Справа № 490/5004/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2013 року

Центральний районний суд м. Миколаєва в
складі:

головуючого-судді Прохорова
П.А.

при секретарі
Крикливенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2012 року позивач звернулась до
Центрального районного суду з вказаним
позовом та просила суд визнати
квартиру, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та автомобілі: HYUNDAI Tucson 2.0 I 4 WD
A/T, реєстраційний НОМЕР_4; рік випуску -
2006 та HYUNDAI SANTA FE, рік випуску 2007, колір:
чорний, кузов НОМЕР_1, реєстраційний
НОМЕР_2 спільною сумісною власністю
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та в порядку поділу
спільного майна подружжя стягнути з
відповідача гроші в сумі: 88051 гривня 50
копійок;

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказала, що в період з 25 липня 1997 року по
26 січня 2010 року сторони перебували у
шлюбі. У період перебування у шлюбі
сторони вели спільне господарство, та
набули у власність вказані об'єкти,
здійснили ремонт та обладнання
квартири АДРЕСА_1 на загальну суму 176103.00
грн. Вказуючи на те, що сторони шлюбні
відносини припинили та нині спільне
господарство не ведуть, позивач,
посилаючись на дійсне законодавство
просила позов задовольнити.

В подальшому позивач неодноразово
уточняла позовні вимоги та в останній
редакції просила суд стягнути з
відповідача в порядку поділу майна
подружжя грошової компенсації за
належну їй частку у спільному майні
подружжя в сумі 125148 гривень 46 коп. та
витрати на правову допомогу в розмірі
3000 грн.

В судовому засіданні представник
позивача та позивач уточнені позовні
вимоги підтримали, просили суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги уточненого позову
визнала, проти їх задоволення не
заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи суд
встановив наступні обставини та
кореспондуючі ним правовідносини.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у
випадку, коли відповідач визнає
позовні вимоги, суд, за наявності на те
правових підстав, ухвалює рішення про
задоволення такого позову.

ОСОБА_1 перебувала з відповідачем в
зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1997
року. Зазначене випливає з письмових
пояснень позивача, копії свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_5 та копії свідоцтва
про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6.

За час шлюбу сторонами було придбано
квартиру АДРЕСА_1 що випливає з
кредитного договору №5745048 від 17 жовтня
2007 року та договору купівлі-продажу
квартири від 17 жовтня 2007 року.

Згідно пояснень сторін, в період
шлюбних відносин в квартирі АДРЕСА_1,
сторонами, за спільні кошти був
зроблений капітальний ремонт.

Також за час шлюбу сторонами були
придбані в кредит автомобілі: HYUNDAI Tucson
2.0 I 4 WD A/T, реєстраційний НОМЕР_4; рік
випуску - 2006; колір - сірий; кузов НОМЕР_3
(договір №Р 1610/186 від 16 жовтня 2006 року)
та HYUNDAI SANTA FE, рік випуску 2007, колір:
чорний, кузов НОМЕР_1, реєстраційний
НОМЕР_2 (договір купівлі-продажу №1412/456).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу). Частина друга
зазначеної статті і передбачає, що
кожна річ, набута за час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 СК України: об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя може бути будь-яке майно, за
винятком виключеного з цивільного
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Статтею 69 СК України передбачено, що
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Дружина і чоловік
мають право розділити майно за
взаємною згодою.

Згоди про поділ набутого на час шлюбу
майна нами не досягнуто, тому я
вимушена вирішувати це питання в
судовому порядку.

Відповідно до статті 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21.12.2007 р. №11
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», спільною
сумісною власністю подружжя, що
підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368
ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом. Спільною
сумісною власністю подружжя, зокрема,
можуть бути: квартири, жилі й садові
будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Відповідно до ч. 1, ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи за
зверненням фізичних осіб в межах
заявлених нами вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості та кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

За викладеного, враховуючи те, що
сторони у судовому засіданні фактично
досягли згоди щодо розміру грошової
компенсації частки позивача у
спільному майні подружжя, суд доходить
висновку про можливість задоволення
уточнених вимог позивача в повному
обсязі.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України, з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати в розмірі 1251,48 грн., та сума
витрат, понесених позивачем в зв'язку з
отриманням правової допомоги.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10-11, 57-60, 174, 209, 213-215, ЦПК України,
ст. ст. 60, 61, 68, 69, 70, Сімейного кодексу
України, ст. 368 ЦК України, п. 23 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 р. №11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
вартість частки у сумісному майні
подружжя в розмірі 125148,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
компенсацію витрат на правову допомогу
в розмірі 3000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений позивачем судовий збір в
розмірі 1251,48 грн.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подання до Центрального районного суду
міста Миколаєва апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя Центрального районного

суду м. Миколаєва
П.А.
Прохоров