Справа № 630/1135/13-ц
Провадження № 2/630/15/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2013 року
м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого судді
Дем'яненко І.В.,

за участю секретаря
Тимошенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Люботин
Харківської області цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1, інтереси якої
представляє ОСОБА_2, до ОСОБА_3, за
участю третіх осіб Люботинського
КЖРЕП, Люботинської МС ГУДМС України в
Харківській області, ОСОБА_4 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим
приміщенням,через відсутність понад
шість місяців у спірній квартирі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, інтереси якої представляє
ОСОБА_2, звернулася до Люботинського
міського суду Харківської області з
позовною заявою до ОСОБА_3, за участю
третіх осіб Люботинського КЖРЕП,
Люботинської МС ГУДМС України в
Харківській області, ОСОБА_4 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
через відсутність безперервно у
спірній квартирі понад шість місяців
без поважних причин.

В своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить
визнати ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 на
підставі ст. 71,72 Житлового кодексу
України, в зв'язку з тим, що
відповідачка не проживає в спірній
квартирі без поважних причин понад
шість місяців безперервно.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав
позовні вимоги ОСОБА_1 та просив їх
задовольнити. Відповідачка
заперечувала проти задоволення позову
та просила відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог. Третя
особа ОСОБА_4 підтримала думку
відповідачки.

Треті особи Люботинське Комунальне
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство Люботинської міської
ради та Люботинська МС ГУДМС України в
Харківській області були належним
чином та своєчасно повідомлені про час
та місце розгляду справи, направили
листи до суду, в яких просили
розглядати справу без участі
представників.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
сторонами по справі докази, вислухавши
свідків, вважає позовні вимоги ОСОБА_1
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, при цьому суд
виходить з наступного.

Судом встановлені такі факти, що
підтверджуються наявними у справі
доказами, та не оспорюються сторонами
по справі, та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до вимог статей 71,72
Житлового кодексу України наймач або
члени його сім'ї можуть бути визнані
судом такими, що втратили право
користування жилим приміщенням,
зокрема, якщо вони в ньому не
проживають без поважних причин понад
шість місяців безперервно.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2,
зареєстровані: ОСОБА_4 - наймач, та члени
її сім'ї доньки: ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а
також онука - донька ОСОБА_1 - ОСОБА_5

Фактично за вказаною адресою мешкають:
ОСОБА_4, донька - ОСОБА_1, та онука -
ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 за зазначеною
адресою не проживає з вересня 2004 року,
тобто після реєстрації шлюбу, без
поважних причин понад шість місяців
безперервно, речі, що їй належать
відсутні, хоча відповідачка і
зареєстрована за цією адресою.

ОСОБА_3 не заперечувала того, що після
реєстрації шлюбу не мешкає в спірній
квартирі, пояснила, що мешкає з
чоловіком та дитиною в м. Харкові за
договором оренди житла, останній
договір укладено 27 листопада 2013 року за
адресою АДРЕСА_1. Її син навчається у
загальноосвітній школі в м. Харкові та
відвідує спортивну школу в м. Харкові.

Як вбачається з матеріалів справи, та
підтверджено сторонами, квартира
АДРЕСА_2, належала позивачці,
відповідачці, які є сестрами та ОСОБА_4,
яка є їх матір'ю на підставі свідоцтва
про право власності від 21 квітня 2004
року, виданого відповідно до
розпорядження органу приватизації
житла виконкому Люботинської міської
ради від 21 квітня 2004 року № 1554. Рішенням
Люботинського міського суду
Харківської області від 05 червня 2013
року вказані розпорядження та
свідоцтво були визнані недійсними
(а.с.81-83). Рішення сторонами не
оспорювалося та набрало чинності.

На теперішній час квартира не
перебуває у спільній сумісній
власності ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1

Згідно з листом Люботинського КЖРЕП та
рішенням виконавчого комітету
Люботинської міської ради Харківської
області № 570 від 10 жовтня 2006 року)
житловий будинок по АДРЕСА_2 знято з
балансу підприємства.

Суд проаналізував обставини, що до 05
червня 2013 року відповідачка була
співвласником спірної квартири, тому
їй не було обов'язково знаходитися в
спірній квартирі в якості користувача.

Рішенням Люботинського міського суду
Харківської області від 07 листопада 2013
року ОСОБА_1 встановлено, що ОСОБА_3 з
вересня 2004 року постійно проживає в м.
Харкові разом із чоловіком та дитиною.
Її син навчається у загальноосвітній
школі в м. Харкові та відвідує
спортивну школу в м. Харкові. Разом з
тим, в задоволенні аналогічних
позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено
через недостатність строку для
визнання відповідача таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням, так як час відсутності
членам сім'ї наймача ОСОБА_3 у спірній
квартирі був меншим за шість місяців.
Зазначене рішення набрало чинності.

Оскільки дані обставини, встановлені
рішенням суду, ніким з учасників
процесу не оспорювалися, вони не
підлягають доказуванню відповідно до
ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Позивачка в березні 2014 року звернулася
з позовом про визнання ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням через відсутність
безперервно у спірній квартирі понад 6
місяців без поважних причин.

ОСОБА_3 не надала суду належних доказів
щодо поважності причин відсутності в
спірній квартирі чи строком менше ніж
шість місяців.

Встановлені судом обставини, крім
пояснень сторін також підтверджуються
актом квартального комітету № 57 від 22
листопада 2013 року ОСОБА_3 за адресою
АДРЕСА_2, не проживає з вересня 2004 року і
по теперішній час (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Допитані в якості свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_3
не мешкає в спірній квартирі після
одруження. ОСОБА_7, який є батьком
позивачки та відповідачки, підтвердив,
що сварки виникають між матір'ю та
позивачкою. Свідок ОСОБА_8, який є
дільничним інспектором міліції і
відвідує спірну квартиру в зв'язку з
надходженням заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_1, в
судовому засіданні пояснив, що дійсно
існує конфлікт між позивачкою ОСОБА_1
та матір'ю ОСОБА_4 В зв'язку з чим до
міліції надходили звернення
зазначених осіб. Але звернень ОСОБА_3 до
міліції щодо існування перешкод в
користуванні спірною квартирою чи
виселенні ОСОБА_3, чи порушенні інших
прав ОСОБА_3 від останньої не
надходило. Виїжджаючи на виклики
стосовно сварок свідок бачив, що ОСОБА_3
дійсно не мешкає в спірній квартирі.

Позивачка пояснювала, що сварки
виникали з матір'ю ОСОБА_4 через
вживання нею спиртних напоїв. Але
зазначені обставини не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні.

При здійсненні виїзного засідання суду
29 січня 2014 року, встановлено, що
особисті речі, які б належали
відповідачці, в спірній квартирі
відсутні.

Відповідачка також зазначала, що вона
періодично допомагає матері по
господарству та грошовими коштами, які
ОСОБА_4 використовувала для сплати
комунальних платежів.

Із наданих відповідачем копій
квитанцій вбачається, що платником у
них зазначена ОСОБА_4 Третя особа
підтвердила, що комунальні платежі
вона та позивач сплачують порівну, або
по черзі з позивачкою. Відповідач
ОСОБА_3 в судовому засіданні також
пояснила про те, що вона не оплачує
комунальні послуги у спірній квартирі
так як не мешкає в спірній квартирі, але
допомагає матері, передає грошові
кошти, так як мати витрачає частину
отриманих коштів на ліки (а.с.24-25,27).

Але надання допомоги матері, суд не
може прийняти як здійснення обов'язку
щодо сплати комунальних платежів за
користування майном.

ОСОБА_3 надала суду копію квитанції про
сплату за періодичне видання «Сільскої
газети», яка здійснена 09 листопада 2013
року після постановлення рішення суду
від 7 листопада 2013 року. Разом з тим,
зазначена квитанція не може вказувати
по проживання в спірній квартирі
відповідачки.

Будь-яких дій, які б вказували на
поновлення права користування житлом,
у разі його порушення, відповідачка не
вчиняла.

Відповідачка ОСОБА_3 на надала суду
належних доказів того, що позивач чи
інші особи перешкоджали їй в
користуванні спірним приміщенням.
Особисто в судовому засіданні
підтвердила, що ані до виконкому,
міліції, ані до Люботинського КЖРЕП із
заявами про примусове вселення або про
перешкоди в проживанні, користуванні
спірною квартирою, чи порушенні її
прав, не зверталася.

Гарантуючи захист права користувача,
закон надає громадянину право на
підставі ст.. 15 ЦК України, ст.. 15 ЦПК
України вимагати у разі порушення, не
визнання чи оспорювання права
користування усунення будь-яких
порушень його права, хоч би ці
порушення і не були пов'язані з
позбавленням володіння.

Крім того, суд бере до уваги той факт,
що ОСОБА_3 не зверталася також до суду
із зустрічним позовом про усунення
перешкод в користуванні житлом та
вселення до спірної квартири.

Судом достовірно встановлено, що
відповідачка не мешкає в спірній
квартирі понад 6 місяців без поважних
причин безперервно, тому є всі
підстави для визнання її такою, що
втратила право користування квартирою
АДРЕСА_2.

ОСОБА_3 була співвласником квартири
АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про
право власності на житло, яке рішенням
Люботинського міського суду
Харківської області від 05 червня 2013
року скасовано.

Судом достовірно встановлено, що з часу
скасування права спільної власності
ОСОБА_3 до часу звернення позивачем до
суду минуло більше семи місяців,
протягом цього часу відповідачка в
спірній квартирі не мешкала без
поважних причин безперервно.

На підставі ст. 72 Житлового кодексу
України визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цивільно-процесуальним
кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

На підставі матеріалів даної цивільної
справи та аналізу зібраних по справі
доказів, суд вважає за необхідне:
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в
повному обсязі.

Судові витрати з позивачки не
стягуються, оскільки вона сплатила
судовий збір в повному обсязі при
зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 208, 209, 212, 213-215, 218, 223 ЦПК
України, ст.ст.16 ЦК України (в редакції
2003 року), ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 через
відсутність понад шість місяців
безперервно без поважних причин.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Люботинський міський суд Харківської
області в десяти денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І. В. Дем`яненко