Справа № 667/6249/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2013 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі :

головуючого - судді:
Котьо І.В.

при секретарі:
Яворській А.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 , як правонаступника
після смерті ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4,треті особи - Третя Херсонська
державна нотаріальна контора ,
Виконавчий комітет Комсомольської
районної в м. Херсоні ради про
розірвання договору довічного
утримання та визнання права власності
і про усунення від спадкування,
вселення , встановлення порядку
користування 67/100 частинами
домоволодіння , визнання договору
купівлі-продажу не дійсним, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
встановив:

Позивач ОСОБА_2 29.07.2011 року
звернулась до суду з позовом про
розірвання договору довічного
утримання укладеного між нею та ОСОБА_3
31 жовтня 1995 року з підстав того що
відповідач не виконувала взятих на
себе обов'язків по її утриманню. Та
просила суд повернути сторони в
первинний стан і визнати право
власності за нею на 67/100 частин будинку
АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_2 , яка відповідно
до свідоцтва про смерть померла

ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі положень ст.
37 ЦПК України судом в якості
правонаступника було допущено ОСОБА_1
яка в свою чергу 29 липня 2013 року
подала до суду додаткову позовну
заяву про усунення від спадкування
ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_2 оскільки
ОСОБА_5 вимагала за станом свого
здоров'я постійного піклування та
перебувала у безпорадному стані ,
вселення її до жилого будинку АДРЕСА_1
як користувача , встановлення порядку
користування 67/100 частинами вказаного
жилого будинку , визнання договору
купівлі-продажу вказаного жилого
будинку укладеного між ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 - 29 березня 2013 року не дійсним,
та стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її
користь матеріальної школи , та
стягнення з ОСОБА_3на її користь
моральної шкоди.

Позивач до судового засідання
не з'явилась про дату час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином , в порядку визначеному
ст. ст. 74-76 ЦПК України про причини
неявки суд не повідомила.

Представник позивача , за
довіреністю -ОСОБА_6 , в судовому
засіданні підтримав заявлений
позивачем позов і просив суд
задовольнити його посилаючись на
обставини викладені в первісній та
додатковій позовних заявах.

Відповідач ОСОБА_3 до судового
засідання не з'явилась про дату час та
місце розгляду справи повідомлялась
належним чином в порядку визначеному
ст. 74-76 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_3 ,
за довіреністю ОСОБА_7 в судовому
засіданні просив суд відмовити в
задоволенні заявлених позивачем
позовних вимог за необґрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_4 до судового
засідання не з'явилась про дату час та
місце розгляду справи повідомлялась
належним чином в порядку визначеному
ст. 74-76 ЦПК України.

Представник третьої особи від
Третьої Херсонської державної
нотаріальної контори до судового
засідання не з'явився про дату час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином в порядку визначеному
ст. 74-76 ЦПК України.

Представник третьої особи від ВК
Комсомольської районної в м. Херсоні
ради до судового засідання не
з'явився про дату час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
подав заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Вислухавши представників сторін
, свідків , дослідивши матеріали справи
суд встановив що :

- батьками ОСОБА_8 , відповідно до
свідоцтва про народження виданого
29 січня 2013 року Міським ВДРАЦС ГУЮ у
Херсонській області зазначено ОСОБА_9
та ОСОБА_2. Відповідно до свідоцтва про
реєстрацію шлюбу ОСОБА_8 уклала шлюб з
ОСОБА_10 25 червня 1977 року про що
зроблено відповідний актовий запис №
582 Міським відділом ЗАГС м. Херсона ;

- 31 жовтня 1995 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було укладено договір
довічного утримання посвідчений
Третьою Херсонською нотаріальною
конторою відповідно до якого ОСОБА_2
передала у власність належній їй 67/100
частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а
ОСОБА_3 зобов'язалась по життєво
повністю утримувати її забезпечувати
її харчуванням , доглядом та
необхідною допомогою;

- як слідує з повідомлення
Херсонського ДБТІ від 21 квітня 2011
року ОСОБА_3 належало на праві
приватної власності 33/100 частини
жилого будинку АДРЕСА_1 на підставі
договору дарування від 14 грудня 1993
року та 67/100 частин на підставі
договору довічного утримання від 31
жовтня 1995 року ;

- заочним рішенням
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 28 листопада 2011 року
вказаний договір довічного утримання
розірвано ;

- відповідно до свідоцтва про
смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ухвалою Комсомольського
районного суду м. Херсона від 08 лютого
2013 року в порядку положень ст. 231 ЦПК
України заочне рішення від 28
листопада 2011 року скасовано;

- як слідує з повідомлення
Третьої Херсонської державної
нотаріальної контори від 13
вересня 2013 року спадкова справа після
смерті ОСОБА_2 не заводилась. Згідно
до копії заяви ОСОБА_1, яка міститься в
матеріалах справи , вона зверталась до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2
11 квітня 2013 року , тобто після спливу
строків визначених ст.1270 ЦК України і
17 квітня 2013 року на її адресу було
направлено лист з роз'ясненням
порядку прийняття спадщини в разі її
відкриття;

- згідно до реєстраційних
штампів в домовій книзі будинку
АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 була зареєстрована з
25 вересня 1990 року , що також
відповідало відомостям про місце її
реєстрації і на 13 серпня 2011 року коли
вирішувалось питання, в порядку ст. 122
ЦПК України про відкриття провадження
по справі, на підставі витребуваних
судом відомостей про реєстрацію
відповідача. А як слідує з
реєстраційного штампу відносно
ОСОБА_1 вона була зареєстрована за
вказаною адресою з 05 липня 1995 року, а
05 березня 2008 року її було знято з
реєстрації за вказаною адресою. Хоча
як зазначено в копії довідки про
склад сім'ї ОСОБА_2 на 18 грудня 2011 року
виданої для пред'явлення до органу
праці та соціального захисту
населення Квартальним комітетом № 27
Комсомольської районної в м. Херсоні
ради ОСОБА_1 входила до складу сім'ї
як і ОСОБА_3

- на підставі договору
купівлі-продажу укладеного 29 березня
2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3
продала належний їй на праві
власності житловий будинок АДРЕСА_1.
Вказаний договір посвідчено
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу
Маковецьким О.А.

Частиною 1 ст.755 ЦК України визначено
що договір довічного утримання
(догляду) може бути розірваний за
рішенням суду на вимогу відчужувача
або третьої особи, на користь якої він
був укладений, у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх
обов'язків, незалежно від його вини.

Як встановлено судом зі свідчень
свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 що
ОСОБА_3 тривалий час вживає спиртні
напої . На період 2010-2012 років не
утримувала ОСОБА_2 , не забезпечувала
її харчуванням , не доглядала
оскільки не була працевлаштована не
мала постійного джерела доходів ,
постійно вживала спиртні напої,
продавала речі з будинку . В будинку
було відсутнє газове опалення близько
12 років , будинок опалювався дровами
які збирала сама ОСОБА_2 , інколи їй
допомагали сусіди та ОСОБА_1 коли
приїздила до м. Херсона восени 2009 року
, оскільки фактично проживала на
території Російської федерації після
одруження. ОСОБА_2 сама готувала собі
їжу , в будинку була антисанітарія ,
ОСОБА_2 отримувала пенсію але крім
цього ще просила милостиню і так
себе утримувала ,у зв'язку з чим суд
вважає що позовні вимоги в частині
розірвання договору довічного
утримання є обґрунтованими і такими що
підлягають задоволенню на підставі ч.1
ст. 755 ЦК України.

Позовні вимоги щодо повернення
сторін в первинний стан та визнання
права власності на 67/100 частин
домоволодіння на думку суду є
необґрунтованими і такими що не
підлягають задоволенню , оскільки
розірванням договору довічного
утримання припиняються зобов'язання
сторін які були ними визначені , а
положеннями ч.1 ст. 756 ЦК України
визначено момент набуття
відчужувачем права власності на майно
яке було ним передано , в разі
розірвання договору довічного
утримання.

Доводи представника відповідача , за
довіреністю ОСОБА_7, про те що позовні
вимоги в цій частині ї не
обґрунтованими , оскільки позивачем не
надано доказів того що ОСОБА_3 не
належним чином виконувала обов'язки за
договором довічного утримання судом
визнаються не переконливими і такими
що суперечать обставини
встановленим судом в ході допиту
свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 1224 ЦК України не
мають права на спадкування за
законом батьки (усиновлювачі) та
повнолітні діти (усиновлені), а також
інші особи, які ухилялися від
виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця, якщо ця обставина
встановлена судом. Тобто факт
ухилення від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця лише тоді є
підставою для усунення особи від
права на спадкування , якщо цей факт
вже раніше був встановлений судом.
Оскільки позивачем не надано суду
допустимих доказів , а свідчення
свідків відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК
України судом визнаються не
допустимими , суд вважає що позовні
вимоги заявлені позивачем в цій
частині є не обґрунтованими і такими
що не підлягають задоволенню з тих
підстав на які він посилається в їх
обґрунтування,так само як і посилання
на ч.5 ст. 1224 ЦК України ,оскільки від
права на спадкування за законом може
бути усунена особа яка , ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві , хоч
би ця особа і не несла відповідно до
закону обов'язку утримання
спадкодавця , так як особи які такий
обов'язок несуть , усуваються від
спадкування за наявності відповідних
умов згідно ч.3 ст. 1224 ЦК України.

Положенням ст.1265 ЦК України визначено
що у п'яту чергу право на спадкування
за законом мають інші родичі
спадкодавця до шостого ступеня
споріднення включно, причому родичі
ближчого ступеня споріднення усувають
від права спадкування родичів
подальшого ступеня споріднення. На час
відкриття спадщини після смерті
ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3 була єдиним спадкоємцем
першої черги , які визначені ст.1261 ЦК
України, яка проживала та була
зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 що слідує ,
з копії домової книги вказаного жилого
будинку щодо реєстрації ОСОБА_3 та з
показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та
ОСОБА_14 що до її проживання у
вказаному будинку які вказували що,
після приїзду ОСОБА_1 в 2010 році вони
проживали та користувались всі разом
цим жилим будинком разом з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, реально будинок на 33/100 та 67/100
частин ніколи не ділився і перебував в
загальному користуванні
співвласників , що з урахуванням
положень ч.3 ст. 1268 ЦК України дає
підстави суду вважати що ОСОБА_3
прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2

У разі визнання договору довічного
утримання , у зв'язку з невиконанням
або не належним виконанням набувачем
обов'язків за договором , як визначено
ч.1 ст. 756 ЦК України , відчужувач
набуває право власності на майно яке
було ним передано, а у зв'язку зі
смертю ОСОБА_2 вказане право перейшло
до ОСОБА_3 як єдиного спадкоємця першої
черги який прийняв спадщину в порядку
ст.1218 ЦК України якою визначається
склад спадщини.

Вирішуючи питання в части ні позовних
вимог щодо визнання договору
купівлі-продажу укладеного 29 березня
2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд
вважає що позовні вимоги є не
обґрунтованими і такими що підлягають
задоволенню з підстав на які
посилається позивач оскільки , позивач
з урахуванням положень ст. ст.203,215 ЦК
України не є стороною вказаного
договору або правонаступником прав та
обов'язків однієї із його сторін , а
також позивачем не надано суду
належних та допустимих доказів в
порядку ст.ст. 58,59 ЦПК України відносно
того що вказаний договорі порушує її
законні права чи інтереси.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК
України визначено право членів сім'ї
власника житла , які проживають разом з
ним на користування цим житлом
відповідно до закону.

Але право члена сім'ї власника будинку
(квартири) користуватися цим житлом
існує лише за наявності у власника
права приватної власності на це майно.
Виникнення права членів сім'ї власника
будинку на користування будинком та
обсяг цих прав залежить від виникнення
у власника будинку права власності на
цей будинок, а, отже, припинення права
власності на будинок припиняє право
членів його сім'ї на користування цим
будинком. Чинним законодавством
України не передбачено перехід прав та
обов'язків попереднього власника до
нового власника в частині збереження
права користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника. Оскільки право власності
ОСОБА_3 на спірний будинок припинилось
на підставі п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України
,після відчуження за договором купівлі
продажу 29 березня 2013 року , то з цього
часу припинилось і право членів сім'ї
власника житла ,а саме ОСОБА_1 , які
проживали разом з ним на користування
цим житлом, у зв'язку з чим позовні
вимоги заявлені позивачем щодо її
вселення до вказаного жилого будинку
та щодо встановлення порядку
користування частиною домоволодіння
шляхом закріплення за нею та її
неповнолітніми дітьми права
користування 67/100 його частин є
необґрунтованими і такими що також не
підлягають задоволенню з підстав на
які посилається позивач .

Положеннями ст.ст.1166,1167 ЦК України
визначено загальні підстави
відповідальності за завдану майнову
шкоду та підстави відповідальності за
завдану моральну шкоду.

Частина 1 ст. 60 ЦПК України
передбачає що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень , крім
випадків встановлених ст. 61 ЦПК
України , а ч.2 ст. 59 ЦПК України
передбачає що обставини справи , які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування , а так як
позивачем не надано суду належних
доказів того що саме майнова шкода
завдана її особистим немайновим правам
або шкода завдана її майну ,
неправомірними діями чи бездіяльністю
відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так
як і їх неправомірними діями чи
бездіяльністю і з їх вини завдано їй
моральної шкоди, суд вважає що
позовні вимоги позивача є не
доведеними і такими що не підлягають
задоволенню за обставин на які вона
посилається в поданій нею додатковій
позовній заяві так і на ті на які
посилався її представник в судовому
засіданні.

Покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та
ОСОБА_14 допитаних судом за
клопотанням представника позивача
судом також не можуть бути покладені
в основу рішення, в цій частині
заявлених позивачем позовних вимог,
оскільки вони не підтвердили фактів
які потребували доказуванню.

Керуючись ст.ст. 10,11 , 88, 209 ЦПК України
ст. ст. 203, 215, 346,405,755, 756, 1166, 1167,1224, 1261,1265, 1268
ЦК України , суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , як правонаступника
після смерті ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4,треті особи - Третя Херсонська
державна нотаріальна контора ,
Виконавчий комітет Комсомольської
районної в м. Херсоні ради про
розірвання договору довічного
утримання, про усунення від
спадкування, вселення , встановлення
порядку користування 67/100 частинами
домоволодіння , визнання договору
купівлі-продажу не дійсним, стягнення
матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання
укладений 31 жовтня 1995 року між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 посвідчений державним
нотаріусом Третьої Херсонської
нотаріальної контори.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ,
як правонаступника після смерті
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4,треті особи -
Третя Херсонська державна нотаріальна
контора , Виконавчий комітет
Комсомольської районної в м. Херсоні
ради про визнання права власності ,
усунення від спадкування, вселення ,
встановлення порядку користування 67/100
частинами домоволодіння , визнання
договору купівлі-продажу не дійсним,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції, яким є
Комсомольський районний суд м. Херсона,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
І.В. Котьо