АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/7857/12 Головуючий 1-ї інстанції - Омельченко К.О.
Справа № 2-8159/11 Доповідач - Колтунова А.І.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 06» грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Гальянової І.Г., Костенко Т.М.,

при секретарі: Моторній Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2012 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд, з подальшими уточненнями, стягнути з ОСОБА_1 на його користь: суму основного боргу за договорами № 359286 від 28.07.2011 року, № 360523 від 31.07.2011 року, № 360792 від 31.07.2011 року, № 360968 від 01.08.2011 року, № 361353 від 01.08.2011 року, № 362157 від 03.08.2011 року, № 363356 від 05.08.2011 року, № 363755 від 06.08.2011 року, № 363757 від 06.08.2011 року, № 364973 від 09.08.2011 року в розмірі 1244,00 WMZ, що еквівалентна 9921,77 грн.; відсотки за користування коштами відповідно до вищезазначених договорів в розмірі 186,60 WMZ, що еквівалентно 1488,26 грн.; відсотки за користування коштами за прострочені дні з моменту закінчення строку дії вищезазначених договорів до дати подачі позовної заяви до суду в розмірі 784,49 WMZ, що еквівалентно 6256,85 грн.; три відсотки річних в розмірі 7,36 WMZ, що еквівалентно 58,70 грн.; судові витрати в розмірі 297,26 грн.; визнати всі документи, акцептуємі з використанням WM-ідентифікатора відповідача в електронній формі, складеними з допомогою системи «WebMoney Transfer» та засвідчені аналогом власноручного підпису, юридично рівнозначними відповідним документам в простій письмовій формі; використання електронного документу в цивільних правовідносинах здійснювати відповідно до загальних вимог укладення правочинів, встановлених цивільним законодавством.

В обґрунтування позову зазначив, що в період з 28.07.2011 року по 09.08.2011 року між ним (ідентифікований в системі обліку трансферта майнового права вимоги цифровими титульними знаками «WebMoney Transfer» під WMID# 98) та ОСОБА_1 (ідентифікований в системі обліку трансферта майнового права вимоги цифровими титульними знаками «WebMoney Transfer» під WMID# 8) були укладені договори займу титульних знаків № 359286 від 28.07.2011 року, № 360523 від 31.07.2011 року, № 360792 від 31.07.2011 року, № 360968 від 01.08.2011 року, № 361353 від 01.08.2011 року, № 362157 від 03.08.2011 року, № 363356 від 05.08.2011 року, № 363755 від 06.08.2011 року, № 363757 від 06.08.2011 року, № 364973 від 09.08.2011 року (далі - договори), відповідно до яких позивач передає у власність відповідача титульні знаки типу WMZ в обсязі 1244,00 WMZ, а відповідач зобов'язався повернути позивачеві у встановлений строк титульні знаки типу WMZ в обсязі 1430,60 WMZ.

ОСОБА_4 вказав, що виконав належним чином покладені на нього обов'язки щодо надання у власність титульних знаків типу WMZ, що підтверджується журналом транзакцій. В свою чергу, відповідач не повернув у встановлені договорами строки титульні знаки типу WMZ в обсязі 1430,60 WMZ, чим порушив ч.2 ст. 615 ЦК України.

Також, позивач зазначає, що з метою регулювання цивільних правовідносин, що склалися між сторонами, підлягають застосуванню за аналогією закону норми Розділу 71 ЦК України «Позика. Кредит. Банківський вклад».

Невиконання ОСОБА_1 обов'язків щодо повернення в строк титульних знаків типу WMZ призвело до спричинення збитків у вигляді неотриманого прибутку.

В наданому до суду уточненні, позивач зазначив, що всі контракти, що укладаються в системі «WebMoney Transfer» з використанням WM Debt Servisce та сервіс credit.webmoney дозволяють учасникам системи WM давати і брати у борг титульні знаки під певний відсоток, та на певний строк.

Відповідач проти позову заперечував. В квітні 2012 року він надав до суду заперечення, в якому зазначив, що вказані договори не підписані належним чином. Заява здобувача атестату системи «WebMoney Transfer» хоча і була підписана відповідачем, однак, є угодою тільки між відповідачем та оператором зазначеної системи на отримання атестату користувача. Відповідно, жодним чином ця заява не є письмовою згодою сторін, а саме, позивача і відповідача, у якій мають міститися зразки відповідно аналога їхніх власноручних підписів. Також, примірники договорів не мають жодних посилань або чітких доказів, окрім паспортних даних відповідача в розділі «Реквізити сторін», які б свідчили, що саме відповідач підписував дані договори, що також не дає змоги вважати вказані копії договорів примірниками реальних договорів позики, які укладались між позивачем та відповідачем.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму боргу по договору № 359286 від 28.07.11 року; договору № 360523 від 31.07.11 року; договору № 360792 від 31.07.11 року; 360968 від 01.08.11 року; договору № 361353 від 01.08.11 року; договору № 362157 від 03.08.11 року; договору № 363356 від 05.08.11 року; договору № 363755 від 06.08.11 року; договору № 363757 від 06.08.11 року; договору № 364973 від 09.08.11 року, що становить 1244 WMZ, еквівалентну 9921, 77 грн. Також стягнено відсотки за користування коштами за вищевказаними договорами в сумі 186,60 WMZ, еквівалентну 1488,26 грн., відсотки за користування коштами за прострочені дні з моменту закінчення дії договорів в сумі 784, 49 WMZ, еквівалентну 6256,85 грн. та 3% річних в сумі 7,36 WMZ, еквівалентну 58,70 грн. Також стягнені судові витрати по сплаті держмита в сумі 177,26 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд рішення скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем належним чином не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а саме не доведений факт укладення спірних договорів саме з ОСОБА_1

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав.

ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони були учасниками системи обліку трансферту майнових прав цифрових титульних знаків «WebMoney Transfer», яка представляє собою систему онлайн-платежів в мережі Інтернет.

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив що є учасниками системи «WebMoney Transfer». В період з 28.07.2011 року по 09.08.2011 року між ним, ідентифікованим в системі обліку трансферта майнового права вимоги цифровими титульними знаками «WebMoney Transfer» під WMID# 98, та ОСОБА_1, ідентифікованим в системі обліку трансферта майнового права вимоги цифровими титульними знаками «WebMoney Transfer» під WMID# 8, були укладені в електронній формі договори займу титульних знаків № 359286 від 28.07.2011 року, № 360523 від 31.07.2011 року, № 360792 від 31.07.2011 року, № 360968 від 01.08.2011 року, № 361353 від 01.08.2011 року, № 362157 від 03.08.2011 року, № 363356 від 05.08.2011 року, № 363755 від 06.08.2011 року, № 363757 від 06.08.2011 року, № 364973 від 09.08.2011 року, відповідно до яких позивач передає у власність відповідача титульні знаки типу WMZ в обсязі 1244,00 WMZ, а відповідач зобов'язався повернути позивачеві у встановлений строк титульні знаки типу WMZ в обсязі 1430,60 WMZ.

Позивач вказав, що виконав належним чином покладені на нього обов'язки щодо надання у власність титульних знаків типу WMZ. В свою чергу, відповідач не виконав належним чином покладені на нього обов'язки щодо повернення у встановлені договорами строки титульних знаків типу WMZ в обсязі 1430,60 WMZ, чим порушив ч.2 ст. 615 ЦК України.

Представник відповідача зазначив, що дійсно ОСОБА_1 є учасником системи «WebMoney Transfer», з метою чого останнім було отримано атестат користувача шляхом підписання заяви здобувача атестату системи «WebMoney Transfer». Зазначена заява є угодою між ОСОБА_1 та оператором системи «WebMoney Transfer», яка містить зразок відповідного аналогу власноручного підпису відповідача, зробленого в присутності Реєстратора. Заява здобувача атестату системи «WebMoney Transfer» жодним чином не є письмовою згодою сторін щодо укладення спірних договорів.

Також, під час розгляду справи в судовому засіданні представник ОСОБА_1 вказав, що вищезазначені договори не підписані сторонами належним чином та позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що він передав у власність титульні знаки в обсязі 1244,00 WMZ саме ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Як зазначено позивачем, спірні договори позики були укладені в електронній формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно ч.1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч.1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов'язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч.1,2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов'язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб'єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Зважаючи на зазначене, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

На підтвердження факту укладення з ОСОБА_1 спірних договорів, позивачем надано на паперовому носії договори позики титульних знаків № 359286 від 28.07.2011 року, № 360523 від 31.07.2011 року, № 360792 від 31.07.2011 року, № 360968 від 01.08.2011 року, № 361353 від 01.08.2011 року, № 362157 від 03.08.2011 року, № 363356 від 05.08.2011 року, № 363755 від 06.08.2011 року, № 363757 від 06.08.2011 року, № 364973 від 09.08.2011 року.

Разом з тим, дослідивши в судовому засіданні зазначені договори, викладені на паперовому носії (а.с. 7-55), колегія суддів наявності електронних підписів сторін на цих документах не встановила, висновок, що спірні договори були укладені позивачем саме з ОСОБА_1 зробити неможливо.

Відповідно до ч.1,4 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається примірник документа з обов'язковими реквізитами, у тому числі з електронним цифровим підписом. Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред'явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Дослідивши надані позивачем до суду першої інстанції докази, що містяться в матеріалах справи, а саме, електронний примірник спірних договорів (розміщений на СD-диску) (а.с. 135), судом апеляційної інстанції встановлено, що вони всупереч вимогам ч.1 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», не містять електронних підписів сторін.

Таким чином, неможливо встановити факт того, що спірні договори були укладені ОСОБА_3 саме з ОСОБА_1 Надані суду документи не доводять наявність між сторонами договірних правовідносин.

Крім того, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, в судовому засіданні позивач зазначив, що ОСОБА_1 ідентифікован в системі обліку трансферта майнового права вимоги цифровими титульними знаками «WebMoney Transfer» під WMID# 8 та саме під цим WMID ним були акцептовані спірні договори позики. Однак, в обґрунтування зазначених доводів позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що саме відповідач зареєстрований в системі «WebMoney Transfer» під WMID# 8.

Зважаючи на вищевикладене, суду не надано належних та допустимих доказів щодо укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 договорів позики титульних знаків № 359286 від 28.07.2011 року, № 360523 від 31.07.2011 року, № 360792 від 31.07.2011 року, № 360968 від 01.08.2011 року, № 361353 від 01.08.2011 року, № 362157 від 03.08.2011 року, № 363356 від 05.08.2011 року, № 363755 від 06.08.2011 року, № 363757 від 06.08.2011 року, № 364973 від 09.08.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всупереч вимогам ст. 10, 60 ЦПК України доказів на підтвердження факту укладення з ОСОБА_1 договорів позики та фактичної передачі останньому титульних знаків типу WMZ в обсязі 1244,00 WMZ позивачем надано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зважаючи на зазначене, відповідно до п.2,3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України судапеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове, в разі недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, у зв'язку з відсутністю належних та допустимих доказів.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 207, ст. 1047 ЦК України, ч.1 ст. 5, ч.1,2 ст. 6, ч.1,4 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ч.1 ст. 11, ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60, ч.1 ст. 303, п.2,3 ч. 1 ст. 309, п.2 ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 314, ст.ст. 212, 213, 304, 313, 316, 317, 319, ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2- задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2012 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: