Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2013 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової
Т.В.

при секретарі - Мар'єнко
К.В.

за участю представника позивача -
ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду
м.Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
припинення права власності на частку у
спільному майні подружжя -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про припинення права
власності на частку у спільному майні
подружжя.

В обгрунтування своїх позовних вимог
посилалася на те, що 07 грудня 2002 року
між нею та відповідачем був укладений
шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народилася дочка ОСОБА_4. Під час
спільного проживання на підставі
договору купівлі-продажу від 05
листопада 2004 року вони придбали
двокімнатну квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 53,9 кв.м,
житловою площею 28,8 кв.м. Рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 13 серпня 2012 року,
яке набрало законної сили 04 вересня 2012
року, шлюб між сторонами було
розірвано. З липня 2012 року ОСОБА_3 разом
з дитиною проживає у своєї матері за
адресою: АДРЕСА_2, а в спірній квартирі
до теперішнього часу мешкає
відповідач. Домовленості щодо
добровільного поділу квартири між ними
не досягнуто, оскільки відповідач
згоду на отримання ним грошової
компенсації не надає. Керуючись ст. ст.
365, 372 ЦК України, ст. ст. 70, 71 СК України
ОСОБА_3 просила суд припинити право
власності ОСОБА_2 на 1/2 частину спірної
квартири та визнати за нею право
власності на дану квартиру в цілому.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та посилаючись на ті ж
самі підстави, а також зазначивши, що
грошова сума у розмірі 1/2 частини
вартості квартири, яка визначена
судовою будівельно-технічною
експертизою внесена позивачем на
депозитний рахунок суду, просив суд
позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав повністю та посилався на те, що
ринкова вартість квартири, яка
визначена судовою
будівельно-технічною експертизою не
відповідає дійсності, оскільки повинна
бути у розмірі, що є еквівалентом 40 000
доларів США, і у разі сплати позивачем
1/2 частини від даної грошової суми у
розмірі 20 000 доларів США проти
задоволення позовних вимог
заперечувати не буде. Також зазначив,
що він особисто може сплатити грошову
суму у розмірі, що є еквівалентом 20 000
доларів США на користь позивача, але з
позовом про припинення 1/2 частки ОСОБА_3
на спірну квартиру не звертався і
попередньо цю суму на депозитний
рахунок суду не вніс.

Заслухавши думку представника
позивача, відповідача та дослідивши
матеріали справи у їх сукупності суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог в повному обсязі,
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на
підставі свідоцтва про шлюб від 07
грудня 2002 року ОСОБА_3 уклала шлюб з
ОСОБА_2, який був зареєстрований в
відділі РАГС Жовтневого районного
управління юстиції м.
Дніпропетровська, актовий запис № 1256.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі у них народилася
дочка - ОСОБА_5, про що в Книзі
реєстрації народжень в Бабушкінському
відділі РАЦС Дніпропетровського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області зроблено
відповідний актовий запис за № 55.

На підставі рішення Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська від
13 серпня 2012 року по цивільній справі
№403905112 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, яке набрало законної
сили 04 вересня 2012 року шлюб між ними
було розірвано.

На підставі договору купівлі-продажу
від 05 листопада 2004 року, посвідченого
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі за № 2799,
зареєстрованого в електронному
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно від 07 грудня 2004 року під час
їхнього шлюбу була придбана квартира,
розташована за адресою: АДРЕСА_1 за
ціною 68 645 грн., право власності на яку
було зареєстровано за ОСОБА_3 в цілому.

Згідно технічного паспорту КП
"Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації" від 12 жовтня
2004 року дана квартира знаходиться на
п'ятому поверсі дев'ятиповерхового
житлового будинку літ. "А-9" та
складається з наступних приміщень: 1 -
коридор загальною площею 9,0 кв.м; 2 -
житлова кімната житловою площею 12,3
кв.м; 3 - житлова кімната житловою площею
16,5 кв.м; 4 - кухня загальною площею 7,9
кв.м; 5 - кладова загальною площею 0,8 кв.м;
6 - ванна загальною площею 2,2 кв.м; 7 -
туалет загальною площею 1,0 кв.м; 8 -
коридор загальною площею 1,3 кв.м; І -
лоджія площею 2,9 кв.м, загальна площа
квартири складає 53,9 кв.м, житлова площа
- 28,8 кв.м.

У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України
майно, набуте в результаті спільної
праці та за спільні грошові кошти
членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦК
України у разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Таким чином, аналізуючи зазначені
норми права та надані докази, суд
приходить до висновку, що квартира за
адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на праві спільної сумісної
власності і в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦК
України та ч. 1 ст. 70 СК України,
враховуючи відсутність будь-якої
домовленості між ними щодо визначення
розміру частки у праві спільної
сумісної власності, їхні частки є
рівними, тобто кожному з них належить 1/2
частина квартири , що також не
заперечував відповідач у судовому
засіданні.

Судом також встановлено, що з липня 2012
року ОСОБА_3 разом з дочкою проживає
окремо від ОСОБА_2 в квартирі своєї
матері за адресою: АДРЕСА_2, а ОСОБА_2 з
цього ж часу проживає у спірній
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що не
заперечував відповідач.

На теперішній час домовленості між
сторонами щодо добровільного поділу
належної їм квартири між ними не
досягнуто, що підтвердив представник
позивача та відповідач, оскільки
відповідач згоду на отримання ним
грошової компенсації менш ніж є
еквівалент 20000 доларів США замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно не надає.

Також встановлено, що квартира АДРЕСА_4,
належить батькам ОСОБА_2, складається з
трьох житлових кімнат та в даній
квартирі проживають лише батьки
відповідача, що не заперечував
відповідач у судовому засіданні.

Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи від
23.08.2013 року, проведеною
Дніпропетровським науково-дослідним
інститутом судових експертиз на
підставі ухвали Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
27.02.2013 року по даній цивільній справі
середньоринкова вартість квартири за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 53,9
кв.м, житловою площею 28,8 кв.м складає
276299 грн., розподіл в натурі даної
квартири відповідно до часток
співвласників ОСОБА_3 - 1/2 частка
квартири, ОСОБА_2 - 1/2 частка квартири не
можливий.

Згідно оригіналу квитанції №1/40 від 28
листопада 2013 року грошові кошти у
розмірі 138149,50 грн., що є 1/2 частиною від
середньоринкової вартості спірної
квартири, попередньо внесені ОСОБА_3 на
депозитний рахунок Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська.

У відповідності до ч. 1 ст. 365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть
істотної шкоди інтересам співвласника
та членам його сім'ї.

За змістом зазначеної норми закону
припинення права особи на частку у
спільному майні допускається за
наявності будь-якого з передбачених п.
1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України випадку, але в
тому разі, коли таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

У відповідності до ч. 2 ст. 365 ЦК України
суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному
майні за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

У відповідності до п. 25 постанови
Пленуму Варховного Суду України "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" вирішуючи
питання про поділ майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, зокрема неподільної речі,
суди мають застосовувати положення
частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо
обов'язкової згоди одного з подружжя на
отримання грошової компенсації та
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК України,
за умови звернення подружжя (одного з
них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК
України) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми.

У відповідності до ч. 4 ст. 156 ЖК України
до членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 64 ЖК України
до членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Таким чином, оцінюючи належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності суд приймає докази, що були
надані позивачем, крім висновку
спеціаліста щодо ринкової вартості
спірної квартири у розмірі 242188 грн. та
висновку спеціаліста щодо ринкової
вартості даної квартири у розмірі 321506
грн., наданого відповідачем, до яких
ставиться критично та до уваги не бере,
оскільки вони були виконані на
прохання кожної зі сторін, а не на
вимогу суду з попередженням
спеціалістів про кримінальну
відповідальність, та також вони
спростовуються висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
23.08.2013 року.

До заперечень відповідача щодо
невідповідності ринкової вартості
спірної квартири, яка зазначена у
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 23.08.2013 року суд
ставиться критично та до уваги не бере,
оскільки клопотань щодо призначення
повторної судової
будівельно-технічної експертизи з його
боку не надходило, інших доказів
відповідачем до суду надано не було, з
позовними вимогами до ОСОБА_3 щодо
припинення її частки у праві спільної
власності або щодо поділу майна
їхнього подружжя ОСОБА_2 до суду не
звертався, грошову суму у розмірі 20000
доларів США, яка була зазначена
особисто ним під час судового
засідання, в рахунок компенсації 1/2
частки ОСОБА_3 на спірну квартиру на
депозитний рахунок суду попередньо
відповідачем внесена не була.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги щодо припинення права власності
відповідача на 1/2 частину квартири за
адресою: АДРЕСА_1 підлягають
задоволенню, оскільки виділити належну
йому 1/2 частку квартири в натурі в
двокімнатній квартирі загальною
площею 53,9 кв.м та житловою площею 28,8
кв.м неможливо, що підтверджується
висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
23.08.2013 року; спірна квартира є
неподільною, оскільки поділити
квартиру на 1/2 частину та 1/2 частину без
втрати її цільового призначення
неможливо, що також підтверджується
висновком судової
будівельно-технічної експертизи від
23.08.2013 року; спільне володіння та
користування квартирою є неможливим,
оскільки колишнє подружжя ОСОБА_3
проживає окреме один від одного з липня
2012 року, ставлення позивача як жінки до
відповідача як до чоловіка взагалі
зникло, взаєморозуміння між ними не
існує, вони не мають жодних спільних
інтересів, у зв'язку з чим їхній шлюб
був розірваний, також на теперішній час
вони є сторонніми особами один одному.
Також суд вважає, що таке припинення не
завдасть істотної шкоди інтересам
відповідача та членам його сім'ї,
оскільки інших дітей ОСОБА_2 не має,
його батьки проживають окремо в
належній їм трикімнатній квартирі за
адресою: АДРЕСА_4.

Будь-яких доказів того, що таке
припинення права на зазначену частку у
квартирі завдасть відповідачеві
будь-яку істотну шкоду ним не надано.

Також під час прийняття даного рішення
суд враховував інтереси малолітньої
дитини колишнього подружжя ОСОБА_2,
оскільки в спірній квартирі їхня дочка
прожила майже сім років, там залишилися
усі меблі, які були виготовлені
особисто за індивідуальним
замовленням для дитини з метою більш
зручного виконання домашніх завдань та
розвитку її здібностей, вона до
теперішнього часу, під час спілкування
з батьком - відповідачем по справі,
відвідує спірну квартиру, що не
заперечував відповідач.

У відповідності до ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги в частині визнання права
власності за ОСОБА_3 на спірну квартиру
підлягають задоволенню, оскільки в
розумінні ч. 2 ст. 16 ЦК України єдиним
способом захисту цивільного права та
інтересу позивача в даному випадку є
лише визнання права власності за нею на
квартиру в цілому, оскільки в розумінні
ч. 2 ст. 372 ЦК України та ч. 1 ст. 70 СК
України 1/2 частина квартири належала
ОСОБА_3, як майно, набуте подружжям за
час шлюбу, а 1/2 частина квартири
належить також їй після попереднього
внесення нею на депозитний рахунок
суду грошової суми у розмірі
середньоринкової вартості 1/2 частини
квартири та припинення права власності
на 1/2 частину, що належала ОСОБА_2, як
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
тобто квартира за адресою: АДРЕСА_1 в
цілому належить ОСОБА_3 та в розумінні
ч. 3 ст. 372 ЦК України право спільної
сумісної власності колишнього
подружжя ОСОБА_3 на зазначену квартиру
припинено.

Одночасно, зважаючи на приписи ч.2 ст.365
ЦК України, суд вважає за необхідне
зобов'язати ТУ ДСА в Дніпропетровській
області повернути ОСОБА_2 з
депозитного рахунку Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська
№6709, отримувач ГУ
Держказначейства в Дніпропетровській
області, код отримувача 26239738, банк
отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській
області, код банку отримувача 805012,
грошові кошти в сумі 138149,50 грн., які
становлять вартість 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, які внесені ОСОБА_3
відповідно до квитанції №1/40 від 28.11.2013
року.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
щодо розподілу судових витрат суд
приходить до висновку, що судовий збір
у розмірі 457, 93 гривень, витрати на
проведення судової експертизи у
розмірі 1 836, 00 гривень, а всього 2 293, 93
гривень необхідно стягнути
відповідача на користь ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.3, 10, 11, 15, 57-61, 88, 169, 212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Право власності ОСОБА_2 /ід.номер
НОМЕР_1/ на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1
загальною площею 53,9 кв.м, житловою
площею 28,8 кв.м, яка складається з: 1-
коридор площею 9,0 кв.м, 2- житлова
кімната площею 12,3 кв.м, 3- житлова
кімната площею 16,5 кв.м, 4- кухня площею 7,9
кв.м, 5 - кладова площею 0,8 кв.м, 6 - ванна
загальною площею 2,2 кв.м, 7- туалет
площею 1,0 кв.м, 8- коридор площею 1,3 кв.м, І
- лоджія площею 2,9 кв.м - припинити.

Визнати за ОСОБА_3 /ід.номер НОМЕР_2/
право власності в цілому на квартиру
АДРЕСА_1 загальною площею 53,9 кв.м,
житловою площею 28,8 кв.м, яка
складається з: 1- коридор площею 9,0 кв.м,
2- житлова кімната площею 12,3 кв.м, 3-
житлова кімната площею 16,5 кв.м, 4- кухня
площею 7,9 кв.м, 5 - кладова площею 0,8 кв.м, 6
- ванна загальною площею 2,2кв.м, 7- туалет
площею 1,0 кв.м, 8- коридор площею 1,3 кв.м, І
- лоджія площею 2,9 кв.м.

Зобов'язати ТУ ДСА в Дніпропетровській
області повернути ОСОБА_2 з
депозитного рахунку Бабушкінського
районного суду м.Дніпропетровська
№6709, отримувач ГУ
Держказначейства в Дніпропетровській
області, код отримувача 26239738, банк
отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській
області, код банку отримувача 805012,
грошові кошти в сумі 138149,50 грн., які
становлять вартість 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, які внесені ОСОБА_3
відповідно до квитанції №1/40 від 28.11.2013
року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
понесені нею витрати по справі: судовий
збір у розмірі 457,93 грн., витрати
пов'язані з проведенням експертизи в
розмірі 1836 грн., а всього 2293,93 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом
подачі апеляційної скарги протягом 10
(десяти) днів з дня проголошення
рішення.

Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через Бабушкінський
районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя
Т.В.Шевцова