Справа № 490/7885/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2013 року

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді - Прохорова П.А.,

при секретарі - Крикливенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В С Т А Н О В И В:

В липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу.

В обґрунтування позову позивач
вказував, що 03 вересня 2009 року вони з
відповідачкою уклали шлюб, який був
зареєстрований Центральним відділом
РАЦС Миколаївського міського
управління юстиції, актовий запис № 267.

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Позивач пояснив, що спільне життя з
відповідачкою не склалося, він має іншу
сім'ю, п'ять років вони з відповідачем
не проживають однією сім'єю спільне
господарство не ведуть, шлюбні
відносини між сторонами давно
припинені. З огляду на вищевикладене
позивач просив позов задовольнити.

В судове засідання сторони з'явились та
надали суду пояснення.

Позивач наполягає на своїх позовних
вимогах та просить задовольнити позов
з підстав зазначених в позовній заяві.
В своїх поясненнях позивач пояснив, що
спільного життя з відповідачкою в них
фактично не було. З моменту укладення
шлюбу сторони разом ніколи не
проживали, спільне господарство не
вели, однією сім'єю не проживали, шлюб
носить формальний характер, оскільки
укладався по домовленості з
відповідачкою виниклою з підстав
володіння будинком, на даний час
позивач не може реалізувати багато
своїх майнових прав, оскільки кожного
разу потрібно підпис дружини, що з його
слів є «рабством». Позивач посилався на
те, що він категорично проти
примирення, та наполягає на розірванні
шлюбу. З огляду на вищевикладене
позивач просив позов задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнала,
просила шлюб між сторонами не
розривати та надати строк для
примирення терміном у шість місяців. В
своїх поясненнях відповідач вказувала
на те, що викладені позивачем обставини
не є дійсними, вони не проживають разом
тільки з початку 2013 року оскільки
позивач уникає зустрічей, спілкується
з нею в телефонному режимі та постійно
бреше їй де він знаходиться. До цього
часу сторони прекрасно проживали
однією сім'єю, вели спільне
господарство, позивач має в їх
спільному житлі власні речі, але після
повернення з Вірменії різко змінив до
неї своє ставлення. На теперішній час
вона має багато боргів з вини позивача
тому вважає що позов позивачем було
подано навмисно. Відповідачка вважає,
що між сторонами може бути відновлено
почуття любові, довіри та взаємної
поваги, а тому просила суд шлюб між ними
не розривати та надати строк на
примирення.

Суд, розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши обставини викладені
сторонами, встановив наступне:

Факт перебування сторін у шлюбі
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1, у
відповідності до якого 03 вересня 2009
року у Центральному відділі реєстрації
актів цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції між
сторонами був зареєстрований шлюб,
актовий запис № 267.

Від шлюбу сторони дітей не мають.

Спору майнового характеру сторони не
мають.

Шлюб - це добровільний, рівноправний,
сімейний союз жінки та чоловіка
спрямований на створення сім'ї та
зареєстрований у державному органі
реєстрації актів цивільного стану.

Загальна декларація прав людини у ч. 2
ст. 16 містить положення, за яким шлюб
може укладатися тільки при вільній і
повній згоді сторін, що одружуються, а
за ст. 23 Міжнародного пакту про
громадянські і політичні права, жоден
шлюб не може бути укладений без вільної
і цілковитої згоди тих, хто
одружується.

За аналогією можливо зробити висновок,
що й подальше існування сім'ї, як
добровільного союзу у разі відсутності
добровільної згоди чоловіка чи жінки
на такий союз, не може мати місце.

Принцип добровільності шлюбу
закріплений у ст. 51 Конституції України
у відповідності до якого шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка.

Чинне законодавство України забороняє
примушування до шлюбу. Шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка, розірвання
шлюбу може відбутися за їхньою
спільною заявою або за заявою одного з
них.

Також суд враховує, що з боку
відповідача не було надано
переконливих доводів і підстав,
необхідних для збереження сім'ї та
відсутність спільних дітей у подружжя.

У ході розгляду справи, судом була
перевірена наявність відповідних
підстав для розірвання шлюбу, суд
переконався у дійсному волевиявленні
позивача по справі.

При викладених обставинах суд вважає
за необхідне розірвати шлюб між
сторонами по справі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК
України, ст.ст. 110, 112, 114, 115 СК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 03 вересня 2009 року
Центральним відділом реєстрації актів
цивільного стану Миколаївського
міського управління юстиції, актовий
запис № 267.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання до Центрального
районного суду м. Миколаєва
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва
П.А. Прохоров