Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2013 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанської Т.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу "Обласний центр медико-соціальної експертизи" про визнання рішення незаконним, -

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до КЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" про визнання рішення незаконним, в обґрунтування якого посилалась на те, що 25 жовтня 1999 року при виконання службових обов'язків на ВАТ ДХК "Павлоградвугілля" отримала травму, а саме: забиття грудної клітини та забиття молочної залози зліва. Перебуваючи на обстеженні в інституті медико-соціальних проблем інвалідності у 2007 році ОСОБА_1, в тому числі, було встановлено - фіброзно-кістозна мастопатія внаслідок забиття молочної залози у 1999 році. Проте, 07 березня 2007 року Обласною СМЕК № 5 ОСОБА_1 було прийнято рішення щодо відсутності підстав для встановлення групи інвалідності не вбачається, а довідкою № 62 МСЕК № 5 від 10 липня 2012 року не була встановлена втрата працездатності у ОСОБА_1, у зв'язку з чим ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд,з урахуванням уточнень, визнати рішення КЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" (МСЕК № 5) щодо відмови встановлення процентів втрати працездатності внаслідок виробничої травми, яка сталась 25 жовтня 1999 року під час виконання позивачем трудових обов'язків у ВАТ ДХК "Павлоградвугілля"; зобов'язати МСЕК № 5 встановити ОСОБА_1 процент втрати працездатності (а. с. 2-5, 42-46).

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимог згідно уточнень підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача - КЗ „Обласний центр Медико-соціальної експертизи", у судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду письмові заперечення проти позову, в яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а також надала заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі (а. с. 54, 56-58).

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти.

З копії рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2006 року вбачається встановлення факту нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_1 25 жовтня 1999 року у нічну зміну 0:05 годині під час виконання трудових обов'язків в якості зольщиці котельного блоку № 2 відкритого акціонерного товариства "Державної холдингової компанії "Павлоградвугілля"; зобов'язано ВАТ "Павлоградвугілля" скласти акт за нормою Н-1 (а. с.12-13).

Судом встановлено, що на виконання зазначеного судового рішення ВАТ "Павлоградвугілля" 28 вересня 2006 року був складений акт № 44 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, що стався 25 жовтня 1999 року з ОСОБА_1 (а. с. 16).

Обласною МСЕК № 5 внаслідок огляду ОСОБА_1 07 березня 2007 року прийнято рішення про відмову у встановленні позивачу групи інвалідності внаслідок травми на виробництві від 25 жовтня 1999 року (а. с. 7).

Відповідно до довідки № 62 від 10 липня 2012 року МСЕК ОСОБА_1 не була встановлена втрата профпрацездатності (а. с. 7).

Як вбачається з заперечень наданих представником позивача, в березні 2004 року ОСОБА_1 була оглянута Павлоградською МСЕК спільно з обласною МСЕК № 1, а також була обстежена в УкрДержНДІ МСПІ з 31 березня 2004 року по 13 квітня 2004 року, відповідно до висновку яких підстави для встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності відсутні, що також було підтверджено висновком МСЕК № 1 від 05 травня 2004 року з посиланнями на Інструкцію про встановлення груп інвалідності № 16.01/120 від 28 грудня 1991 року. Майбутні обстеження ОСОБА_1 не встановили підстав для встановлення ОСОБА_1 групи інвалідності.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі у зв'язку з їх недоведеністю та безпідставністю, оскільки належних доказів на підтвердження незаконності рішень відповідача позивачем надано не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до комунального закладу "Обласний центр медико-соціальної експертизи" про визнання рішення незаконним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя Г.В. Черновськой