СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/7300/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2013 року

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мірошниченко Н.В.,

при секретарі Седовій А.А.,

за участю сторін від позивача: ОСОБА_1,
відповідач: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_3

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за
договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (позивач) з урахуванням уточнень
(а.с.33) звернувся до Самарського
районного суду м. Дніпропетровська з
позовом до ОСОБА_2 (відповідач) про
стягнення грошових коштів за договором
позики.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач в позовній заяві та його
представник в судовому засіданні
посилаються на те, що 29 листопада 2012
року надав ОСОБА_2 в позику 10000 доларів
США., про що було складено відповідний
договір, який підписано відповідачем
власноручно та в якій було визначено
час виконання зобов'язання, а саме
01.01.2014 року. Згідно з п.1.2 вищевказаного
договору, відповідач починаючи з 01.07.2013
року за користування позикою
зобов'язалась щомісячно -1 числа
кожного наступного місяця сплачувати
проценти від суми позики в розмірі 5% на
місяць. Однак, на виконання умов
вищевказаного договору та до
теперішнього часу відповідач проценти
не сплатила та заявила, що у зв'язку з
тяжким матеріальним станом взагалі
вона не може повернути борг. 09.09.2013 року
позивач звернувся до відповідача з
письмовою вимогою про дострокове
повернення всієї суми боргу, але
відповідач ухиляється повернути борг.
В зв'язку з тим, що відповідач
добровільно не бажає виконувати свої
зобов'язання, позивач вимушений
звернутися до суду. Просив стягнути з
відповідача суму боргу за договором
позики в розмірі 10000 доларів США та 1000
доларів США проценти за користування
позикою, що за офіційним курсом НБУ
станом на 09.09.2013року становить 87923
гривень.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, обґрунтовуючи їх з тих
же підстав, що викладені у позовній
заяві, просив суд задовольнити позов та
судові витрати просив залишити за
позивачем.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнала (а.с.34).

Вислухавши доводи та пояснення
учасників судового процесу, дослідивши
матеріали цивільної справи на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2012
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
укладено договір, відповідно до якого
ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_3 в позику 10000
доларів США (а.с. 5).

Згідно з п.1.2 вищевказаного договору,
відповідач починаючи з 01.07.2013 року за
користування позикою зобов'язалась
щомісячно -1 числа кожного наступного
місяця сплачувати проценти від суми
позики в розмірі 5% на місяць.

Відповідно п.2.4 вищевказаного договору,
позивач має право вимоги достроково
повернення йому всієї суми боргу,
письмово попередивши при цьому не
менше ніж за один місяць відповідача.

09.09.2013 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2
з письмовою вимогою про дострокове
повернення всієї суми боргу, про що
свідчить її особиста підпис про
отримання вимоги (а.с.10). Однак станом на
28.10.2013 року борг не повернуто.

Аналізуючи спірні правовідносини,
співвідношуючи їх із встановленими в
судовому засіданні фактичними
обставинами справи суд приходить до
наступного.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України (ЦК України) підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема є договори й інші
правочини.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Змістом ст. 1047 ЦК України встановлено,
що договір позики укладається у
письмовій формі, якщо його сума не менш
як у десять разів перевищує
встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Як встановлено ст.1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або

законом. Розмір і порядок одержання
процентів встановлюються договором.
Якщо договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

В судовому засіданні було встановлено
та підтверджено договором факт
отримання відповідачем ОСОБА_2 від
позивача ОСОБА_3 в позику суми у розмірі
10000 доларів США.

Таким чином суд при вирішені справи
вважає доведеним факт виникнення між
сторонами договірних відносин по
договору позики.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо договором
не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений
моментом пред'явлення вимоги, позика
має бути повернена позичальником
протягом тридцяти днів від дня
пред'явлення позикодавцем вимоги про
це, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В силу ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконанням ним грошового
зобов'язання.

Враховуючи вище приведені висновки
суду, яким встановлено наявність між
сторонами відносин, що виникли з
договору позики, достовірність та
допустимість доказів в даній
цивільній, встановлення факту ухилення
ОСОБА_2 від виконання свого
зобов'язання, суд приходить до висновку
про необхідність задовольнити позовні
вимоги позивача у повному обсязі,
стягнувши заявлену суму грошових
коштів із відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 1046, 1047, 1049, 1050
Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11,
57-60, 88, 207, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН
НОМЕР_1), проживає та зареєстрована:
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2)
борг за договором позики в розмірі 87923
грн.00коп.

Судові витрати віднести за рахунок
позивача.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
районний суд шляхом подання в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя:
Н.В.Мірошниченко