Справа № 1323/634/2012
Провадження № 2/456/95/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" грудня 2013 р. Стрийський
міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої -
судді Гули Л. В.

з участю секретаря
Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрию справу за
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здров'я'', ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач збільшив розмір позовних
вимог, просить стягнути з відповідачів
солідарно 19319,49 грн. майнової шкоди та
100000 грн. моральної шкоди, мотивуючи
свої вимоги тим, що 25 травня 2011 року між
ним та реабілітаційним центром
''Планета Здоров'я-''Гута'', що
знаходиться за адресою : Львівська
область, м. Трускавець, вул. Суховоля,
61-65, в особі ОСОБА_2 укладено договір про
надання послуг реабілітаційного
лікування в строки з 10 червня 2011 року по
03 вересня 2011 року. Ціна договору
складала 44400 грн. за тридцять
календарних днів, а загалом 133200 грн. за
дев'яносто календарних днів. 10 червня
2011 року він самостійно прибув у
реабілітаційний центр ''Планета
здоров'я'', що по вул. Суховоля, 61-65 в
м. Трускавці. Тоді ж ним було сплачено
за перших тридцять днів курсу
реабілітаційно-відновлювального
лікування в сумі 44400 грн., про що
свідчить рахунок № 17 від 10.06.2011 року на
вказану суму. Надалі був проведений
його детальний медичний огляд та
розроблений індивідуальний план
занять, за яким він продовжив
займатись. 10 липня 2011 року він сплатив
44400 грн. за наступні тридцять днів
реабілітаційного лікування. Таким
чином, він продовжив реабілітаційні
заходи до 06 серпня 2011 року.

06 серпня 2011 року близько 18 год. він
повертався зі СПА-процедур, сидячи на
візку, який пхав позаду нього
інструктор-реабілітолог ОСОБА_3 по
пандусу вгору аж до виїзду на дорогу. В
той же час, не відчуваючи того, його
права нога (стопа) злетіла з підніжки.
Не зауваживши цього в результаті своєї
неуважності, інструктор виїхав по
пандусу на дорогу та продовжив пхати
візок ще кілька метрів. Зупинившись,
він побачив, що його права нога злетіла
з підніжки, а сама стопа знаходилася на
правій половині в підвернутому стані
по ходу руху візка. Не сприйнявши
всерйоз того, що сталося, він за
допомогою інструктора-реабілітолога
ОСОБА_3 підняв ногу та, поставивши на
праву підніжку, продовжив рух.
Наступного дня 07 серпня 2011 року він
побачив, що його права нога почервоніла
і набрякла. 08 серпня 2001 року близько 09
год. його травмовану ногу оглянув
ОСОБА_2, який на аркуші паперу власноруч
написав, які медичні препарати йому
слід придбати, щоб швидше пройшла
набряклість стопи. Однак, повноцінно
займатись за індивідуальним планом
занять йому заборонив. 10 серпня 2011 року
він сплатив за третій місяць свого
реабілітаційного лікування. В той же
час усі ці дні повноцінних занять
відповідно до складеного плану з ним не
проводили. Набряклість стопи не
зникала, а тому він 12 серпня 2011 року
записався на рентгенологічне
обстеження до діагностичного центру
''Мед Палас'', в ході якого був
установлений рентгенологічно закритий
внутрісуглобовий перелом дистального
краю правої великогомілкової кістки.
Розрив синдесмозу. Рекомендовано
консультацію травматолога. Про
виявлений перелом він зразу ж
повідомив відповідача ОСОБА_2, який
оглянувши знімок, підтвердив наявність
перелому, про що був повідомлений
головний лікар реабілітаційного
центру лікар-травматолог ОСОБА_8

На підставі поданої заяви він вирішив
перервати активний курс
відновлювальних заходів у зв'язку з
травмою правої ноги та продовжити його
з 25 вересня 2011 року, хоча ОСОБА_8 та
ОСОБА_2 запевняли його, що з такою
травмою він може продовжувати заняття
з незначним обмеженням. Однак, він
вирішив спочатку залікувати отриману
під час проходження реабілітації
травму і тільки після цього продовжити
курс активних занять з відновлення
здоров'я. Тоді ж головний лікар
реабілітаційного центру ОСОБА_8 на
аркуші паперу власноруч написав
медичні препарати, які необхідно
придбати, щоб прискорити процес
загоєння отриманої травми та запевнив
його, що після повернення в
реабілітаційний центр йому буде
відшкодована моральна шкода.

З 25 вересня 2011 року по 21 жовтня 2011 року
за рекомендаціями керівництва
реабілітаційного центру ''Планета
Здоров'я'' ОСОБА_2 та ОСОБА_8 він
продовжив курс активної
відновлювальної терапії, який був
оплачений 10.08.2011 року. Однак, ні
пропозицій залишитись ще на кілька
днів реабілітації за рахунок
реабілітаційного центру ''Планета
здоров'я'', ні відшкодувати моральну
шкоду не поступало.

Таким чином, відповідачі, достовірно
знаючи про тяжкість спричинених йому
ушкоджень, повинні відшкодувати йому
кошти, що були сплачені ним з 07 по 12
серпня 2011 року, тобто за час
перебування в реабілітаційному центрі
з травмованою ногою, коли він за станом
свого здоров'я не міг повноцінно
виконувати складений індивідуальний
план занять, що зумовила невиконання
договору про надання послуг
реабілітаційного лікування від 25
травня 2011 року з боку відповідачів.
Виходячи з наведеного, відповідачі
зобов'язані сплатити на його користь 8880
грн. необґрунтованого перебування в
реабілітаційному центрі. Крім цього,
для якнайшвидшого загоєння
травмованої ноги він змушений був
придбати спеціальні ліки на загальну
суму 4511 грн. Таким чином, загальний
розмір матеріальної шкоди, що підлягає
відшкодуванню, складає 13391 грн.,
збільшивши її на 5010 грн., а всього
просить стягнути з відповідачів
солідарно 18401 грн. майнової шкоди та 918
грн. 49 коп. витрат за проведення
судово-почеркознавчої експертизи.

Окрім того, просить стягнути з
відповідачів солідарно 100000 грн.
моральної шкоди, оскільки в результаті
заподіяння йому тілесних ушкоджень
середнього ступеня важкості, які
спричинили тривалий розлад здоров'я,
він відчував гострий страх, отриманий
стрес не минав упродовж кількох
місяців. Все це негативно позначилося
на стані його здоров'я, мобільності. Для
відновлення порушеного стану він
змушений був звертатися до юристів,
лікарів, експертів, витрачати свій час
на консультації., що закономірно
порушує звичайний спосіб його життя.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 позов підтримала,
покликаючись на викладені в позовній
заяві обставини.

Представник відповідача ТзОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' Будна І.В. в судовому
засіданні позов заперечила, пояснила,
що між позивачем та відповідачем
ОСОБА_2 був укладений договір про
надання послуг з реабілітації.
Будь-яких договірних відносин між
позивачем та ТзОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' не виникло, як і
будь-яких послуг позивачу ТзОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' не надавало. Вважає,
що ТзОВ ''Оздоровчо-профілактичний
комплекс ''Планета здоров'я'' є
неналежним відповідачем, а тому
просить у позові до нього відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, подав суду заяву про
розгляд справи за його відсутності та
заперечення на позов, з якого слідує, що
він позов не визнає та просить
відмовити в його задоволенні, оскільки
в позивача відсутні будь-які претензії
щодо виконання ним як стороною умов
спірного договору від 25.05.2011 року, так
як усі оплачені позивачем послуги з
оздоровчої реабілітації були виконані
ним у повному обсязі, а факт отримання
травми ноги позивачем не
підтверджений будь-якими доказами і
спотворений самим позивачем.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
приходить до висновку, що позов
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 11 ЦПК
України) суд розглядає справу в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1
ст. 60 ЦПК України повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16
ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання чи
оспорювання, а одними із способів
захисту цивільного права є
відшкодування збитків, інші способи
відшкодування майнової шкоди та
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності. Сторони мають
рівні права щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

За змістом ст.,ст. 1166, 1167 ЦК України
майнова і моральна шкода, завдана
фізичній особі, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала,
якщо вона не доведе, що шкода завдана не
з її вини.

Людина, яка потерпіла від посягання на
своє життя, здоров'я, честь і гідність, а
також на належне їй майно, потребує
правового й соціального захисту,
матеріальної та моральної підтримки.
Встановлене Конституцією та законами
України право на відшкодування
моральної (немайнової) шкоди є важливою
гарантією захисту прав і свобод
громадян.

Частиною 1 ст. 1195 ЦК України
встановлено, що фізична або юридична
особа, яка завдала шкоди каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я фізичній
особі, зобов'язана відшкодувати
потерпілому заробіток (дохід),
втрачений ним внаслідок втрати чи
зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача ОСОБА_5 судом
встановлено, що 25.05.2011 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2 як
фізичною особою-суб'єктом
підприємницької діяльності укладено
договір про проведення
реабілітаційного лікування в строки з
10.06.2011 року по 03.09.2011 року на базі
санаторію ''Женева'', відповідно до умов
якого відповідач ОСОБА_2 зобов'язувався
провести оздоровчо-реабілітаційні
заходи позивачу в Центрі, розміщеному
на базі санаторію ''Женева'', а позивач -
здійснити оплату послуг в розмірі 44400
грн. за 30-ти денний курс перебування /Т. 1
а.с. 28-30/.

На виконання умов договору позивачем
проведена оплата курсу
реабілітаційно-відновлювального
лікування в розмірі 44400 грн. за кожні 30
днів лікування, що стверджується
рахунками № 17 від 10.06.2011 року, № 18 від
10.07.2011 року та № 19 від 10.08.2011 року
/Т. 1 а.с. 19-21/.

Проте 06 серпня 2011 року близько 18 год.
під час транспортування позивача зі
СПА-процедур у спальний корпус
санаторію ''Женева''
інструктором-реабілітологом ОСОБА_3
позивачу був спричинений закритий
внутрісуглобовий перелом дистального
краю правої великогомілкової кістки,
розрив синдесмозу. Дані обставини
частково не заперечує і сам відповідач
ОСОБА_2

Таким чином неправомірними діями
відповідача ОСОБА_2, який неналежним
чином виконав умови договору щодо
надання позивачу комплексу
оздоровчо-реабілітаційних послуг,
останньому заподіяно матеріальної
шкоди, яка підлягає відшкодуванню
відповідачем ОСОБА_2

Даний висновок суду грунтується на
зібраних у справі доказах :

викладених у позовній заяві позивачем
й даних в судовому засіданні
поясненнях його представника ;

договором від 25.05.2011 року, укладеним між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2,
відповідно до умов якого відповідач
ОСОБА_2 зобов'язаний надати позивачу
комплекс оздоровчо-профілактичних
послуг, що передбачено п. 1.1 договору, а
саме : зустріч пацієнта та особи, яка
його супроводжує ; проводи пацієнта ;
розміщення пацієнта та за необхідності
особи, яка його супроводжує, в номері зі
всіма зручностями ; первинний огляд
завідуючим Центром з розробкою
індивідуального плану занять для
пацієнта ; первинний огляд
лікарем-терапевтом з призначенням
питного курсу мінеральної води ;
обстеження на міографі всіх груп м'язів
з призначенням програми міостимуляції
; взяття загальних аналізів ; огляд
лікарем урологом, вертебрологом ;
заняття з кінезіотерапії в сполученні
з електроміостимуляцією ; двічі в
тиждень відвідування плавального
басейну ; проходження курсу
гіпербаричної оксигенотерапії ; курс
озокеритотерапії ; курс підводного
масажу /Т. 1 а.с. 28-30/;

рентгенографією гомілково-ступневого
суглобу, проведеною 12.08.2011 року, якою в
позивача встановлено рентгенологічно
закритий внутрісуглобовий перелом
дистального краю правої
великогомілкової кістки. Розрив
синдесмозу /Т. 1 а.с. 52/ ;

виписним епікризом, складеним
відповідачем ОСОБА_2, відповідно до
якого позивач з 10.06.2011 року по 13.08.2011
року та з 25.09.2011 року по 21.10.2011 року
знаходився на реабілітаційному
лікуванні в Центрі ''Планета здоров'я ''
в м. Трускавці. За висновком
лікаря-рентгенолога відзначається
закритий внутрісуглобовий перелом
дистального краю правої
великогомілкової кістки, розрив
синдесмозу, у зв'язку з чим з пацієнтом
ОСОБА_1 прийнято спільне рішення про
припинення активного курсу
відновлювальних заходів з їх
відновленням 25.09.2011 року. В період з
25.09.2011 року по 21.10.2011 року продовжена
активна відновлювальна терапія /Т. 1 а.с.
51/ ;

висновком судово-медичної експертизи
№ 73 від 22.02.2013 року, відповідно до якого
в ОСОБА_1 мався закритий
внутрісуглобовий перелом медіального
краю правої великогомілкової кістки,
який міг утворитися від дії тупого,
твердого предмету, не виключено й при
співударі до такого, в час та
обставинах у постанові і як на це
вказує потерпілий, та відноситься до
тілесного ушкодження середньої
тяжкості по довготривалості розладу
здоров'я /Т. 1 а.с. 154-155/ ;

висновком судово-почеркознавчої
експертизи № 6/233 від 17.06.2013 року, згідно
з яким рукописний текст в документі :
''Аркуш паперу, на якому наявний
рукописний текст, який починається
словами ''Индовазин'' та закінчується
словами ''Эл. бинт. 1 широкий''-виконано
ОСОБА_2 /Т. 1 а.с. 206-211/.

За таких підстав, суд оцінивши докази,
що ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
дійшов до висновку, що між
неправомірними діями відповідача
ОСОБА_2 та завданою шкодою позивачу є
безпосередній причинний зв'язок і є
вина відповідача ОСОБА_2, а тому
останній повинен відшкодувати завдану
матеріальну шкоду позивачу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
слід стягнути вартість шести днів
лікування за період з 07 серпня 2011 року
по 12 серпня 2011 року, протягом яких
позивач у зв'язку з отриманою травмою
ноги внаслідок неналежного надання
йому медичних послуг не міг у повному
обсязі виконувати складений
індивідуальний план занять, що
становить 8880 грн. (44440 грн.:30х6=8880 грн.) та
4511 грн. витрат на придбання ліків, що
підтверджується наданими товарними
чеками, а всього 13391 грн. Позивачем не
наведено, а судом не здобуто жодних
доказів, які б свідчили, що витрати на
лікування в розмірі 5010 грн. пов'язані з
травмою ноги, отриманої ним 06 серпня 2011
року, а тому в стягненні таких слід
відмовити.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, письмових доказів.

Частина 1 статті 58 ЦПК України
передбачає, що належними є доказами,
які містять інформацію щодо предмета
доказування.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Стаття 64 ЦПК України передбачає, що
письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Покликання відповідача ОСОБА_2 в
запереченні на те, що умови
оздоровчо-реабілітаційних заходів за
договором від 25.05.2011 року, укладеного з
позивачем ОСОБА_1, повністю виконано і
проведений курс лікування пацієнта
ОСОБА_1 відбувався за погодженим
сторонами графіком, а ногу позивача
було травмовано під час його
транспортування з вини
інструктора-реабілітолога ОСОБА_3, який
є штатним працівником ТзОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' суд до уваги не бере,
оскільки вони спростовуються
наведеними вище зібраними у справі
доказами. Крім того, безпідставним є
покликання відповідача ОСОБА_2 у своєму
запереченні на те, що будь-яке
транспортування пацієнтів на
процедури покладається на осіб, які їх
супроводжують протягом всього
лікування за договором, тобто на його
матір, оскільки договором від 25.05.011
року не передбачено обов'язку
транспортування на процедури
пацієнтів особами, що їх супроводжують,
а відповідачем ОСОБА_2 в обґрунтування
заперечення проти позовних вимог не
представлено жодного доказу, який би
спростував позовні вимоги позивача, а
тому суд вважає такі голослівними.

З матеріалів справи судом встановлено,
що позивач протягом терміну лікування
з 10.06.2011 року по 03.09.2011 року проживав у
кімнаті № 238 санаторію ''Женева'', що
стверджується копією
санаторно-курортної книжки /Т. 1 а.с. 24-27/.

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 20.11.2002 року будівля
санаторію ''Женева'' по вул. Суховоля, 61 в
м. Трускавці належить ТзОВ
''Трускавецьінвест'' /Т. 1 а.с. 57/.

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 21.02.2007 року спальний
корпус санаторію ''Женева'' по вул.
Суховоля, 63 в м. Трускавці належить ТзОВ
''Трускавецьінвест'' /Т. 1 а.с. 58/.

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 17.08.2010 року спальний
корпус санаторію ''Женева'' по вул.
Суховоля, 65 в м. Трускавці належить ТзОВ
''Трускавецьінвест'' /Т. 1 а.с. 59/.

З довідки ТОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' № 19 від 11.06.2012 року
встановлено, що в період з 01.01.2011 року по
06.08.2011 року ТзОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' не укладало жодних
договорів про надання послуг /Т. 1 а.с. 84/.

З довідки ТзОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' встановлено, що
01.01.2011 року по 06.08.2011 року ОСОБА_8 і
ОСОБА_3 не працювали в ТзОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' /Т. 1 а.с. 85/.

З довідки ТзОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' № 66 від 27.12.2013 року
встановлено, що в період з 01 січня 2011
року по 31 грудня 2011 року працівники
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в штаті ТОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' не працювали, що
підтверджується копіями штатних
розписів і платіжних документів.

Згідно з повідомленням Міністерства
охорони здоров'я України № 17/53/1287/31278
від 09.10.2013 року в базі даних
ліцензійного реєстру МОЗ України
відсутня інформація щодо видачі ТОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' та
фізкультурно-оздоровчому центру
''Гута'' ліцензій на провадження
господарської діяльності з медичної
практики /Т. 2 а.с. 26/.

З копій клієнтських рахунків санаторію
''Женева'' судом встановлено, що медичні
послуги позивачу надавалися медичними
сестрами ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
докторами ОСОБА_12, ОСОБА_13 ОСОБА_14,
лікарем ОСОБА_15 /Т. 1 а.с. 230-237/.

З наданих представником відповідача
ТзОВ ''Оздоровчо-профілактичний
комплекс ''Планета здоров'я'' копій
штатних розписів і платіжних
документів судом встановлено, що
вказані особи не є працівниками ТОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' і не перебувають з
ним у трудових відносинах, як й
інструктор-реабілітолог ОСОБА_3

Відповідно до оборотно-сальдової
відомості по рахунку вартість послуг,
наданих ТзОВ
''Трускавецьінвест'' позивачу ОСОБА_1 за
період з 09.06.2011 року по 19.07.2011 року,
становить 892,00 грн. /Т. 1 а.с. 238/

За таких підстав, суд, оцінивши докази,
що ґрунтуються на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів,
дійшов до висновку, що факту
неправомірних дій відповідача ТзОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' при розгляді
позовної заяви позивачем не доведено,
між діями відповідача ТОВ
''Оздоровчо-профілактичний комплекс
''Планета здоров'я'' і завданою шкодою
позивачу відсутній безпосередній
причинний зв'язок та вина відповідача
ТОВ ''Оздоровчо-профілактичний
комплекс ''Планета здоров'я'', а тому
відсутні підстави для відшкодування
завданої матеріальної та моральної
шкоди позивачу.

Суд роз'яснював положення ст. 33 ЦПК
України, якою передбачено право
позивача замінити неналежного
відповідача або залучити до участі в
справі співвідповідача, у зв'язку з чим
надавав можливість представнику
позивача замінити неналежного
відповідача належним або залучити до
участі в справі іншу особу як
співвідповідача, проте такою в
судовому засіданні вона не
скористалася.

Що стосується позовної вимоги про
відшкодування моральної шкоди, суд
вважає, що така підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, яка зокрема полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів сім'ї. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних і душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також із
врахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 "Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної(немайнової) шкоди", особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, із знищенням чи
пошкодженням її майна, у душевних
стражданнях, які особа перенесла у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої чи членів її сім'ї.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній особі або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом
здійснення щомісячних платежів.

При цьому суд враховує, що моральну
шкоду, зважаючи на її сутність, не можна
відшкодувати в повному обсязі,
оскільки немає (і не може бути) точних
критеріїв майнового виразу душевного
болю. Зважаючи на це, будь-яка
компенсація моральної шкоди не може
бути адекватною дійсним стражданням,
тому будь-який її розмір може мати суто
умовний вираз.

З метою визначення розміру грошової
компенсації за завдані страждання
(моральну шкоду) ухвалою Стрийського
міськрайонного суду від 19.09.2013 року
призначено судово-психологічну
експертизу, яка не проведена у зв'язку з
відмовою позивача ОСОБА_1 з'явитися на
вимогу експерта для її проведення /Т. 2
а.с. 31/.

При визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди,
відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд
враховує глибину фізичних та душевних
страждань позивача, наявність
психотравмуючих факторів: нервового
стресу, негативного впливу обставин
справи на близьких родичів та порушень
у соціально-побутовій сфері,
погіршення психофізіологічного та
психоемоційного стану, погіршення
стану здоров'я, пролонгований
стресовий вплив, а також вимоги
розумності і справедливості. Тому
позовну вимогу про відшкодування
моральної шкоди в сумі 100000 грн., суд
задовольняє частково, та приходить до
висновку, що з відповідача ОСОБА_2 слід
стягнути на користь позивача 85500 грн.
моральної шкоди.

Крім того, суд вважає, що з відповідача
ОСОБА_2 в користь держави підлягають
стягненню судові витрати по справі
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст., ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1195
Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (свідоцтво державної
реєстрації НОМЕР_2, свідоцтво платника
податків НОМЕР_3, ИК НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на
користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 13391
грн. (тринадцять тисяч триста
дев'яносто одну грн.), моральну шкоду в
сумі 85500 грн. (вісімдесят п'ять тисяч
п'ятсот грн.) та судовий збір в сумі 487
грн. 20 коп. в дохід держави.

В решті позову відмовити за
недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.
Гула