Справа № 2607/8401/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2013 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Гребенюка В. В. ,

при секретарях - Миколайцю Я. П.,
Литовченко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про встановлення факту
проживання однією сім'єю чоловіка та
жінки без шлюбу, визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя,
визнання права власності на частку
спільного майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1)
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
(надалі за текстом - ОСОБА_2), ОСОБА_3
(надалі за текстом - ОСОБА_3), про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, визнання права
власності на частку спільного майна.

Зазначила, що з вересня 1996 року по
ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживала однією
сім'єю у фактичних шлюбних відносинах
без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 (надалі
за текстом - ОСОБА_4) за адресою: АДРЕСА_1,
разом вели спільний побут, мали
спільний сімейний бюджет. В будь-якому
шлюбі ані ОСОБА_1, а ні ОСОБА_4, не
перебували. Кожний рік під час
спільного проживання, влітку ОСОБА_1
разом з ОСОБА_4 проводили в с. Лютіж
Вишгородського району Київської
області на земельній ділянці належній
ОСОБА_4, де за спільні кошти побудували
будинок по АДРЕСА_5. Під час спільного
проживання між родинами ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 встановились взаємини, які
ґрунтувались на засадах довіри та
поваги - сімейні відносини. ОСОБА_4
довіряв ОСОБА_5 - сину ОСОБА_1,
опікуватись та керувати автомобілем
«Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 про що 06.03.2008 року
видав йому довіреність посвідчену
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
25.07.2009 року. Під час перебування в
фактичних шлюбних відносинах, ОСОБА_1
та ОСОБА_4 спільно, за спільні кошти
була придбана квартира АДРЕСА_3, та в
січні 2008 року був придбаний автомобіль
марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 2007 року
випуску, кузов НОМЕР_3, зареєстрований
УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 09.01.2008
року. При купівлі вказаного майна
власником в обох випадках був
записаний ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, за життя
ОСОБА_4 хворів на виразкову хворобу
шлунку, ОСОБА_1 лікувала та доглядала
ОСОБА_4 перед смертю. Після смерті
ОСОБА_4, ОСОБА_1 за власний рахунок
провела поховання та поминки.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина на квартиру АДРЕСА_3,
автомобіль марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 2007
року випуску, кузов НОМЕР_3,
зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві 09.01.2008 року та інше майно належне
спадкодавцю на момент смерті.
Спадкоємцями першої черги спадкування
за померлим ОСОБА_4 є два його сини -
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не визнають права
ОСОБА_1, як співвласниці спірного майна
на володіння таким майном. Між тим
ОСОБА_1, вважає, що має право на 1/2
частину майна придбаного спільно з
ОСОБА_4 за його життя. Між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 не було укладено будь - яких
договорів, щодо майна придбаного ними
спільно.

ОСОБА_1 вважає, що вона має право на 1/2
частину майна, що була придбана нею та
ОСОБА_4 під час спільного проживання у
фактичних шлюбних відносинах за
спільні кошти, а саме на:1/2 частину
квартири АДРЕСА_3 та на 1/2 частину
автомобіля марки Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 2007
року випуску, кузов НОМЕР_3,
зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві 09.01.2008 року.

У зв'язку з тим, що шлюбні відносини
ОСОБА_1 і ОСОБА_4 не були зареєстровані в
порядку, встановленому чинним
законодавством, отримання позивачкою у
нотаріуса за місцем знаходження
спадкової справи свідоцтва про право
власно в спільному майні подружжя є
неможливим без встановлення факту
спільного проживання. Також через
відсутність будь-якого
документального підтвердження
спорідненості з ОСОБА_4, ОСОБА_1 не може
отримати інформацію щодо місця
відкриття спадкової справи за померлим
ОСОБА_4, що в цілому унеможливлює
реалізацію прав ОСОБА_1 на володіння та
розпорядження майном набутим спільно
та за спільні кошти під час проживання
з ОСОБА_4, у зв'язку з чим звернулася за
захистом порушеного права до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник підтримали позовні вимоги
з тих же підстав, що викладені у позові
та просили суд їх задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник проти
задоволення позову заперечували та
просили в позові відмовити. Свої
заперечення обґрунтовували тим, що
позивачем не доведено факту проживання
однією сім'ю, а також, що майно було
придбано на спільні кошти. Покази
свідків просили суд оцінювати
критично, оскільки вони не
підтверджують факту проживання однією
сімєю. Зазначали, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1
були друзями.

ОСОБА_3 та його представник проти
задоволення позову заперечували,
просили в позові відмовити. Свої
заперечення обґрунтовували тим, що
посилання позивача на докази, що
містяться в матеріалах справи є такими,
що не доводять той факт, про
встановлення якого просить позивач.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її
представника, представників ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, показання свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
з'ясувавши всі обставини справи, на
яких ґрунтується позов, суд приходить
до висновку про часткове задоволення
позову, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом, відповідно до
свідоцтва про розірвання шлюбу від
16.09.2010 року, виданого відділом
реєстрації актів цивільного стану
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві, шлюб між ОСОБА_12 та
ОСОБА_1 було розірвано 23.01.1996 року, про
що зроблено актовий запис № 32 (а.с. 12).

Відповідно до довідки форми № 3,
виданої КП «Нивки» за № 654 від 06.06.2012
року - ОСОБА_4 був зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 з 21.11.1995 року по 15.09.2009
року (а.с. 10).

Згідно договору дарування квартири від
15.01.2002 року ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира
належала ОСОБА_4 на підставі договору
купівлі - продажу від 06.10.1995 року. ОСОБА_4
на момент придбання даної квартири в
зареєстрованому шлюбі не перебував
(а.с. 105).

У відповідності до довідки форми № 3,
виданої КП «Нивки» за № 653 від 06.06.2012
року - ОСОБА_1 є власником особового
рахунку квартири за адресою: АДРЕСА_1,
не зареєстрована (а.с. 11).

Згідно договору купівлі - продажу від
25.07.2009 року ОСОБА_4 придбав квартиру за
адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 13). Відповідно до
реєстраційного посвідчення № 005110 від
30.07.2009 року власником вищевказаної
квартири є ОСОБА_4 (а.с. 15).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу ОСОБА_4 належить
автомобіль марки «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1,
2007 року випуску, кузов НОМЕР_3,
зареєстрований УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві 09.01.2008 року (а.с. 17).

Відповідно до довіреності виданої
ОСОБА_4, який уповноважив ОСОБА_5 на
право керування автомобілем «Mazda 6»,
д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 20).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5
є сином ОСОБА_1 (а.с. 42).

Як вбачається з довідки № 131-02 від 06.06.2012
року, виданої Національним
університетом харчових технологій,
ОСОБА_4 дійсно працював в Національному
університеті харчових технологій на
посаді професора кафедри
біотехнології продуктів бродіння і
виноробства з 01.11.1965 року по
ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18).

У відповідності до довідки № 128-02 від
06.06.2012 року, виданої Національним
університетом харчових технологій,
ОСОБА_1 дійсно працює в Національному
університеті харчових технологій на
посаді доцента кафедри аналітичної
хімії з 01.08.1974 року по теперішній час
(а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що
підтверджено свідоцтвом про смерть від
30.03.2012 року, серія НОМЕР_8, виданого
відділом реєстрації смерті у м. Києві
(а.с. 8). Відповідно до довідки про смерть
ОСОБА_4 помер у 81 віці від виразкової
хвороби шлунку з перфорацією (а.с. 9).

ОСОБА_1 на підтвердження факту того, що
вона несла витрати на поховання ОСОБА_4
надала накладну № 113 від 31.03.21012 року,
відповідно до якої нею було придбано:
гроб, покривало, церковний набір,
платок, рушник, хрест, табличка, свічі,
свічі великі, платки носові, вінки,
ритуальні послуги (а.с. 39), на
підтвердження витрат на лікування
ОСОБА_4 надано копії фіскальних чеків
(а.с. 32 - 38), а на підтвердження витрат на
поминки надала копію фіскального чеку
(а.с. 41).

Як пояснила у судовому засіданні
свідок ОСОБА_13, що вона проживає по
сусідству в с. Лютіж з покійним ОСОБА_4
та ОСОБА_1 З м. Києва ОСОБА_4 возив їх в с.
Лютіж, а біля нього завжди сиділа
ОСОБА_1 Зазначала, що знає ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 більше 20 років, а також
вказувала, що вони вели спільне
господарство, будували будинок в с.
Лютіж. На всіх святах були завжди разом.
Вважала, що будинок будувався за
спільні кошти. В будинку було видно
присутність руки жінки. Участь в
організації похорон ОСОБА_4
здійснювала ОСОБА_1, ОСОБА_4 був дуже
хворою людиною.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_4 знала дуже давно з
70-х років, ще коли працювали в
Лабараторії, а з ОСОБА_1 знайома з
періоду коли вони почали жити на
АДРЕСА_1, приблизно 15 років. ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 проживали спільно, вели спільне
господарство, їздили на дачу, садили
квіти та рослини. Спільно ними було
придбано квартиру, а також вказала, що
їй відомо зі слів інших осіб, що ОСОБА_1
доглядала ОСОБА_4 в лікарні.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
вказала, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 знає
більше 20 років, знає що вони ведуть
спільне господарство тому що
неодноразово вони разом купували кущі
та рослини для садівництва на
земельній ділянці в с. Лютіж, а також
вони разом тримали господарство, а
також зазначила, що в них сімейні
відносини з моменту, як вона їх знає.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
зазначав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 він знає з
1999 року, оскільки вони сусіди по дачним
ділянкам. Зазначав, що вони проживали
разом та вели спільне господарство,
крім того вказав, що в них був спільний
бюджет, а також вказував, що був у них в
квартирі на М.Гречка де було видно, що
вони проживають разом.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що вона з ОСОБА_4 та ОСОБА_1
працювала на споріднених кафедрах,
знає їх з 1995 року і сприймає їх як
чоловіка та дружину. Іноді вона з ними
була разом на святах та концертах. З
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 познайомилась в
кабінеті, а ОСОБА_4, який представив
ОСОБА_1, як дружину. Була у них в гостях
на М. Гречка., у них були виключно
сімейні стосунки. Стосунки між ними
тривали до моменту смерті ОСОБА_4

Як вбачається з листів та запрошень,
досліджених судом, останні адресовані
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 22 - 25).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
родинних відносин.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. № 5 «Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення» суд вправі
розглядати справи про встановлення
родинних відносин, коли цей факт
безпосередньо породжує юридичні
наслідки, наприклад, якщо твердження
такого факту необхідне заявникові для
одержання в органах, що вчиняють
нотаріальні дії, свідоцтва про право на
спадщину, для оформлення права на
пенсію у зв'язку із втратою
годувальника.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 та її
представником в судовому засіданні
доведено факт проживання однією сімє'ю,
суд вважає необхідним задовольнити її
вимоги в цій частині та встановити факт
проживання однією сім'єю ОСОБА_1 із
ОСОБА_4 з вересня 1996 року по день його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.

В своїх позовних вимогах ОСОБА_1
просила визнати право власності на ?
частини квартири АДРЕСА_3 придбану
25.07.2009 року та автомобіль марки «Mazda 6»,
д.н.з. НОМЕР_1, 2007 року випуску, кузов
НОМЕР_3, зареєстрований УДАІ ГУ МВС
України в м. Києві 09.01.2008 року, з підстав
придбання вищезазначеного майна
спільно, за спільні кошти та під час
перебування в фактичних шлюбних
відносинах, а відтак на спірні
правовідносини розповсюджується дія
норм Цивільного кодексу України
(надалі за текстом - ЦК України) та
Сімейного кодексу України (надалі за
текстом - СК України).

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо
жінка та чоловік проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою або в будь - якому іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними, а на це майно поширюються
положення глави 8 СК України.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Стаття 70 СК України передбачає: у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором; при вирішенні спору про
поділ майна суд може відступити від
засади рівності часток подружжя за
обставин, що мають істотне значення,
зокрема якщо один із них не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї; за рішенням суду частка майна
дружини, чоловіка може бути збільшена,
якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в
натурі; якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом, при
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення;
неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними; присудження
одному з подружжя грошової компенсації
можливе за умови попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю. Суб'єктами права спільної
сумісної власності можуть бути
фізичні особи, юридичні особи, а також
держава, територіальні громади, якщо
інше не встановлено законом. Майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у
спільній сумісній власності може бути
поділене між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві сумісної
власності є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними або
законом.

Постановою Пленуму Верхового Суду
України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено
судам, що само по собі розірвання шлюбу
не припиняє права спільної сумісної
власності подружжя на майно, набуте за
час шлюбу. Не належить до спільної
сумісної власності майно одного з
подружжя, набуте особою, до шлюбу;
набуте за час шлюбу на підставі
договору дарування або в порядку
спадкування; набуте за час шлюбу, але за
кошти, які належали одному з подружжя
особисто; речі індивідуального
користування, в тому числі коштовності,
навіть якщо вони були придбані за
рахунок спільних коштів подружжя;
кошти, одержані як відшкодування за
втрату (пошкодження) речі, що належала
особі, а також як відшкодування
завданої їй моральної шкоди; страхові
суми, одержані за обов'язковим
добровільним особистим страхуванням,
якщо страхові внески сплачувались за
рахунок коштів, що бути особистою
власністю кожного з них.

Як передбачено п. 23 даної Постанови
спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

У відповідності до положень ст. 183 ЦК
України подільною є річ, яку можна
поділити без втрати її цільового
призначення. Неподільною є річ, яку не
можна поділити без втрати її цільового
призначення.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від інших
осіб.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що
є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності. Право
спільної власності виникає з підстав,
не заборонених законом. Спільна
власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена
спільна сумісна власність на майно.

У відповідності до ст. 356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю. Суб'єктами права спільної
часткової власності можуть бути
фізичні особи, юридичні особи, держава,
територіальні громади.

Згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть домовитися
про порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Якщо виділ у
натурі частки із спільного майна не
допускається згідно із законом або є
неможливим (частина друга статті 183
цього Кодексу), співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від
інших співвласників грошової або іншої
матеріальної компенсації вартості
його частки. Компенсація
співвласникові може бути надана лише
за його згодою.

Пунктом 25 вищезазначеної Постанови
передбачено, що вирішуючи питання про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
зокрема неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК України щодо обов'язкової згоди
одного з подружжя на отримання
грошової компенсації та попереднього
внесення другим із подружжя
відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду. За
відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК України,
за умови звернення подружжя (одного з
них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК
України) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми. У разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

В зв'язку з викладеним, суд приходить до
висновку про наявність правових
підстав визнання спільною сумісною
власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 квартири
АДРЕСА_3 та автомобіля «Mazda 6», 2007 року
випуску, кузов НОМЕР_3, державний
номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого
УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 09.01.2008
року, а відтак і про задоволення позову
в частині визнання за ОСОБА_1 права
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_3.

Одночасно, суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні позову в
частині визнання права власності на 1/2
частину автомобіля «Mazda 6», 2007 року
випуску, кузов НОМЕР_3, державний
номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого
УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 09.01.2008
року, як неподільної речі, та про
наявність підстав для визнання за
ОСОБА_1 ідеальної частки у розмірі 1/2
частини автомобіля «Mazda 6», 2007 року
випуску, кузов НОМЕР_3, державний
номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого
УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 09.01.2008
року.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено. Таким
чином, з ОСОБА_3 підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 1 609 гривень 50
копійок, з ОСОБА_2 підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 1 609 гривень 50
копійок на користь ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 183, 316, 355 - 356, 358, 364 - 365, 368, 372 ЦК
України, ст. ст. 69 - 71, 74 СК України,
положеннями Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. № 5 «Про судову практику в справах
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення», Постанови Пленуму
Верхового Суду України № 11 від 21 грудня
2007 р. «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», ст. ст. 10, 11,
60, 88, 208, 209, 212 - 216, 218, 256, 293 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
встановлення факту проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу,
визнання майна спільною сумісною
власністю подружжя, визнання права
власності на частку спільного майна -
задовольнити частково;

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 із ОСОБА_4 з вересня 1996
року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3;

Визнати спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3;

Визнати спільною сумісною власністю
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 автомобіль «Mazda 6», 2007
року випуску, кузов НОМЕР_3, державний
номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого
УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 09.01.2008
року;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину квартири АДРЕСА_3;

Визнати за ОСОБА_1 ідеальну частку у
розмірі 1/2 частина автомобіля «Mazda 6», 2007
року випуску, кузов НОМЕР_3, державний
номерний знак НОМЕР_1, зареєстрованого
УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 09.01.2008
року;

В іншій частині в задоволенні позову
відмовити;

Стягнути з ОСОБА_2 (номер облікової
картки платника податків НОМЕР_6)
судовий збір у розмірі 1 609 (одна тисяча
шістсот дев'ять) гривень 50 копійок, з
ОСОБА_3 (номер облікової картки
платника податків НОМЕР_7) судовий збір
у розмірі 1 609 (одна тисяча шістсот
дев'ять) гривень 50 копійок на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт НОМЕР_9,
виданий Радянським РУ ГУ МВС України в
м. Києві, 29.09.2000 року;

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги через
Подільський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Гребенюк