Номер провадження № 22-ц/785/2106/13
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - судді - Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова
О.А.

- Бабія А.П.

при секретарі - Соколенко
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
додаткове рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 08.10.2012 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Одеської міської ради, треті особи - КП
«ОМБТІ та РОН», Управління охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
облдержадміністрації про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та
витребування майна з чужого
незаконного володіння,-

встановила:

Позивачка звернулася з вказаним
позовом до суду.

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 13.02.2012 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено
(а. с. 286-287).

Додатковим рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 08.10.2012 року
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
витрати на правову допомогу, а саме на
оплату адвоката в розмірі 4 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судові витрати, а саме судовий збір в
розмірі 1 189,2 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 120 грн. за
подання позову до суду, а також судовий
збір в розмірі 107,3 грн. за подання заяви
про забезпечення позову шляхом
призначення експертизи, а всього 1 416,50
грн.

Не погодившись з додатковим рішенням
суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу
на додаткове рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 08.10.2012 року,
в якій просить додаткове рішення суду
від 08.10.2012 року скасувати, ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні вимог
відповідача про стягнення судових
витрат відмовити, посилаючись на те, що
оскаржуване додаткове рішення суду не
є законним та мотивованим, не є
обгрунтованим.

В судовому засіданні ОСОБА_3
підтримала апеляційну скаргу,
представник ОСОБА_4 заперечував проти
задоволення апеляційної скарги. Інші
учасники процесу в судове засідання не
з'явилися, причини неявки суду не
повідомили, клопотання про відкладення
розгляду справи від них на адресу суду
не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість додаткового рішення
суду в межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а додаткове рішення суду
скасуванню, в частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат на
правову допомогу, а саме на оплату
адвоката в розмірі 4 000 грн. та, в частині
стягнення на користь держави витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн., з
ухваленням нового рішення, в цій
частині, а також зміні, в частині
розміру стягнутого з ОСОБА_3 на користь
держави судового збору, з натупних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є зокрема:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК
України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд
першої інстанції виходив з вимог ст. 220
ЦПК України.

Оскільки, як вбачається з рішення
суду від 13.02.2012 року, яким було
відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_4, Одеської міської ради, треті
особи КП «ОМБТІ та РОН», Управління
охорони об'єктів культурної спадщини
Одеської облдержадміністрації про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним та витребування майна з
чужого незаконного володіння та, яке
набрало законної сили 03.08.2012 року (а. с.
286-287, 353-355), питання про судові витрати
вирішено судом не було.

Тому судова колегія вважає, що суд
першої інстанції на підставі вимог
чинного законодавства ухвалив
додаткове рішення по справі.

Оскільки, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК
України суд, що ухвалив рішення, може за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
чи з власної ініціативи ухвалити
додаткове рішення, якщо судом не
вирішено питання про судові витрати.

Однак, судова колегія не погоджується з
розміром стягнутих з ОСОБА_3 судових
витрат, оскільки суд першої інстанції
стягнув судові витрати з ОСОБА_3, у
визначеному в додатковому рішенні
розмірі, з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, в цій частині.

Так відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК
України, витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги. Граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Законом України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20.12.2011
року затверджено граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних справ.

Статтею 1 зазначеного закону визначено,
що розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати
у місячному розмірі за годину участі
особи, яка

надавала правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Виходячи з аналізу змісту ст. ст. 84, 88
ЦПК України судові витрати на правову
допомогу - це фактично понесені
стороною і документально підтверджені
витрати, пов'язані з наданням цій
стороні правової допомоги адвокатом
або іншим спеціалістом в галузі права
при вирішенні цивільної справи.

Однак, в матеріалах справи відсутні
обчислення витрат на правову допомогу
з розрахунку 40 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати особи,
яка надавала правову допомогу за
годину її роботи, зазначений
розрахунок не наданий і при розгляді
справи в апеляційній інстанції, що
унеможливлює визначити
обґрунтованість посилання
представника ОСОБА_4 на квитанцію про
оплату адвокату в сумі 4 000 грн. (а. с. 112)
для стягнення на користь ОСОБА_4 з
ОСОБА_3 витрат на правову допомогу та, в
зв'язку з чим, відсутні правові
підстави для стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 таких судових витрат.

Також відсутні підстави для стягнення
з ОСОБА_3 на користь держави витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн. та
судового збору в розмірі 495 грн. 50 коп.,
оскільки відповідно до матеріалів
справи, ці судові витрати сплачені
ОСОБА_3 при подачі позовної заяви та в
ході розгляду справи (а. с. 1-2, 116, 131).

Таким чином, на підставі наведеного,
судова колегія частково погоджується з
доводами апеляційної скарги і вважає,
що додаткове рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 08.10.2012 року
необхідно скасувати, в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
витрат на правову допомогу, а саме на
оплату адвоката в розмірі 4 000 грн. та, в
частині стягнення на користь держави
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі
120 грн., з ухваленням нового рішення, в
цій частині, про відмову в стягненні з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрат на
правову допомогу, а саме на оплату
адвоката в розмірі 4 000 грн. та на
користь держави витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн., а
також додаткове рішення необхідно
змінити, в частині розміру стягнутого з
ОСОБА_3 на користь держави судового
збору, стягнувши з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в розмірі 693 грн. 70
коп., враховуючи ставки судового збору,
встановлені Законом України «Про
судовий збір», та часткову сплату
ОСОБА_3 судового збору при подачі
позовної заяви і в ході розгляду
справи. В іншій частині додаткове
рішення суду підлягає залишенню без
змін.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що судом першої інстанції
необгрунтовано стягнуто з ОСОБА_3
судовий збір в розмірі 107 грн. 30 коп. за
подання заяви про забезпечення позову
шляхом призначення експертизи,
оскільки експертиза по справі не
призначалась, судова колегія не
приймає до уваги.

Оскільки, відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 4
Закону України «Про судовий збір»,
судовий збір справляється за подання
до суду заяви про забезпечення доказів
або позову, а тому не має юридичного
значення в даному випадку чи була
задоволена така заява, чи в задоволенні
її було відмовлено (а. с. 275).

Також судова колегія не приймає до
уваги доводи ОСОБА_3 щодо сплати
останньою судового збору після
ухвалення додаткового рішення,
оскільки на момент ухвалення
додаткового рішення судовий збір
ОСОБА_3 не було сплачено в повному
обсязі, що вбачається з матеріалів
справи, тому ці доводи не є підставою
для скасування чи зміни додаткового
рішення суду першої інстанції, а
наявність квитанцій про сплату
судового збору в повному обсязі можуть
свідчити про виконання додаткового
рішення суду першої інстанції щодо
стягнення судового збору.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Додаткове рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 08.10.2012 року
по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Одеської міської ради, треті особи - КП
«ОМБТІ та РОН», Управління охорони
об'єктів культурної спадщини Одеської
облдержадміністрації про визнання
договору купівлі-продажу недійсним та
витребування майна з чужого
незаконного володіння скасувати, в
частині стягнення з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 витрат на правову допомогу, а
саме на оплату адвоката в розмірі 4 000
грн. та, в частині стягнення на користь
держави витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 грн.

Ухвалити нове рішення, в цій частині,
яким відмовити в стягненні з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_4 витрат на правову
допомогу, а саме на оплату адвоката в
розмірі 4 000 грн. та на користь держави
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі
120 грн.

Додаткове рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 08.10.2012 року
змінити, в частині розміру стягнутого з
ОСОБА_3 на користь держави судового
збору, стягнувши з ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір в розмірі 693 грн. 70
коп.

В іншій частині додаткове рішення суду
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
О.Д. Варикаша

О.А. Ступаков

А.П. Бабій