набрала чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/2626/13-ц
16.12.2013 Чаплинський районний суд
в складі: судді-
при секретарі - Собчук М.В.
розглянувши у судовому
засіданні в смт Чаплинка справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розірвання договорів оренди земельних
Позивач та представник позивача
ОСОБА_2, звернувся з позовом до
Чаплинського районного суду про
розірвання договорів оренди земельних
ділянок нижче переліченим громадянам
України належать на праві приватної
власності земельні ділянки, що
розташовані на території Чаплинської
селищної ради Чаплинського району
Херсонської області: ОСОБА_1, ОСОБА_2
Зазначені земельні ділянки та
земельні частки (паї) позивачі передали
в оренду строком на сорок дев'ять років
відповідачу ОСОБА_3, про що були
укладені договори оренди землі, дата
державної реєстрації 28.04.2010 року
земельної ділянки 6.3966, 6.3797 та 6.3355га
Стаття 629 Цивільного кодексу
України від 16 січня 2003 року № 435-ІУ
встановлює, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами, а згідно зі ст.
526 ЦКУ зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства. Але, всупереч
нормам законодавства, відповідач
систематично порушує свої обов'язки за
договорами оренди перед позивачами, що
й стало причиною, яка змусила позивачів
звернутися за захистом своїх законних
прав до суду. Свою правову позицію
позивачі аргументують слідуючим.
1. Відповідач на підставі пункту 5
договору оренди зобов'язався протягом
строку дії договору сплачувати кожному
з позивачів за користування одним
земельним паєм не пізніше
п'ятнадцятого листопада кожного року
орендну плату в розмірі 1.5 % від
нормативно-грошової оцінки земельної
Протягом дії договору оренди
відповідач вже неодноразово порушував
і продовжує порушувати зараз його
умови, що встановлюють порядок виплати
Так, у 2011 році відповідач не
розрахувався у повному обсязі з
позивачами за користування їх
земельними ділянками ні 15 листопада 2011
року, ні 15 лютого 2012 року. Така ж сама
ситуація вдруге виникла й у 2012 році.
Відповідач не розрахувався у повному
обсязі з позивачами за користування їх
земельними ділянками ні 15 листопада 2012
року, ні 15 лютого 2013 року. Станом на
вересень 2013 року орендна плата за 2011-2012
роки залишається невиплаченою. На
неодноразові звернення позивачів щодо
виплати заборгованості з орендної
плати відповідач не відповів.
Земельним кодексом України від 25
жовтня 2001 року № 2768-НІ , а саме статтею
96, встановлений обов'язок
землекористувачів, у тому числі й
орендарів, своєчасно сплачувати
орендну плату за користування землею.
Це положення ЗКУ кореспондується
ст. 24 Закону України «Про оренду землі»
від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV, яка
передбачає, що орендодавець землі має
право вимагати від орендаря
своєчасного внесення орендної плати.
Вказані положення земельного
законодавства відображені й в
договорах оренди, укладених з
позивачами. Так, пунктом 21 договору
оренди передбачено, що орендодавець
має право вимагати від орендаря
своєчасного внесення орендної плати, а
також умовами договору передбачено
обов'язок орендаря своєчасно вносити
Незважаючи на приписи чинного
законодавства та умови договорів
оренди, відповідач систематично їх
порушує. Така ситуація з виплатою
орендної плати є неприйнятною для
позивачів. А враховуючи те, що згідно зі
ст. 15 Закону № 161 орендна плата (із
зазначенням її розміру, форм платежу,
строків і порядку її внесення,
перегляду та відповідальності за її
несплату) є істотною умовою договору
оренди землі, порушення відповідачем
законних прав позивачів є істотним.
Треба зауважити, що статтею 141 ЗКУ як
одна з підстав для припинення права
користування земельною ділянкою
передбачена несплата орендної плати за
договором оренди землі.
2. Ще однією підставою для звернення
позивачів до суду стало порушення
відповідачем своїх зобов'язань також і
щодо цільового використання переданих
в оренду земельних ділянок згідно з
умовами договорів оренди.
2.1.Так, пункт 1 договору оренди
передбачає, що предметом укладеного
приймання відповідачем у строкове
платне володіння і користування
«сільськогосподарського призначення
для здійснення підприємницької
діяльності в сфері товарного
сільськогосподарського виробництва».
Згідно з пунктом 11 Договору оренди
земельна ділянка передавалася в оренду
«для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва -
вирощування сільськогосподарських
культур, ведення садівництва,
виноградарства». Цим же пунктом
договору також встановлює, що передана
в оренду земельна ділянка «відноситься
сільськогосподарського призначення»,
а її цільовим призначенням за
договором є «ведення товарного
сільськогосподарського виробництва».
До того ж відповідно до умов договору
умова щодо збереження стану
орендованої земельної ділянки має
виконуватися відповідачем шляхом
дотримання та використання ним
агротехнологій та сівозміни, «що не
наносять шкоди земельній ділянці».
Але, фактично, протягом всього строку
існування орендних відносин
відповідач не тільки не використовує
на площі земель отриманих за
договорами оренди за їх цільовим
призначенням згідно з умовами
договорів, тобто, не обробляє їх, не
засіває сільськогосподарськими
культурами, а й, навіть, не стежить за їх
станом і допускає засоріння бур'янами,
що безпосередньо погіршує їх якісний
2.2. Підтвердженням недодержання
відповідачем вище вказаних умов
договору оренди щодо
цільового використання орендованої
землі є те, що уповноважені посадові
особи Державної інспекції з контролю
за використанням і охороною земель при
Відділі Держкомзему у Чаплинському
районі Херсонської області
неодноразово проводили перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства України відповідачем на
орендованій землі, про що складалися
відповідні акти. Треба наголосити, що
кожного разу в результаті таких
перевірок виявлялося, що орендована
земля частково не використовується за
її цільовим призначенням згідно з
умовами договорів і засміччена
Тобто, кожного разу державними
інспекторами фіксувалося порушення
вимог ст. 96 ЗКУ, згідно з пунктами «а»,
«б» і «г» ч. 1 якої землекористувачі, в
тому числі й орендарі, зобов'язані
забезпечувати використання землі за
цільовим призначенням, додержуватися
вимог законодавства про охорону
довкілля; підвищувати родючість
ґрунтів та зберігати інші корисні
2.3. Обґрунтовуючі свої вимоги до
відповідача, позивачі керуються:
по-перше, умовами договору оренди, а
-пунктом 21, який передбачає право
орендодавця вимагати від орендаря
використовувати передану в оренду
земельну ділянку «за її цільовим
призначенням згідно Договору оренди»,
-пунктом 34, який зобов'язав орендаря
використовувати передану в оренду
земельну ділянку «за її цільовим
призначенням згідно Договору оренди»,
-пунктом 42, який встановив
відповідальність орендаря за цільове
використання переданої в оренду
земельної ділянки та за збереження її
екологічної чистоти;
по-друге, положеннями законодавства
-статтею 24 Закону № 161, яка відносить до
прав орендодавця право вимагати від
орендаря використовувати земельну
ділянку за цільовим призначенням
згідно з договором оренди та
дотримуватися екологічної безпеки
землекористування, зберігати
родючість ґрунтів, додержуватися
державних стандартів, норм і правил,
-пунктами «г» і «r'» статті 141 ЗКУ, яка
серед підстав припинення права
користування земельною ділянкою, в
тому числі й її оренди, містить такі
підстави як: використання земельної
ділянки способами, які суперечать
екологічним вимогам та використання
земельної ділянки не за цільовим
3. Стаття 651 ЦКУ говорить, що договір
може бути розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною, при цьому, під істотним
мається на увазі таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору. Таке ж положення міститься і
в ст. 32 Закону № 161, згідно з якою на
вимогу однієї із сторін договір оренди
землі може бути достроково розірваний
за рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
Очевидним є те, що при укладанні
договорів оренди позивачі передали
свої земельні ділянки в оренду
відповідачу для ведення ним товарного
сільськогосподарського виробництва і
розраховували на те, що вони будуть
своєчасно та у повному обсязі
отримувати орендну плату, а земельні
ділянки будуть належним чином
використовуватися та їх якісний стан
не буде погіршуватися. Але, фактично
маємо ситуацію, коли відповідач
протягом усього строку дії договорів
оренди систематично порушує їх умови:
не дотримується строків виплати
орендної плати, не використовує
земельні ділянки за цільовим
призначенням згідно з умовами
договорів та погіршує їх якісний стан.
Беручі до уваги вищевикладене, не важко
дійти висновку, що позивачі ніколи б не
погодилися передати свої земельні
ділянки в оренду відповідачеві, якби
знали наперед, що відповідач буде
постійно порушувати умови договору та
Порушуючи умови договорів оренди та
норми чинного законодавства,
відповідач продовжує формально
користуватися земельними ділянками
позивачів, чим виявляє неповагу до
принципу непорушності права приватної
власності на землю - фундаментального
принципу, а також прав позивачів,
гарантованих статтями 14 і 41
Конституції України від 28 червня 1996
Вказані вище порушення з боку
відповідача спонукали позивачів
починаючи з 2011 року звертатися до
відповідача колективно та
індивідуально за поясненнями, але
жодної відповіді позивачі не отримали.
Така безпринципна позиція відповідача
змусила позивачів звернутися до суду з
позовом про розірвання орендних
відносин з відповідачем. Згідно зі ст. 35
Закону № 161 спори, пов'язані з орендою
землі, вирішуються у судовому порядку.
Статтею 651 ЦКУ встановлено, що договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною. Положення
такого ж змісту містяться й у
нормативно-правових актах, що
регулюють земельні відносини. Так,
згідно зі ст. 32 Закону № 161 на вимогу
однієї із сторін договір оренди землі
може бути достроково розірваний за
рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2- просить суд позовні
вимоги про розірвання договорів оренди
земельних ділянок задовольнити.

Відповідач повторно в судове
засідання не з»явився, хоча про час та
місце слухання справи був повідомлений
своєчасно, тому суд відповідно до ст.. 224
ЦПК України, вважає за можливе ухвалити
заочне рішення. Позивач та представник
позивача ОСОБА_2 проти винесення
заочного рішення не заперечує.

Заслухавши пояснення позивача та
представника позивача, вивчивши
матеріали справи та дослідивши
письмові докази, суд вважає, що позов
підлягає повному задоволенню.

Судом встановлено, що відповідач
на підставі пункту 5 договору оренди
зобов'язався протягом строку дії
договору сплачувати кожному з
позивачів за користування одним
земельним паєм не пізніше
п'ятнадцятого листопада кожного року
орендну плату в розмірі 1.5 % від
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки.

Протягом дії договору оренди
відповідач вже неодноразово порушував
і продовжує порушувати зараз його
умови, що встановлюють порядок виплати
орендної плати.

За таких обставин з відповідачем
ОСОБА_3 слід розірвати договори оренди
земельних ділянок з позивачами.

Керуючись ст ст.. 14, 41 Конституції
України від 28 червня 1996 року, ст. 651
Цивільного кодексу України від 16 січня
2003 року № 435-IV, ст.ст.. 141,96 Земельного
кодексу України від 25 жовтня 2001 року №
2768-III, ст ст.. 24, 32, 35 Закону України «Про
оренду землі» від 06 жовтня 1998 року № 161
Х1V,

В И Р
І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2
про розірвання договорів оренди
земельних ділянок - задовольнити.

Розірвати договори оренди
землі , дата державної реєстрації 28
квітня 2010 року реєстраційний номер
4АА73000044, 4АА73000045,
4АА73000045, розмір земельної ділянки
6.3966,6.3797 та 6.3355 га відповідно укладені
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Херсонської області протягом двадцяти
днів з дня подання заяви про апеляційне
оскарження рішення шляхом подачі
скарги в Чаплинський районний суд
Херсонської області. Заява про
апеляційне оскарження рішення може
бути подана десяти днів з дня його
проголошення.

Протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення відповідач
може подати заяву про його перегляд.

Суддя: