Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2013 Пролетарський районний суд м.
Донецька в складі:

головуючого судді
Масендич В.В.

при секретарі
Клімовій С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у місті Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Третьої Донецької державної
нотаріальної контори, третя особа:
ОСОБА_3 «про зобов'язання повернути
свідоцтва про право на спадщину за
законом», -

В С
Т А Н О В И В:

15 липня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Третьої
Донецької державної нотаріальної
контори, третя особа: ОСОБА_3 «про
визнання відмови нотаріуса
незаконною», в обґрунтування якої
зазначив:

Впродовж чотирьох років він не
має можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину за заповітом на
квартиру АДРЕСА_1, яка залишилася після
смерті його батька ОСОБА_4, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка, як зазначає
позивач, належить йому за заповітом.

Нотаріус Третьої Донецької
державної нотаріальної контори
Сабардина О.Б. вважає, як вказано у
позові, що свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на всю квартиру
не може бути видано, оскільки дружина
померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
є спадкоємцем на обов'язкову частку, як
непрацездатна вдова і своєю заявою від
15.03.2010 року за №337 спадщину прийняла, у
тому числі й обов'язкову частку, яка
складає 1/6 частину спірної квартири.

Як зазначає позивач у своєму
позові, у даній справі ніяких порушень
не було, оскільки ця квартира отримана
його батьком у 1967 році, коли ОСОБА_3 не
була дружиною померлого, тобто, вважає,
що ця квартира не є спільним майном
подружжя. Між тим, позивач вказує на те,
що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було
укладено 25.04.2000 року.

На вищевказаних підставах,
позивач не погоджується з рішення
нотаріуса про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на всю спірну квартиру,
оскільки вважає, що вказана квартира
належить йому за заповітом, а ОСОБА_3 в
ній ніколи не була зареєстрована та не
проживала. В неї є своя приватна
квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_3.

Крім того, позивач у своєму позові
зазначив, що 11.06.2010 року за реєстром №
1-615,1-614,1-613 нотаріус Третьої Донецької
державної нотаріальної контори видала
ОСОБА_3 свідоцтво про право власності
на 1/2 частину та свідоцтво про право на
спадщину на 1/4 грошових внесків, а
необхідно було видати на 1/6. Вказані
свідоцтва про право на спадщину були
визнані у судовому порядку недійсними.

Також, позивач вказує, що спірну
квартиру необхідно було поділити
наступним чином: 1/3 частина - ОСОБА_1; 1/3
частини - ОСОБА_6; 1/3 частини - ОСОБА_4, а в
подальшому 1/3 частина квартири, яка
залишилася після смерті ОСОБА_4,
повинна ділитися між трьома
спадкоємцями: ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_6
та кожному зі спадкоємців припадає по
1/9 частини квартири, з урахуванням
цього вважає, що обов'язкова частка
ОСОБА_3 повинна складати 1/18 частини
квартири.

Просив суд зобов'язати Третю
Донецьку державну нотаріальну контору
видати йому свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на квартиру
АДРЕСА_1, що залишилася після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а
також визнати долю ОСОБА_4 у спадковому
майні, вказати , яка частка повинна
спадкуватися і частку долі кожного
спадкоємця.

05 грудня 2013 року на адресу суду
надійшла заява позивача ОСОБА_1 про
уточнення позовних вимог, відповідно
до якої останній, посилаючись на ст.. 31
ЦПК України, змінив позовні вимоги та
просив суд зобов'язати ОСОБА_3
повернути свідоцтва про право на
спадщину за № 1-613, 1-614,1-615 до
нотаріальної контори, мотивуючи свої
вимоги тим, що 11.06.2010 року за реєстром №
1-613,1-614,1-615 нотаріус Третьої Донецької
державної нотаріальної контори видала
ОСОБА_3 свідоцтво про право власності
на 1/2 частину та свідоцтво про право на
спадщину на 1/4 частину грошових
внесків, а необхідно було видати на 1/6.
Вважає, що вказані свідоцтва видані з
порушенням чинного законодавства та
прав інших осіб та підлягають визнанню
недійсними. Крім того, зазначив, що
вказані свідоцтва були визнані судом
недійсними.

У судовому засіданні позивач заявлені
ним уточнені позовні вимоги підтримав
у повному обсязі та просив їх
задовольнити, надавши суду аналогічні
пояснення тим, що викладені у позовній
заяві.

Прокурор прокуратури Пролетарського
району м. Донецька у судовому засіданні
позовні вимоги позивача ОСОБА_1
підтримала у повному обсязі та просила
їх задовольнити.

Представник третьої особи Новак С.В. у
судовому засіданні не заперечувала
проти задоволення позовних вимог,
пояснивши, що під час звернення до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини у березні 2010 року
ОСОБА_3 не претендувала на обов'язкову
частку у спірній квартирі, про що
надавала відповідну заяву.

Представник відповідача Третьої
Донецької державної нотаріальної
контори до судового засідання не
з'явився, про час та день розгляду
справи був повідомлений належним чином
(а.с.58), надав до суду письмову заяву з
проханням розглянути справу за його
відсутністю. (а.с.59)

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,
прокурора, представника третьої особи
Новак С.В., дослідивши матеріали справи,
суд вважає позов не обґрунтованим і
таким, що не підлягає задоволенню у
повному обсязі з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за заявою (скаргою) осіб, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін, які беруть участь у
справі. Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

У відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України
передбачено, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Частиною 2 тієї ж статті передбачено, що
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім
прав та обов'язків, визначених у статті
27 цього Кодексу, позивач має право
протягом усього часу розгляду справи
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, відмовитися від позову, а
відповідач має право визнати позов
повністю або частково. До початку
розгляду судом справи по суті позивач
має право шляхом подання письмової
заяви змінити предмет або підставу
позову, а відповідач - пред'явити
зустрічний позов.

У відповідності до положень ст..
33 ЦПК України суд за клопотанням
позивача, не припиняючи розгляду
справи, замінює первісного відповідача
належним відповідачем, якщо позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом, або залучає до
участі у справі іншу особу як
співвідповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як встановлено у судовому
засіданні, позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Третьої Донецької
державної нотаріальної контори «про
визнання відмови нотаріуса
незаконною», в подальшому до початку
розгляду справи по суті шляхом подання
письмової заяви предмет та підстави
позову, а саме просив суд зобов'язати
ОСОБА_3, яка має процесуальний статус
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
у справі, повернути свідоцтва про
право на спадщину за № 1-613, 1-614, 1-615 до
нотаріальної контори.

Відповідно до наданої суду копії
рішення Пролетарського районного суду
м. Донецька від 20.12.2011 року по цивільній
справі № 2-1989/11 за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_1, Третя
Донецька державна нотаріальна контора
«про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину», свідоцтва про право
на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
видане на ім'я ОСОБА_3, 11 червня 2010 року
нотаріусом Третьої Донецької
державної нотаріальної контори
Шевченко О.М. за реєстровим № 1-613,1-615
визнані недійсними. Рішення суду
набрало законної сили 03.01.2012 року. (а.с.7)

Як вбачається з копії рішення
Пролетарського районного суду м.
Донецька від 05.03.2013 року по цивільній
справі № 2/262/543/2013 за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_1, Третя
Донецька державна нотаріальна контора
«про визнання недійсним свідоцтва про
право на спадщину» свідоцтво про право
на спадщину за законом після смерті
ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
видане на ім'я ОСОБА_3, 11 червня 2010 року
нотаріусом Третьої Донецької
державної нотаріальної контори
Шевченко О.М. за реєстровим № 1-614
визнано недійсним. Рішення суду
набрало законної сили. (а.с.8)

Крім того, з оглянутої у судовому
засіданні спадкової справи № 898 до
майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_4 вбачається, що 31 травня 2013 року
державний нотаріус Третьої Донецької
державної нотаріальної контори
зверталася до ОСОБА_3 з письмовою
вимогою про повернення виданих
свідоцтв про право на спадщину за
законом за реєстровими № 1-613,1-614,-1-615 від
11.06.2010 року, у зв'язку з визнанням їх
недійсними у судовому порядку. (а.с. 60
спадкової справи № 898), та 13.06.2013 року за
вхідним № 681/02-14 від Новак С.В., яка діє
на підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_3, надійшла письмова заява,
відповідно до якої повернути
вищевказані свідоцтва про право на
спадщину за законом, видані ОСОБА_3
11.06.2010 року за реєстровими № 1-613,1-614,1-615
не є можливим, оскільки відповідно до
цих свідоцтв ОСОБА_3 у Ощадбанку були
отримані грошові кошти та вказані
свідоцтва знаходяться у Ощадбанку. (а.с.
61 спадкової справи № 898).

Аналізуючи вищевикладене та
надані докази у їх сукупності, а також з
урахуванням того, що судом було
роз'яснено позивачу його права та
обов'язки, а також попереджено про
вчинення або не вчинення процесуальних
дій, встановлених ЦПК України, та з
урахуванням того, що позивачем не було
заявлено суду клопотання про заміну
первісного відповідача Третьої
Донецької державної нотаріальної
контори належним відповідачем ОСОБА_3,
оскільки з позовних вимог про
зобов'язання ОСОБА_3 повернути
свідоцтва про право на спадщину за №
1-613, 1-614, 1-615 до нотаріальної контори не
вбачається порушення, невизнання або
оспорювання прав, свобод та інтересів
ОСОБА_1 саме Третьою Донецькою
державної нотаріальною конторою, суд
приходить до висновку, що позов
пред'явлено не до тієї особи, яка має
відповідати за позовом про
зобов'язання повернути свідоцтва про
право на спадщину за законом до
нотаріальної контори, а тому позовні
вимоги є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Вирішуючи відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України, питання щодо розподілу
судових витрат, суд приходить до
висновку, судові витрати компенсуються
за рахунок держави у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, оскільки позивач звільнений
від сплати судового збору та у
задоволенні його позовних вимог судом
відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2,10, 11, 60, 61, 88, 213, 214, 215, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Третьої Донецької державної
нотаріальної контори, третя особа:
ОСОБА_3 «про зобов'язання повернути
свідоцтва про право на спадщину за
законом» - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до Апеляційного суду Донецької
області через Пролетарський районний
суд м. Донецька протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Масендич