Справа № 2-916/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2013 року
Новоселицький районний суд
Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Оленчука І.В.

секретаря Єфтемій М.І.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши відкритому судовому
засіданні в м. Новоселиця цивільну
справу за ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою та приватним нерухомим майном
шляхом виселення з приватного
житлового будинку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
приватним нерухомим майном шляхом
виселення з приватного житлового
будинку до відповідача ОСОБА_4,
вказавши в ньому, що позивач - ОСОБА_3,
являється власником земельної ділянки
розташованої в с. Костичани
Новоселицького району Чернівецької
області на підставі державного акту на
право власності серії ЧВ №094320 від
14.03.2005 року виданого на підставі
договору дарування земельної ділянки
від 01.12.2004 року загальною площею 0,2463 га.

08.12.2004 року на підставі рішення
Костичанівської сільської ради
Новоселицького району Чернівецької
області за № 56 позивачу був наданий
дозвіл на будівництво індивідуального
житлового будинку, господарських
будівель і споруд на відповідній
земельній ділянці по АДРЕСА_1 після
якого позивачем за власний рахунок
було розпочато будівництво житлового
будинку та господарських споруд, яке
продовжується по теперішній день.

В позові зазначається, що відповідач
являється колишнім зятем позивача та
останній самовільно та незаконно
зайняв її новозбудований житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1, що належить
позивачу як власнику без будь-яких на
те правових підстав та перешкоджає
позивачу у користуванні належної їй на
праві власної земельної ділянки.
Заселившись останній своїми
протиправними діями чинить опір щодо
подальшого завершення будівництва
дворогосподарства та на вимогу
позивача добровільно не бажає
звільнити зайняте ним приміщення та
земельну ділянку. Відповідач порушує
її майнові права, яке виражається у
вчинені фізичного та психологічного
насильства щодо неї та інших членів її
сімї, яке полягає у застосуванні погроз
та образ.

Проживання відповідача в спірному
домоволодінні перешкоджає позивачу у
можливості розпоряджатися даним
приватним нерухомим майном на свій
власний розсуд як власник такого, а
тому позивач просить виселити ОСОБА_4 з
господарства, яке розташоване по
АДРЕСА_1, яке належить позивачу на праві
приватної власності.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги
щодо виселення відповідача з
господарства, яке розташоване по
АДРЕСА_1 та надав пояснення аналогічні
викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував, щодо
задоволення позову з посиланням на те,
що відповідно до державного акту на
право власності на земельну ділянку
Серії ЧВ №094320 від 14.03.2005 року позивач є
власником земельної ділянки яка
розташована за адресою АДРЕСА_1. Вказує,
що оскільки договір дарування був
укладений внаслідок оману зі сторони
позивача то попереднім власником
земельної ділянки, ОСОБА_5 та
відповідачем були подані скарги до
Новоселицького РВ УМВС України в
Чернівецькій області про шахрайські
дії позивача - ОСОБА_3, які
зареєстровані в Єдиному реєстрі
досудових розслідувань за
реєстраційним №0000460 та на даний
час проводиться досудове
розслідування. В своїх запереченнях
вказує, що твердження позивача про те,
що домогосподарство яке побудовано за
адресою АДРЕСА_1 є її власністю також не
відповідає дійсності оскільки вказане
господарство побудоване на кошти
зароблені відповідачем та його
дружиною у період їхнього перебування
на заробітках в Італії з 2002 року по 2013
рік, отже це є спільною власністю
подружжя. Відповідач вважав, що це є
власністю його сім'ї оскільки позивач
переконала його в цьому надавши
побутову книжку про надання послуг
користування електроенергією яка була
виписана на ім'я відповідача та
заявила, що вся технічна документація
відносно житлового будинку та
земельної ділянки також зареєстроване
на нього. В своїх запереченнях вказує,
що на даний час відповідач проживає у
вказаному житловому будинку та
зазначає, що іншого житла у нього не
має. Просив відмовити в задоволенні
позову за необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
письмові матеріали справи вважає, що
позов задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що відповідно до
державного акту на право власності на
земельну ділянку Серії ЧВ №094320 від
14.03.2005 року позивач є власником
земельної ділянки яка розташована за
адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з рішення ВК
Костичанівської сільської ради № 56 від
08.12.2004 року позивачу надано дозвіл на
будівництво індивідуального житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1.

Згідно довідки ВК Костичанівської
сільської ради № 55 від 05.02.2013 року в
господарстві за адресою АДРЕСА_1 ніхто
не проживає та зареєстрованих осіб
немає.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Відповідно до cm. 331 ч. 2 ЦК України -
набуття права власності на
новостворене майно та об'єкти
незавершеного будівництва, право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

На підставі викладеного суд вважає, що
беручи до уваги, що позивачем не
представлено правовстановлюючих
документів в підтвердження права
власності на житловий будинок
розташований за адресою АДРЕСА_1, вона
не може вважатися власником такого, а
тому звернення до суду з позовом про
усунення перешкод в користуванні
власністю відповідно до вимог ст. 391 ЦК
України є безпідставним.

Також не знайшли свого підтвердження
доводи позивача на вчинення
відповідачем перешкод в користуванні
земельною ділянкою, а саме не вказано в
чому полягають такі перешкоди, і не
надано жодних доказів на підтвердження
існування перешкод в користуванні
земельною ділянкою.

На підставі викладеного позовні вимоги
є безпідставними та задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 319, 328, 331, 391 ЦК України,
ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та
приватним нерухомим майном шляхом
виселення з приватного житлового
будинку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана до
Апеляційного суду Чернівецької
області через Новоселицький районний
суд Чернівецької області протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: