Справа № 620/20/13- ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2013 року Зачепилівський районний
суд Харківської області

у складі : головуючого - судді Яценка
Є.І.,

при секретарі - Гагаріній С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду сел. Зачепилівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про поділ майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в
якому вказала, що з відповідачем ОСОБА_2
з 10.01.1981 року вони перебували в
зареєстрованому шлюбі, який було
розірвано у 1994 році рішенням
Зачепилівського районного суду,
свідоцтво про розірвання шлюбу було
отримано 01.06.2012 року. До червня 2012 року
сторони проживали однією сім»єю, мали
спільний бюджет та вели спільне
господарство.

Позивач зазначає, що за час спільного
сімейного проживання з відповідачем
ними було придбано житловий будинок в
АДРЕСА_1, який був зареєстрований на
ім»я відповідача, приблизна вартість
будинку становить 100 000 грн.

Крім того під час спільного сімейного
проживання за спільною згодою та за
спільні кошти був придбаний магазин по
АДРЕСА_2, який 16.08.2010 року за спільною
згодою було продано за 80 000 грн. Дану
суму коштів між сторонами було
поділено порівну по 40 000 грн. кожному та
покладено на рахунок до
Красноградського відділення «Приват
Банк».

ОСОБА_1 стверджує, що на вказаний
банківський рахунок на ім»я
відповідача вкладалися всі їхні
спільні сімейні кошти, а саме близько 200
000 грн., тобто на рахунку відповідача
було 240 000 грн., на дану суму
нараховувались відсотки. Крім того,
згідно відповіді КБ «Приватбанк» на
валютному рахунку відповідача було
вкладено 16 000 доларів США.

Крім того у 2004 році сторонами було
придбано новий автомобіль «Шкода
суперБ комфорт» д.н. НОМЕР_1, який в
подальшому, без попередньої згоди, було
продано відповідачем 06.11.2011 року за 12 000
доларів США. Гроші від продажу даного
автомобіля відповідач залишив у себе.

Як запевняє ОСОБА_1, в літку 2012 року
відповідач після сварки вигнав її з
будинку і вона вимушена була оселитись
у знайомих. Скориставшись її
відсутністю, без її відома та згоди,
ОСОБА_2 зняв їхні спільні кошти з
банківського рахунку в сумі 240 000 грн. та
придбав автомобіль «Субару Форестер»,
який з його слів зареєстрував на ім*я
одного зі своїх батьків.

ОСОБА_1 вважає, що вона має право на
половину всього спільного сумісного
майна подружжя, а так як відповідач
відмовляється в добровільному порядку
вирішити питання про розподіл майна,
вона вимушена звернутися до суду з
вказаним позовом.

ОСОБА_1 просить суд поділити спільне
майно подружжя, яке є спільною сумісною
власністю подружжя та визнати за нею
право власності на ? частину житлового
будинку з надвірними будівлями та
прибудинковою територією, який
розташований в АДРЕСА_1. Стягнути з
ОСОБА_2 на її користь грошову
компенсацію у розмірі ? спільних
коштів, а саме 100 000 грн., 8 000 доларів США
(64 000 грн.), 48 000 грн. від продажу
автомобіля, а всього 212 000 грн.

Від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна
заява в якій він вказав, що після
розірвання шлюбу з ОСОБА_1 01.06.2012 року
вони залишились проживати спільно
однією сім»єю до 31.08.2012 року, мали
спільний бюджет та вели спільне
господарство. За час спільного
проживання було набуто слідуюче
нерухоме майно: холодильник «Дніпро»
вартістю 2000 грн., телевізор кольоровий
«LG» вартістю 1000 грн., скутер вартістю 8000
грн., шкаф для одежі вартістю 500 грн.,
комп»ютер вартістю 5000 грн., диван
вартістю 2000 грн., 4 килими вартістю 2000
грн., штори вартістю 500 грн., меблева
стінка вартістю 2000 грн., набори
кришталевого посуду вартістю 5000 грн., 3
столи вартістю 2000 грн., 8 стільців
вартістю 1000 грн., 2 велосипеди вартістю
1500 грн., 100 книг вартістю 1500 грн., 2 кози
загальною вартістю 2000 грн., 50 курей
загальною вартістю 2500 грн., 18 індиків
загальною вартістю 4500 грн. Загальна
сума нажитого майна становить 42 000 грн.
ОСОБА_3 стверджує, що 31.08.2012 року ОСОБА_1
забрала все вищевказане спільно нажите
майно, тварин та перевезла до іншого
домоволодіння в якому вона мешкала.
Крім того відповідно до договору
купівлі-продажу від 08.11.2004 року
відповідач ОСОБА_1 без його згоди
продала спільний житловий будинок за 40
000 грн., розпорядившись отриманими
коштами на власний розсуд для своїх
потреб. Тому ОСОБА_2 вважає, що він має
право на грошову компенсацію замість
його частки у вказаному спільно
нажитому майні в загальному розмірі 41
000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
заявлені позовні вимоги, просить суд
задовольнити їх в повному обсязі,
пояснила, що просить суд присудити їй
частку грошових коштів, меншу від
половини вкладених коштів у зв*язку із
тим, що від продажу магазину грошові
кошти в сумі 80 000 грн. було поділено
порівну і свою частку в сумі 40 000 грн.
ОСОБА_2 доклав до спільних коштів в сумі
200 000 грн., які в подальшому було
покладено на рахунок в банку. Крім того
пояснила, що відмовляється від поділу
нарахованих відсотків.

Зустрічний позов ОСОБА_2 визнала
частково, вказавши, що з будинку
забрала лише деяке майно, але його
вартість значно нижча від заявленої, як
вказав ОСОБА_2 Вартість забраного майна
сторони погодили в судовому засіданні -
телевізор кольоровий «LG» вартістю 1000
грн., скутер вартістю 6200 грн., шафу для
одежі вартістю 500 грн., килим вартістю 500
грн., 2 кухонні столи вартістю 100 грн.
кожен, 4 стільці вартістю 50 грн. кожен, 100
книг вартістю 5000 грн. Іншого майна не
забирала. В частині стягнення 20000 грн.
за частину проданого житлового будинку
позов не визнала, вказала, що будинок
був проданий за значно менші кошти,
продаж було вчинено за згоди ОСОБА_2 і
отримані кошти були витрачені на
сімейні потреби.

Представник ОСОБА_1, ОСОБА_4, в судовому
засіданні підтримав уточнені позовні
вимоги, просить їх задовольнити в
повному обсязі, а в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в
повному обсязі у зв'язку з їх
недоведеністю.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив
проти позовних вимог ОСОБА_1 в повному
обсязі, на своєму заявленому
зустрічному позові наполягав та
просить його задовольнити.

Представник ОСОБА_2, ОСОБА_5, в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
вимог ОСОБА_1, просить суд залишити їх
без задоволення, а зустрічну позовну
заяву ОСОБА_2 задовольнити в повному
обсязі.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
вказав, що він на прохання ОСОБА_1
перевозив своїм автомобілем її речі з
будинку ОСОБА_2, пояснивши, що опису
майна не було проведено, які саме речі
перевозились він не пам*ятає.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7
зазначив, що він на початку січня 2013 р.
їздив разом з ОСОБА_2 на трасу
Москва-Сімферополь віддавати гроші
його колишній дружині ОСОБА_1 в сумі 16 000
доларів США, як її частку у спільно
нажитому майні. ОСОБА_1 стояла на
автобусній зупинці одна. Додав, що
ОСОБА_2 перерахував гроші та віддав їх
ОСОБА_1 Відповідної розписки про
передачу та отримання вказаних
грошових коштів він не бачив, в його
присутності ОСОБА_1 її не писала.

Свідок ОСОБА_8 вказав, що був присутній
30 або 31 серпня 2012 р. в домоволодінні
сім*ї ОСОБА_1 та побачив, що у дворі
стоїть автомобіль ГАЗ-53 на кузові якого
знаходились речі. На його запитання
ОСОБА_2 повідомив, що він розходиться з
дружиною і остання вивозить речі. Які
саме речі знаходились в кузові
автомобіля свідок пояснити не може.

Свідок ОСОБА_6 вказав, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 до нього, як до представника
сільської ради з приводу складання
опису майна ніхто не звертався. Свідок
пояснив, що коли він 30 чи 31 серпня 2012 р
заїжджав до ОСОБА_2, то бачив автомобіль
ГАЗ-53 на кузові автомобіля він бачив
деякі меблі, телевізор.

Вислухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи:

- копію паспорта ОСОБА_1,

- копії свідоцтв про народження
дітей сторін,

- копію свідоцтва про розірвання
шлюбу від 01.06.2012 року,

- копію договору купівлі-продажу
житлового будинку розташованого в с.
Бердянка Зачепилівського району
Харківської області від 01.04.1992 року,

- копію рішення Бердянської
сільської ради від 31.03.2004 року про
визнання за ОСОБА_1 права власності на
житловий будинок розташований в
АДРЕСА_1,

- копію свідоцтва про право
власності на нерухоме майно - нежитлову
будівлю магазин на ім'я ОСОБА_1,

- довідку КП «Зачепилівське БТІ»
про наявність у ОСОБА_2 зареєстрованого
нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1,

- довідку ВРЕР ДАІ про наявність
зареєстрованого автотранспорту за
ОСОБА_2,

- дві облікові картки приватного
ТЗ зареєстровані на ім'я ОСОБА_2,

- копії виписок з банківськх
рахунків відкритих на ім»я ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Приват Банк»,

- довідку КП «Зачепилівське БТІ»
про відсутність у гр.. ОСОБА_1
зареєстрованого нерухомого майна на
території Зачепилівського району
Харківської області,

- копії виписок по банківським
рахункам ОСОБА_2 відкритих в ПАТ КБ
«Приват Банк»,

- довідку видану відділом
Держземагентства у Зачепилівському
районі про відсутність
зареєстрованого права власності за гр..
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на земельну ділянку,
розташовану в АДРЕСА_1,

- копію договору купівлі-продажу
житлового будинку від 08.11.2004 року,
згідно якого ОСОБА_1 продала житловий
належний їй житловий будинок
розташований в АДРЕСА_3,

- копію витягу з Державного
реєстру правочинів від 09.11.2004 року,

- копії товарних чеків про
придбання меблів за 11.12.2012 року, 19.12.2012
року, 29.06.2012 року,

- виписки щодо руху грошових
коштів на рахунках відкритих на ім'я
ОСОБА_2 та копії договорів з ПАТ КБ
«Приват Банк»,

- копії договорів про відкриття
ОСОБА_2 депозитних вкладів, особових
рахунків відкритих в ПАТ КБ «Пориват
Банк»,

- копії справ з юридичного
оформлення рахунків, які були відкриті
на ім'я ОСОБА_2 в ПАТ КБ «Приват Банк»,

суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 69 СК України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

В силу ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу
майно, що є об*єктом спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст. 71 СК України майно, що є
об*єктом спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі, а
у випадку, коли дружина та чоловік не
домовилися між собою про порядок
поділу майна, спір може бути вирішено
судом.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

На виконання ухвали суду від 05.11.2013 року
ПАТ КБ «ПриватБанк» було надіслано
копії договорів про відкриття ОСОБА_2
депозитних вкладів, особових рахунків
та детальну інформацію про надходження
коштів на рахунки та нарахування
відсотків. Згідно виписки по особовому
рахунку НОМЕР_4 ОСОБА_2 25.08.2010 року було
здійснено грошовий вклад в сумі 240 000
грн., на особовий рахунок НОМЕР_5 було
здійснено грошовий вклад в сумі 16000
доларів США.

Як встановлено в судовому засіданні, з
10.01.1981 року сторони проживали в
зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у
колгоспу Ім.Фрунзе було придбано
житловий будинок розташований в
АДРЕСА_1. Після розірвання шлюбу в 1994
році вони залишилися спільно проживати
однією сім*єю до червня 2012 року, мали
спільний бюджет та вели спільне
господарство. Як пояснили сторони за
час спільного проживання всі кошти
були спільні і за взаємної згоди було
відкрито рахунки в ПАТ КБ «Приватбанк»
на ОСОБА_2 Однак гроші з даних рахунків
ОСОБА_2 отримав особисто та
розпорядився ними на власний розсуд.

При винесенні рішення суд враховує, що
під час судових дебатів представник
ОСОБА_2 вказав, що гроші в сумі 240 тис.
грн.. не підлягають розподілу, так як
сторони в момент закриття рахунку
мешкали разом і тому дані кошти були
розділені між ними добровільно. ОСОБА_1
заперечила проти даного факту, вказала,
що дійсно спільно нажите майно
вивозила в кінці серпня 2012 року, однак
разом перестали мешкати з 26 червня 2012 р.
коли її з будинку заставила виїхати
донька, яка допомагала перевозила
особисті речі. Суд вважає, що своїми
свідченнями ОСОБА_2 та його представник
намагаються завести суд в оману, так як
раніше в судовому засіданні 19.09.2013 р.
представник відповідача долучив до
справи товарні чеки за придбані меблі,
які, як пояснив представник та сам
відповідач, придбавались вже після
того як ОСОБА_2 залишився проживати сам.
Під час дослідження даних чеків було
встановлено, що товарний чек за
придбання спальні «Лора» датований
29.06.2012 р., що не суперечить показам
ОСОБА_1, щодо періоду коли вона виїхала
з спільного будинку.

Таким чином, аналізуючи зібрані у
справи докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Так, в судовому засіданні достовірно
встановлено, що дійсно сторонами під
час спільного проживання було придбано
житловий будинок з надвірними
будівлями. Суд, враховуючи, що ОСОБА_1
бажає визнання за нею права власності
на ? частку даного житлового будинку з
надвірними будівлями та прибудинковою
територією, не бажаючи отримати
грошову компенсацію, що не суперечить
ч.4 ст. 71 СК України згідно якої
присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених ЦК України,
вважає за можливе визнати за нею право
власності на ? частку даного житлового
будинку з надвірними будівлями та
прибудинковою територією з
урахуванням довідки відділу
Держземагенства у Зачепилівському
районі, згідно з якою право власності
на земельну ділянку, що розташована в
АДРЕСА_1 ні за ким не зареєстровано.

При вирішенні питання про поділ
спільно нажитих грошових коштів суд
враховує постанову Пленуму Верховного
Суду України №11 від 21.12.07 р. « Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» згідно ч.2 п.21
якого у випадках поділу грошових сум
(вкладів), внесених у банківські
(фінансові) установи за договорами
банківського вкладу (депозиту) за
рахунок заробітної

плати, пенсії, стипендії, інших
доходів подружжя… Ці вклади,
незалежно від їх виду та від того, на
чиє ім'я з подружжя вони внесені,
відповідно до ст. 61 СК України є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Крім того суд враховує пояснення
ОСОБА_1, що в 2011 р., без її згоди, за 12 тис
дол.. США, що є еквівалентом 96 тис. грн..,
ОСОБА_2 продав автомобіль «Шкода
Суперб», який у 2004 р. був придбаний за
спільні кошти. ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечив проти факту
продажу без згоди ОСОБА_1, однак доказів
цьому в су домову засіданні не надав.
При вирішенні питання поділу грошових
коштів отриманих від продажу даного
автомобіля суд враховує постанову
Пленуму Верховного Суду України №11 від
21.12.07 р. « Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» згідно ч.2 п.30
якої у випадку коли при розгляді
вимоги про поділ спільного сумісного
майна подружжя буде встановлено, що
один із них здійснив його відчуження
чи використав його на свій розсуд
проти волі іншого з подружжя і не в
інтересах сім'ї чи не на її потреби або
приховав його, таке майно або його
вартість враховується при поділі.

При вирішенні питання про поділ
спільно нажитих грошових коштів, які
знаходяться на рахунках, відкритих в
період спільного проживання сторін на
ім*я ОСОБА_2, суд, враховуючи позицію
останнього, який до моменту
надходження відповіді банка не
визнавав вкладу в сумі 240 000 грн., після
надходження відповіді вказував, що це
його особисті кошти, вважає за можливе
присудити ОСОБА_1 грошову компенсацію
спільних коштів в розмірі вказаному
ОСОБА_1, а саме 100 000 грн., 8 000 доларів США
(еквівалент 64 000 грн.), 48 000 грн. від
продажу автомобіля, а всього 212 000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_2 слід
задовольнити частково лише в частині,
яку визнала ОСОБА_1, присудивши йому
грошову компенсацію в розмірі 14 300 грн.
замість його частки в спільно нажитому
майні. В іншій частині відмовити у
зв*язку з не доведенням наявності
іншого майна та суми продажу житлового
будинку.

В силу ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2
необхідно стягнути на користь держави
судовий збір в сумі 229,40 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 60,69,70,71 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 208,
209, 213, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину будинку з надвірними будівлями
та прибудинковою територією, що
розташований в АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2 на
користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у
розмірі ? спільних коштів, а саме 100 000
грн., 8 000 долларів США (64 000 грн.), 48 000 грн.,
а всього 212 000 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поділ майна - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_3 на
користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за
спільно набуте нерухоме майно у
розмірі 14 300 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави в розмірі 229,40 грн., який
перерахувати на рахунок УДКСУ у
Зачепилівському районі, код отримувача
коштів 35579026, банк отримувача ГУДКСУ,
МФО 851011, номер рахунку 0216.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Головуючий, суддя
Є.І. Яценко