Справа № 405/697/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2013 року Ленінський районний
суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді:
Драного В.В.

при секретарі:
Дудко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Кіровограді цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 27.07.2006 року. В обґрунтування позову
зазначив, що відповідно до укладеного
договору № KGNLRX05150265 від 27.07.2006 року
ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2277,00
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 26.07.2007 року. Згідно умов
укладеного договору договір
складається з заяви позичальника та
Умов надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт). У порушення вимог закону та
умов договору, відповідач зобов'язання
за кредитним договором належним чином
не виконав. Станом на 17.01.2013 року
відповідач має заборгованість в сумі
29459,70 грн., яку позивач просить стягнути
з відповідача, а також судові витрати у
справі.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
посилаючись на обставини викладені в
позові, просила позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав частково в частині того, що
отримав кредитні кошти у розмірі 2277
грн., решту нарахованої заборгованості
не визнав та пояснив, що отримав кредит
на строк 12 місяців, тобто до 26.07.2007 року
і саме з цього часу почався перебіг
строку позовної давності. Відповідно
до п. 5.5 договору сплив строку позовної
давності закінчується через 5 років із
моменту його початку, тобто 27.07.2012 року.
Позовну заяву було подано до суду 20.01.2013
року, тобто після спливу строку
позовної давності. Просив застосувати
строки спливу позовної давності та
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши і оцінивши докази по справі
в їх сукупності, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджено, що 27.07.2006 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір №
KGNLRX05150265, що складається з заяви
позичальника та Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт), за умовами
якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1
кредит у розмірі 2277,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 26.07.2007 року в обмін
на зобов'язання позичальника з
повернення кредиту, сплати відсотків,
винагороди, комісії в зазначені в заяві
та Умовах надання споживчого кредиту
фізичним особам строки (а.с. 5-9).

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Відповідно до п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) термін
позовної давності по вимогам про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів за даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років (а.с.9).

За таких обставин, суд вважає, що
сторони уклали договір у письмовій
формі про збільшення позовної давності
та встановлено ними позовну давність
тривалістю 5 років.

Відповідно до кредитного договору №
KGNLRX05150265 від 27.07.2006 року його дія
закінчилася 26.07.2007 року (а.с.5).

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

З позовом до суду банк звернувся 23
січня 2013 року, тобто після спливу
п'ятирічного строку позовної давності.

Під час розгляду справи, 22 лютого 2013
року, відповідач подав до суду заяву
про застосування строку позовної
давності (а.с. 22, 23).

Враховуючи встановлені судом
обставини справи, роз'яснення
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5, положення
частини 4 статті 267 ЦК України про те, що
сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові, суд дійшов
висновку про необхідність відмови
позивачу у задоволенні його вимог у
зв'язку з пропуском строку позовної
давності.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його оголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Ленінський районний суд
м. Кіровограда.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
В.В. Драний