Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/1049/13-ц
№ провадження
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2013 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута
Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк»» до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Комерційний банк
«ПриватБанк»» 09.07.2013 року звернувся в
суд із позовною заявою (а. с. 3-5), в якій
просить стягнути з відповідача гр.
ОСОБА_1 у свою користь 34166 грн. 88 коп.
боргу за договором кредиту, що
складається з відсотків за
користування коштами та пені за
несвоєчасність виконання зобов'язання
за договором, а також судові витрати у
справі у розмірі 341 грн. 67 коп.. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що 26.05.2004 року між
банком та відповідачем укладено
договір кредиту № LVKWSK00000126, за умовами
якого відповідачу надано кредит в сумі
1000 грн. 00 коп. на споживчі цілі строком
на три місяці, які остання
зобов'язувалася повернути до 26.08.2004
року зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 0,12% на
місяць і у розмірі 25,08% на рік
відповідно на суму залишку
заборгованості за кредитом. Однак,
незважаючи на тривалий термін, що
пройшов після укладення договору
кредиту, відповідач його умови не
виконала, відсотки за користування
кредитом не сплачені, а від виконання
договірних зобов'язань відповідач
ухиляється, у зв'язку з чим банк
змушений був звернутись до суду із
даним позовом про стягнення
заборгованості за договором кредиту
станом на 28.03.2013 року у розмірі 34166 грн. 88
коп., з яких 7398 грн. 67 коп. -
заборгованість по відсотках за
користування кредитом, 26768 грн. 21 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Належним чином уповноважений
представник позивача - провідний
юрисконсульт філії «Західне головне
регіональне управління» ПАТ
«Комерційний банк «ПриватБанк» Деркач
Ю.Ю. у судове засідання не з'явився,
однак до початку розгляду справи по
суті на адресу суду подав клопотання
вх. № 5905 від 24.12.2013 року (а. с. 35), в якому
просив суд проводити розгляд справи у
його відсутності через зайнятість в
іншому процесі, позовні вимоги ПАТ
«Комерційний банк «ПриватБанк»»
підтримав у повному обсязі, просить
поданий позов задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві (а. с. 3-5).

Належним чином уповноважений
представник відповідача ОСОБА_1 -
адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не
з'явився, однак до початку розгляду
справи по суті на адресу суду подав
заяву вх. № 5927 від 24.12.2013 року (а. с. 38), в
якій просив проводити розгляд справи у
його відсутності, а у задоволенні
позовних вимог відмовити з підстав,
наведених у письмовій заяві
відповідача ОСОБА_1 про застосування
строку позовної давності вх. № 4920 від
01.11.2013 року (а. с. 28-29).

Таким чином, у судове засідання не
з'явилися всі особи, які беруть участь у
справі, подавши на адресу суду
відповідні заяви про розгляд справи у
їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи у
разі, якщо відповідно до положень
вказаного Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутністю осіб, які
беруть участь у справі, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу
даної цивільної справи за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, давши
належну оцінку доказам по справі, суд
вважає, що у задоволенні позовних вимог
слід відмовити у повному обсязі у
зв'язку із спливом позовної давності з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо), або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу, у тому числі і з договорів та
інших правочинів (п. 1 ч. 1 ст. 11 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Судом встановлено, що 26.05.2004 року між
ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк»» та
гр. ОСОБА_1 укладено договір кредиту №
LVKWSK00000126 (а. с. 8), за умовами якого банк
надав гр. ОСОБА_1 на споживчі цілі
кредит у сумі 1000 грн. 00 коп. із сплатою
0,12% на місяць (25,08% річних) за
користування кредитом із строком
користування три місяці - до 26.08.2004 року
та сплатою щомісячно по 395 грн. 94 коп. ( п.
п. 1.1. договору). Вказаний договір
кредиту також передбачав нарахування
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань (п. 3.4. договору). У
подальшому, умови кредитного договору
сторонами не змінювались.

Відповідно до ст. ст. 1054 та 1055 ЦК
України за кредитним договором банк,
або інша фінансова установа,
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальнику у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 цього Кодексу (позика), якщо
інше не випливає із суті кредитного
договору. Кредитний договір
укладається у письмовій формі.
Враховуючи, що кредит за вказаним вище
договором видавався відповідачу на
споживчі цілі (споживчий кредит), то до
спірних правовідносин також
застосовуються окремі положення
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Аналізуючи зазначений договір
кредиту № LVKWSK00000126 від 26.05.2004 року суд
дійшов до висновку, що такий
спрямований на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків сторін у ньому, укладений
сторонами із дотриманням загальних
положень чинного ЦК України про форму
та зміст договору, у тому числі із
врахуванням ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, а
також окремих положень Закону України
«Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відтак, враховуючи, що до відносин за
кредитним договором застосовуються
положення чинного ЦК України про
позику, відповідач зобов'язана була
повернути ПАТ «Комерційний банк
«ПриватБанк»» грошові кошти, визначені
договором кредиту № LVKWSK00000126 від 26.05.2004
року у строк та у порядку,
встановленими вказаним договором.

Про стягнення основної суми
споживчого кредиту у позові не йдеться.

Згідно розрахунку заборгованості за
договором кредиту № LVKWSK00000126 від 26.05.2004
року станом на 28.03.2013 року (а. с. 6-7), така
складає 34166 грн. 88 коп., з яких 7398 грн. 67
коп. - заборгованість по відсотках за
користування кредитом, 26768 грн. 21 коп. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Таким чином встановлено, що вимога про
стягнення боргу за споживчим кредитом
(відсотків та пені без основної суми
кредиту) заявлена із спливом майже
дев'яти років з часу закінчення строку,
на який укладався договір кредиту №
LVKWSK00000126 від 26.05.2004 року та виникнення
права на звернення за захистом
порушених прав та інтересів у разі його
невиконання чи неналежного виконання.
Разом з тим, у матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
вчинення банком будь-яких дій упродовж
згаданого часу щодо сплати
заборгованості (надсилання вимог,
претензій про сплату боргу;
нагадування з вказаного приводу тощо).

Відповідно до ст. 256 ЦК України для
захисту цивільного права або інтересу
встановлюється позовна давність.
Відповідно до ст. ст. 257 та 258 вказаного
Кодексу встановлюється загальна та
спеціальна позовна давність. До вимог
про захист права, з якими звернулася
позивач ПАТ «Комерційний банк
«ПриватБанк»», застосовується
загальна позовна давність - тривалістю
у три роки, оскільки такі вимоги не
входять у чітко визначений перелік
вимог, до яких застосовується
спеціальна позовна давність.
Застосування позовної давності до
споживчого кредитування
встановлюється і у ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів».

З огляду на вказане, суд дійшов до
висновку про сплив позовної давності -
строку, у межах якого позивач ПАТ
«Комерційний банк «ПриватБанк»» міг
звернутися до суду з вимогами про
стягнення боргу за договором кредиту №
LVKWSK00000126 від 26.05.2004 року, у тому числі і
відсотків та пені.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленої до винесення
ним рішення, а сплив такої позовної
давності є підставою для відмови у
позові.

Як роз'яснюється у п. 31 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»,
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів» суди мають
виходити з того, що у спорах щодо
споживчого кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим, позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі. Оскільки із спливом строків
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна даність спливла
і до додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставне майно тощо), положення пункту 7
частини тринадцятої ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
застосовується і до додаткових вимог
банку (іншої фінансової установи).

Оскільки сторона у спорі - відповідач
ОСОБА_1, незважаючи на необов'язковість
вчинення такої дії, до ухвалення даного
рішення, а саме 01.11.2013 року подала суду
заяву про застосування позовної
давності (а. с. 28-29), а позивач ПАТ
«Комерційний банк «ПриватБанк» не
просив про поновлення строку позовної
давності, не навів суду поважності
причин пропущення такої і у судовому
засіданні було встановлено протилежне,
суд вважає за необхідне відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі у зв'язку із спливом позовної
давності.

Відмовивши позивачу у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі, не
підлягають і стягненню у користь
останнього і понесені судові витрати у
справі.

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 79, 88, 197, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк»» до
ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором відмовити у
зв'язку із спливом позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання до
апеляційного суду Львівської області
через Сколівський районний суд
Львівської області апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення або десяти днів з дня
отримання копії цього рішення особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
його проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин