АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.

суддів - Колодяжної Н.Є., Кочкової Н.О.

при секретарі - Литвиненко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 у листопаді 2012 року звернулась до суду із позовом, в якому вказувала на те, що із відповідачем вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу із 2000 року. У 2010 році вона та відповідач придбали гараж в АДРЕСА_1 за 32 000 гривень, а також автомобіль «Шевролет-Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, за 118400 гривень.

Оскільки із жовтня 2012 року сторони проживають окремо, а відповідач добровільно відмовився провести розподіл майна, вона звернулася до суду на підставі ст.ст.60,61,63, 68,70,74 СК України, та просила провести поділ спільного майна шляхом визнання за нею права власності на 2/3 частини, а за відповідачем на 1/3 частині гаражу та автомобіля.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції із тих підстав, що судом не враховані обставини у справі та вимоги законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу із 2000 року. Від сумісного проживання мають неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_1.

У вересні 2010 року відповідач став членом кооперативу «Автогаражний кооператив «Дружба-2» по вул. Героїв Сталінграду,146-Г у м. Дніпропетровську, але право власності на гараж за відповідачем не зареєстроване. У зв'язку із чим суд вказав на відсутність підстав для стягнення частки паю.

Автомобіль «Шевролет-Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, який належав сторонам на праві власності, був проданий, а отримані кошти були розподілені між сторонами.

Вказавши на відсутність позовних вимог про встановлення факту сумісного проживання, а також про відсутність реєстрації права власності на гараж та доказів отримання коштів за автомобіль лише відповідачем, суд відмовив у задоволенні позову.

Не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що гараж був придбаний за сумісні гроші, а за проданий автомобіль вона коштів від відповідача не отримувала.

Право власності на гараж за відповідачем к кооперативі «Автогаражний кооператив «Дружба-2» по вул. Героїв Сталінграду,146-Г у м. Дніпропетровську не зареєстроване відповідно до вимог ст. 210,334,640 ЦК України, оскільки сторони заявляють, що відповідач придбав гараж за угодою купівлі-продажу.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002року гараж підлягає державній реєстрації.

А п.8.1. цього Положення передбачено, що оформлення права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно, проводиться органами місцевого самоврядування членам гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески.

Що стосується вимог про стягнення частини коштів за автомобіль «Шевролет-Авео», державний номерний знак НОМЕР_1, який був проданий відповідачем, то вони не підлягають задоволенню відповідно до вимог ст.ст. 10,57-61,64 ЦПК України, оскільки відсутні належні та достовірні докази про те, що гроші залишилися у відповідача. Відповідач заперечує ці обставини і вказує на те, що отримані за автомобіль кошти були розподілені між сторонами.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків місцевого суду, а із матеріалів справи вбачається, що відсутні підстави для скасування чи зміни судового рішення, передбачені ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 308,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала чинна із моменту проголошення, але може бути оскаржена у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: