5 та 1-4
(а.с. 39).

Ухвалою Верховного Суду України від 7
червня 2005 року у задоволенні
касаційної скарги ОСОБА_4 на зазначене
рішення районного суду та ухвалу
Апеляційного суду Львівської області
відмовлено (а.с. 40).

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
акти ради, сільського, селищного,
міського голови, голови районної в
місті ради, виконавчого комітету
сільської, селищної, міської, районної
у місті (у разі її створення) ради,
прийняті в межах наданих їм
повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Розпорядженням Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
від 23.12.2005 року № 1354 «Про затвердження
висновку міжвідомчої комісії гр.
ОСОБА_3», ОСОБА_3 - співвласниці будинку
АДРЕСА_1 погоджено технічну можливість
проведення реконструкції належних їй
приміщень з розширенням за рахунок
прибудови сходової клітки на два
поверхи розміром 3,25х3,40 м. згідно з
погодженими проектними пропозиціями.

У відповідності до п. 3. 4 вказаного
Розпорядження ОСОБА_3 зобов'язано
отримати дозвіл на виконання
будівельних робіт в міській інспекції
Держархбудконтролю і зареєструвати
такий в ЛКП «Сяйво», а у відповідності
по п. 3. 5. Розпорядження її зобов'язано
виконати роботи через ліцензовану
будівельну організацію на протязі двох
років з дня прийняття даного
розпорядження і закінчене будівництво
здати в експлуатацію у встановленому
порядку. Поскільки відповідачка ОСОБА_3
вимоги Розпорядження не виконала, а
самочинно у вересні 2007 року, без
погодженої у встановленому порядку
проектної документації та без дозволу
інспекції Держархбудконтролю на
початок будівельних робіт, замурувала
цеглою вхід в будинок та дверні прорізи
між приміщеннями, позначеними на плані
під літерами: 1-1 і 1-6; літ. 1-1 літ. і 1-4; літ.
1-1 і літ. 1-5; літ. 1-10 і 1-11 в будинку
АДРЕСА_1, про що свідчить лист інспекції
Держархбудконтролю від 10.10.2007 року №
3-П-22868/06, а також акт Залізничної
районної адміністрації від 15.01.2008 року
(а. с. 11, 13), - то у зв'язку з цим,
розпорядженням голови Залізничної
районної адміністрації від 24.01.2008 року
№ 40, - Розпорядження Залізничної
районної адміністрації від 23.12.2005 року
№ 1354 «Про затвердження висновку
міжвідомчої комісії гр. ОСОБА_3» -
визнано таким, що втратило чинність.

Пунктом 2 цього Розпорядження (№ 40)
зобов'язано ОСОБА_3 до 20.02.2008 року
відновити самочинно замуровані
цегляною кладкою вхід в будинок, дверні
прорізи між приміщеннями під літерами:
1-1 і 1-6; літ. 1-1 літ. і 1-4; літ. 1-1 і літ. 1-5;
літ. 1-10 і 1-11, чого вона не виконала.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що ОСОБА_3 не виконала
вимог Розпорядження голови
Залізничної районної адміністрації
від 24.01.2008 року № 40 у добровільному
порядку до 20.02.2008 року, а тому слід її
зобов'язати виконати такі в судовому
порядку.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками районного суду, оскільки
суд правильно застосував правові норми
та ухвалив правильне по суті й
справедливе рішення, дійшовши його на
основі повно з'ясованих обставин, на
які сторони посилалися як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні доказами, з дотриманням норм
матеріального й процесуального права.

Посилання апелянта ОСОБА_3, як на
підставу скасування оскаржуваного
рішення, на те, що проведені нею
самовільні переобладнання та
реконструкція не впливають на існуючий
технічний стан житлового будинку, та що
жодні права позивача та третьої особи -
ОСОБА_4 не порушуються, - не
заслуговують на увагу з огляду на
вищенаведені норми закону та докази.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів вважає за
необхідне оскаржуване рішення суду від
27 жовтня 2011 року в частині зобов'язання
ОСОБА_3 - співвласниці будинку АДРЕСА_1
відновити самочинно замуровані
цегляною кладкою дверні прорізи між
приміщеннями, позначеними на плані під
літерами: 1-1 і 1-6; літ. 1-1 і літ. 1-5 в
будинку АДРЕСА_1 - скасувати, і в цій
частині позову - відмовити, оскільки по
цьому питанню ще 10-11 грудня 2003 року
ухвалене Залізничним районним судом м.
Львова рішення, яке набрало законної
сили та підлягає обов'язковому
виконанню (ст. 124 Конституції України,
статті 367-389 ЦПК України, Закон України
«Про виконавче провадження»).

В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 2 ст. 307, ч. 1
п.п. 3, 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 27 жовтня 2011 року, в якому
ухвалою цього ж суду від 16 листопада 2011
року виправлено описку, - у частині
зобов'язання ОСОБА_3 - співвласниці
будинку АДРЕСА_1 відновити самочинно
замуровані цегляною кладкою дверні
прорізи між приміщеннями, позначеними
на плані під літерами: 1-1 і 1-6; літ. 1-1 і
літ. 1-5 в будинку АДРЕСА_1 - скасувати, і в
цій частині позову - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Бакус В.Я.

Мацей М.М.