Справа № 459/2627/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2013 року
Червоноградський міський суд
Львівської області

в складі: головуючого - судді
Мелешко С. І.

при секретарі Янкевич
Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Червонограді, Львівської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ДП «ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація»» .про
стягнення моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійного захворювання.

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ДП «ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація»» про
стягнення моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійного захворювання.

Позовні вимоги мотивував тим, що
24.07.1972 року був прийнятий на шахту № 9
«Великомостівська» комбінату
«Укрзахідвугілля» підземним учнем
машиніста 2 - го розряду, працював на
шахтах № 9,7,8,5 -ДП»Львіввугілля» .

Наказом міністра палива та
енергетики України від 11.07.2000 року №248
«Про ліквідацію ДВАТ»Шахти №5
«Великомостівська» ДХК
«Укрзахідвугілля»» зобов*язано
організувати роботу з фізичної
ліквідації ДВАТ «Шахта №5
«Великомостівська» .П.9 даного наказу
передбачено, що правонаступником
майнових прав та обов*язків ДВАТ «Шахта
№5 «Великомостівська» призначити ДК
Укрзахідвуглереструктуризацію»
згідно з розподільчим балансом , на
даний час ДП ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація» .

З 1994 року в нього розпочалися
проблеми із здоров'ям, він змушений був
лікуватися амбулаторно та стаціонарно.
У нього з'явився сухий кашель,
пітливість, слабкість. Лікарями йому
було поставлено діагноз - хронічний
бронхіт в стадії загострення. ДН 1 - 2 ст.

З 15.01. по 27.01.1998 року він знаходився
на стаціонарному лікуванні у
Львівській обласній клінічній лікарні
в терапевтичному відділенні. Згідно з
висновком ЛК від 22.01.1998 року протокол №
3 - 74 йому було встановлено діагноз:
антракосилікоз І, інтерстиціальна
форма, емфізема легень І - ІІ ст..

27.03.1998 року комісією МСЕК м. Львова
йому встановлено 3 - тя група
інвалідності по профзахворюванні та
визначена втрата професійної
придатності 50 %. 23.02.1998 року його
звільнено в зв'язку з невідповідністю
по стану здоров'я, ст. 40 п. 2 КЗпП України.
Про що свідчить запис в трудовій книжці
та наказ директора шахти № 5 «ВМ».
Вказане професійне захворювання
підтверджувалось при проходженні
перекомісії в 1999, 2000, 2002 роках.

27.03.2002 року комісією МСЕК йому
залишена 3 - тя група інвалідності та 50 %
втрати працездатності на безтерміново.

Просить стягнути з Відповідача
моральну шкоду, яку оцінює в 30 000
(тридцять тисяч) гривень 00 копійок.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі, надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві, просив
задоволити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ДП "ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація» Бондарук
О. О. проти задоволення позовних вимог
заперечила, просить відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі з підстав наведених у
запереченні на позовну заяву про
стягнення моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, внаслідок
професійного захворювання.

Представник ДП»Львіввугілля»
Горбачова Н.О. в судовому засіданні
просила в задоволенні позову відмовити
, так як ДП»Львіввугілля» не є
належним відповідачем по справі.

Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди, яка,
зокрема полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також із
врахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 4.1 мотивувальної частини
Рішення Конституційного суду України
№ 1-рп/2004 від 27.01.2004 року передбачено, що
ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати працездатності спричиняють
йому моральні та фізичні страждання.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27.03.1997 року "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" передбачено, що право на
отримання потерпілим страхових виплат
настає з дня встановлення йому МСЕК
стійкої втрати працездатності.

Відповідно до ст. 9 Закону України
"Про охорону праці" відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я
або у разі смерті працівника,
здійснюється Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України
"Про державний бюджет України на 2006 рік"
зупинено дію абз. 4 ст. 1 підп. "є", п. 1 ч. 1
ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-XIV,
які передбачали відшкодування
моральної шкоди Фондом соціального
страхування від нещасних випадків та
професійних захворювань України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людюни" від 23.02.2006 року, суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини та
основоположних свобод і практику
Європейського суду з прав людини, як
джерело права.

Відповідно до правової позиції
Європейського суду з прав людини,
викладеної у рішенні від 08.11.2005 року
"Кечко проти України", у випадках, коли з
набуттям чинності певного закону, його
нормами призупиняється дія положень
закону, що був прийнятий раніше, до
спірних правовідносин застосовується
закон, що діяв на момент виникнення у
особи відповідного права.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків передбачених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ст. 2371 Кодексу законів
про працю України відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного
суду № 4 від 31.03.1995 року "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
передбачено, що відповідно до ст. 2371
Кодексу законів про працю України (яка
набрала чинності 13.01.2000 р.) за наявності
порушення права працівника у сфері
трудових відносин (незаконного
звільнення або переведення, невиплати
належних йому грошових сум, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах тощо), яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих з'язків чи вимагає
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя, обов'язок по
відшкодуванню моральної (немайнової)
шкоди покладається на власника або
уповноважений ним орган назалежно від
форми власності, виду діяльності чи
галузевої належності.

В судовому засіданні було досліджено
докази, які подав позивач, а саме копію
трудової книжки, копії медичних
документів та записів у медичній
книжці, копії висновків МСЕК.

З досліджених матеріалів справи судом
встановлено, що протягом роботи на
підприємствах ДП "Львіввугілля"
позивач працював в шкідливих умовах
праці. За час виконання своїх посадових
обов'язків позивач, внаслідок
погіршення стану здоров'я,
неодноразово звертався за отриманням
медичної до медичних закладів.

Наказом міністра палива та
енергетики України від 11.07.2000 року №248
«Про ліквідацію ДВАТ»Шахти №5
«Великомостівська» ДХК
«Укрзахідвугілля»» зобов*язано
організувати роботу з фізичної
ліквідації ДВАТ «Шахта №5
«Великомостівська» .П.9 даного наказу
передбачено, що правонаступником
майнових прав та обов*язків ДВАТ «Шахта
№5 «Великомостівська» призначити ДК
Укрзахідвуглереструктуризацію»
згідно з розподільчим балансом , на
даний час ДП ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація» .

Відповідно до висновку Обласної
МСЕК, Позивачу безтерміново
встановлено третю групу інвалідності
та 50 відсотків втрати працездатності
та встановлено необхідність в
медикаментозному лікування по
профзахворюванню, згідно заключення
лікуючого лікаря.

Суд не приймає до уваги позицію
представника відповідача про
необхідність застосування
тримісячного строку позовної давності,
відповідно до ст. 233 КЗпП України,
оскільки відповідно до ст. 268 ЦК України
позовна давність не поширюється на
вимоги про відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю.

Також суд не бере до уваги позицію
представника відповідача про
необхідність залучення до розгляду
справи у якості співвідповідача
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювання України у м. Червонограді
Львівської області, оскільки в період
встановлення позивачу стійкої втрати
працездатності, норми законодавства
які передбачали відшкодування
моральної шкоди Фондом соціального
страхуванні не діяли.

З досліджених матеріалів справи
вбачається, що знайшли підтвердження
обставини заподіяння позивачеві
моральної шкоди, яка обумовлена
моральним та фізичним стражданням з
приводу ушкодження здоров'я,
погіршення життєвих умов, що потребує
від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Визначаючи розмір суми, що підлягає
стягненню на відшкодування моральної
шкоди, суд вважає необхідним врахувати
той факт, що позивач не має можливості
повноцінно працювати та для
організації свого життя доводиться
докладати додаткові зусилля. Тому при
визначенні розміру відшкодування,
керуючись встановленими законом
принципами виваженості та розумності,
період роботи на підприємстві
Відповідача в шкідливих умовах праці,
суд визначає відшкодування моральної
шкоди в сумі 3000 грн..

В іншій частині позову слід відмовити
за не обґрунтованістю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати покладаються на відповідача,
тому з Відповідача підлягає стягненню
на користь держави судовий збір у сумі
229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40
копійок.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
повно і всебічно з'ясувавши обставини
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК
України, на підставі ст. ст. 23, 268, ч. 1 ст.
1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України , суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація»» про
стягнення моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
професійного захворювання -
задовольнити частково.

Стягнути з Державного Підприємства
«Вуглеторфреструктуризація» в
користь ОСОБА_1 - 3 000 ( три тисячі ) грн.
моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків, внаслідок
професійного захворювання.

Стягнути з Державного Підприємства
«ЦЗК«Вуглеторфреструктуризація»» в
користь держави судовий збір в сумі 229
(двісті двадцять дев*ять ) грн. 40 коп.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а особами , що
були відсутні в судовому засіданні , в
той же строк з часу вручення їм копії
даного рішення .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:
С. І. Мелешко