Справа № 424/4726/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 грудня 2013 року

Ровеньківський міський суд Луганської
області у складі:

головуючий суддя Ібадова Н.П.

при секретарі Бурлака О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору: Управління державної
міграційної служби України в
Луганській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулась до суду
31.07.2013р. з позовною заявою до ОСОБА_2
(відповідач), в якому просила визнати
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1, - та зобов'язати
Ровеньківський міський сектор УДМС
України в Луганській області зняти
відповідача з реєстраційного обліку за
цією адресою.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлений, про причини
неявки суд не повідомив.

Позивачка в судовому засіданні
підтвердила свої позовні вимоги та
наполягала на їх задоволенні.

Відповідно до ст.224 ЦПК України судом
прийнято рішення про заочний розгляд
справи.

Від представника УДМС України в
Луганській області надійшла заява про
розгляд справи у його відсутність та
ухвалення рішення відповідно до вимог
діючого законодавства (а.с.18).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивачки,
оцінивши наявні у справі докази суд
встановлені наступні обставини справи
та відповідні їм правовідносини.

Позивачка є власником житла за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі договору
купівлі-продажу ВЕА №112170 від 02.08.2006р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Ровеньківського міського
нотаріального округу, реєстраційний
номер №992 та зареєстрованому у
встановленому законом порядку 07.09.2006р.
(а.с.7-9). Сама позивачка з 19.11.2002р. по
теперішній час проживає за адресою:
АДРЕСА_2, що підтверджується
відомостями про її зареєстроване місце
проживання (а.с.3).

З 17.06.2008р. до житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1, - за згодою позивачки
було зареєстровано відповідача, в
якості користувача житлового
приміщення (а.с.6). За таких обставин, з
17.06.2008р. відповідач набув статусу
наймача цього житлового приміщення.

Разом з тим, до теперішнього часу
відповідач так і не реалізував свого
права на користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, -
оскільки виїхав для проживання в іншу
місцевість, а з реєстраційного обліку
не знявся, що підтверджується
відповідною довідкою від 31.06.2013р.
квартального комітету №32 м. Ровеньки
Луганської області (а.с.10). Тож
відповідач не виконує обов'язків
наймача житлового приміщення, чим
порушує права позивачки, тому вона
звернулася до суду з зазначеним
позовом.

За таких обставин між сторонами
вбачається спір, що виник із житлових
правовідносин, які регулюються главою 6
Житлового кодексу України.

Відповідно до ст.158 ЖК наймач
користується жилим приміщенням у
будинку, що належить громадянинові на
праві приватної власності, відповідно
до договору найму жилого приміщення.
Такий договір укладається між
власником будинку і наймачем у
письмовій формі з наступною
реєстрацією у виконавчому комітеті
місцевої Ради народних депутатів або в
органі управління, що ним утворюється.
Разом з тим, недотримання умови ч.2 ст.158
ЖК щодо реєстрації договору найму
жилого приміщення у виконавчому
комітеті місцевої Ради народних
депутатів або в органі управління, що
ним утворюється, за відсутності
вказівки на необхідність державної
реєстрації договорів найму (оренди)
житла у ст. 810 ЦК та ст. 4 Закону України
від 1 липня 2004 р. N 1952-IV "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" не тягне
недійсність такого договору, такого
висновку дійшов Верховний Суд України
у своїй постанові від 21.11.2011р. у справі
№6-53ц11.

За таких обставин відповідач є
наймачем житлового приміщення, яке є
власністю позивача, а між сторонами
фактично існують відносини з найму
житла, за яким відповідач набув право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 ст.163 ЖК у разі тимчасової
відсутності наймача за ним
зберігається займане жиле приміщення у
випадках і в межах строків,
установлених частиною першою, пунктами
1 і 5 частини третьої і частиною
четвертою статті 71 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.163 ЖК передбачено, що
тимчасова відсутність наймача та
членів його сім'ї не звільняє їх від
виконання обов'язків за договором
найму жилого приміщення. З урахуванням
змісту зазначених норм в контексті
положень ст.72 ЖК, суд вважає, що
відсутність відповідача у житловому
приміщенні, що належить позивачці,
протягом п'яти років дає підстави для
визнання його таким, що втратив право
користування цим житловим приміщенням.

Стосовно обраного позивачем способу
захисту його прав, як власника житла,
шляхом покладення зобов'язання на УДМС
України в Луганській області провести
зняття з реєстрації відповідача за
адресою, належного позивачці житлового
приміщення, то суд зауважує, що
відповідно до ч.1 ст.7 Закону України від
11.12.2003р. №1382-IV "Про свободу пересування
та вільний вибір місця проживання в
Україні" зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення або
права користування житловим
приміщенням, про виселення, про
визнання особи безвісно відсутньою або
оголошення її померлою. Частиною 2 ст.7
ЗУ від 11.12.2003р. №1382-IV передбачено, що
зняття з реєстрації проводиться в день
звернення з такою заявою. Таким чином
вимога про покладення зобов'язання на
УДМС України в Луганській області
провести зняття з реєстрації
відповідача із зазначеної адреси є
передчасною.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд враховує положення ч.1 ст.88
ЦПК, яким передбачено, що стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. При зверненні до суду
позивачкою був сплачений судовий збір
в розмірі 114,70грн (а.с.1), тобто судовий
збір за вимогу немайнового характеру.
Враховуючи ту обставину, що позивачка
заявила дві вимоги немайнового
характеру, одна з яких не підлягає
задоволенню, то судові витрати,
понесені позивачкою, відшкодуванню не
підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 11, 209, 213-215, 226, 228
Цивільно-процесуального кодекс
України, ст.ст.71, 72, 163 Житлового кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку,
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги чи заяви
відповідача про його перегляд, якщо
апеляційну скаргу чи заяву не було
подано.

Суддя:
Н.П. Ібадова

09.12.2013