Провадження по справі № 2/752/598/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2013 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при
секретарі Ляліній А.О.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
правочину (договору) купівлі-продажу
автомобіля недійсним, -

в с т а н о в и в :

29.07.2013 року позивач ОСОБА_1 звернулася
до Голосіївського районного суду м.
Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання правочину (договору)
купівлі-продажу автомобіля недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що з
09.02.2002 року перебуває в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, проте
наразі шлюб між сторонами розривається
в судовому порядку, також ставиться
питання щодо поділу спільного майна
подружжя.

Позивачу стало відомо, що між
відповідачами було укладено договір
купівлі-продажу автомобіля KIA Rio 1.6 2012
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який було придбано за рахунок
коштів, які належали малолітній дитині
сторін ОСОБА_4 та він є спільним майном
подружжя.

Оскільки на укладення вищезазначеного
договору купівлі-продажу позивач своєї
згоди не надавала, всупереч вимогам ст..
65 СК України, просила вказаний договір
визнати недійсним.

05.03.2014 року позивач подала заяву про
зміну предмету позову, посилаючись на
те, що з документів, які надійшли на
запит суду від УДАІ ГУ МВС України в м.
Києві, вбачається, що підставою для
реєстрації за відповідачем ОСОБА_3
права власності на автомобіль KIA Rio 1.6 2012
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 стала Довідка-рахунок Серія ААВ
№448555, таким чином, безпосередньо
договір купівлі -продажу не укладався.
З огляду на таке, просила суд визнати
недійсним правочин, вчинений
відповідачами, та спрямований на
перехід права власності на автомобіль
KIA Rio 1.6 2012 року випуску від ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, визнати недійсним свідоцтво
про реєстрацію вказаного
транспортного засобу на ім'я ОСОБА_3,
витребувати вказаний автомобіль від
відповідача ОСОБА_3 та передати
позивачу ОСОБА_1.

Позивач надала суду заяву про розгляд
справи за її відсутності та зазначила,
що позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 надав
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності та, одночасно, зазначив, що
проти задоволення позову заперечує в
повному обсязі. Вказав, що позивачем не
доведено того, що при придбанні
вказаного автомобіля вона надавала
свою письмову згоду на це, також
вказаний транспортний засіб було
придбано особисто відповідачем ОСОБА_2
за свої власні кошти, хоча і в період
шлюбу. За таких обставин згода на
укладення договору купівлі-продажу від
позивача не вимагалася, а тому не
потрібна така згода і на відчуження
автомобіля. Зазначив також, що позивач
в своїй заяві від 05.03.2014 року фактично
змінила і предмет, і підстави позову, що
не відповідає нормам процесуального
законодавства. Вказав, наразі в
провадженні суду перебуває цивільна
справа про поділ спільного майна
подружжя, де заявлено вимоги стосовно
вказаного транспортного засобу також,
таким чином, вимога про передачу
автомобіля позивачу є передчасною.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася належним чином,
відповідно до законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вивчивши заперечення на позовну заяву,
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Відповідно до ч.2 вказаної статті,
вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Судом достовірно встановлено, що 09.02.2002
року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом
про шлюб Серія НОМЕР_6 від 09.02.2002 року,
виданим Відділом реєстрації актів
громадянського стану Печерського
районного управління юстиції в м.
Києві, актовий запис №65.

27.07.2012 року між ОСОБА_2 та ТОВ
«Автотрейд-Київ» було укладено Договір
купівлі-продажу автомобіля №1341,
предметом договору є автомобіль KIA Rio
1.6..

Як вбачається з Додатку №2 до Договору
купівлі-продажу автомобіля №1341, 05.09.2012
року автомобіль КІА Rio 1.6 2012 року
випуску, кузов НОМЕР_2, було передано
ОСОБА_2.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_7 , 07.09.2012
року право власності на автомобіль КІА
Rio 1.6 2012 року випуску, кузов НОМЕР_2, було
зареєстровано за ОСОБА_2.

Таким чином, вбачається, що договір про
придбання транспортного засобу, а саме
автомобіля КІА Rio 1.6 2012 року випуску,
кузов НОМЕР_2, було укладено в період,
коли ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в
шлюбі.

Відповідно до ст.. 63 СК України, дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпоряджання майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Згідно ч. 1,2 ст. 65 СК України, дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, за взаємною згодою.
При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового.

Як вбачається з Довідки-рахунку Серія
ААВ №448555 від 30.05.2013 року, виданої
ОСОБА_3, останній продано і видано
автомобіль КІА Rio 1.6 2012 року випуску,
кузов НОМЕР_2, вартістю 50 000,00 грн..

30.05.2013 року ОСОБА_3, на підставі Довідки
рахунку Серія ААВ №448555 звернулася з
Заявою №18658076 до Начальника ВРЕР-5 УДАІ
в м. Києві про реєстрацію транспортного
засобу, придбаного в торгівельній
організації.

Як вбачається результатів пошуку по
Інформаційній Базі УДАІ, які надійшли
від установи на запит суду,
транспортний засіб автомобіль КІА Rio 1.6
2012 року випуску, кузов НОМЕР_2, 30.05.2013
року зареєстровано на праві власності
за ОСОБА_3 та видано Свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_8.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
здійснено правочин, спрямований на
перехід права власності на автомобіль
KIA Rio 1.6 2012 року випуску від ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 за грошову винагороду, тобто
вчинено правочин купівлі-продажу
транспортного засобу.

Як було зазначено судом раніше,
вказаний транспортний засіб, а саме
автомобіль КІА Rio 1.6 2012 року випуску,
кузов НОМЕР_2, має статус спільного
майна подружжя позивача ОСОБА_1 та
відповідача ОСОБА_2, оскільки придбаний
під час перебування сторін у шлюбі.

Посилання представника відповідача
ОСОБА_2 на положення п.3 ч.1 ст. 57 СК
України, щодо того, що вказаний
автомобіль придбано відповідачем за
особисті кошти, а тому він є його
приватною власністю, не підтверджені
жодними належними доказами, а тому не
приймаються до уваги.

Водночас, позивач ОСОБА_1 в
обґрунтування позову зазначає, що
згоди на здійснення правочину,
спрямованого на відчуження автомобіля,
як того вимагають положення ст.. 65 СК
України, не надавала.

Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути, зокрема, визнання
правочину недійсним.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 369 ЦК України
співвласники майна, що є у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній
сумісній власності, здійснюється за
згодою всіх співвласників. У разі
вчинення одним із співвласників
правочину щодо розпорядження спільним
майном вважається, що він вчинений за
згодою всіх співвласників.

Відповідно до ч.4 вказаної статті
правочин щодо розпорядження спільним
майном, вчинений одним із
співвласників, може бути визнаний
судом недійсним за позовом іншого
співвласника у разі відсутності у
співвласника, який вчинив правочин,
необхідних повноважень.

Як встановлено судом та не спростовано
стороною відповідача, позивач ОСОБА_1
своєї згоди на відчуження автомобіля,
який є спільним майном подружжя, не
надавала, таким чином, відповідач
ОСОБА_2 при укладенні правочину щодо
відчуження транспортного засобу діяв
без відповідних на те повноважень.

З огляду на викладене, на підставі
положень ст.. 369 ЦК України, наявні
підстави для визнання правочину,
вчиненого між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 було отримано Свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_8, відповідно до якого за нею
зареєстровано автомобіль KIA Rio 1.6 2012
року.

Згідно з Правилами державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок», затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 року № 1388, реєстрація
транспортних засобів здійснюється на
підставі заяви власника, поданої
особисто, і документів, що посвідчують
його особу, правомірність придбання
транспортного засобу.

Оскільки, під час судового розгляду,
суд дійшов висновку, що правочин, на
підставі якого ОСОБА_3 набула права
власності на вказаний транспортний
засіб, необхідно визнати недійсним,
Свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_8 також
підлягає визнанню недійсним.

Стосовно позовної вимоги про
витребування автомобіля КІА Rio 1.6 2012
року випуску, кузов НОМЕР_2, у
відповідача ОСОБА_3 та передачі його
позивачу ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України,
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

За таких обставин, вбачається, що
автомобіль КІА Rio 1.6 2012 року випуску,
кузов НОМЕР_2, має бути повернуто особі,
яка його відчужила, а саме ОСОБА_2.

Крім того, представником відповідача
ОСОБА_2 було повідомлено суд про те, що
наразі на стадії судового розгляду
знаходиться цивільна справа з спором
між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 стосовно поділу
спільного майна подружжя, зокрема і
вказаного автомобіля також. Таким
чином, оскільки вказане питання наразі
не вирішено, дана позовна вимога є
передчасною та не підлягає
задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заявлені в позові вимоги
підлягають задоволенню частково,
оскільки обставини, на які посилається
позивач, як на підставу своїх вимог,
знайшли підтвердження в ході розгляду
справи, а заперечення сторони
відповідача є необґрунтованими та
недоведеними.

Крім того, на користь позивача, на
підставі положень ст.. 88 ЦПК України,
підлягає стягненню сума сплаченого
судового збору в рівних часках, а саме
по 57,35 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись
ст..ст. 60, 63, 65 СК України, ст. ст. 16, 215, 216,
369 ЦК України, ст. ст. ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88,
208, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання правочину (договору)
купівлі-продажу автомобіля недійсним -
задовольнити частково.

Визнати недійсним правочин (договір)
купівлі- продажу транспортного засобу
автомобіля KIA Rio 1.6 2012 року випуску,
кузов № НОМЕР_2, бежевого кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснений
на підставі Довідки - рахунку серії ААВ
448555від 30 травня 2013 року, виданої на ім'я
ОСОБА_3, за яким ОСОБА_2 здійснив
відчуження вказаного транспортного
засобу на користь ОСОБА_3.

Визнати недійсним Свідоцтво про
реєстрацію автомобіля KIA Rio 1.6 2012 року
випуску, кузов № НОМЕР_2, бежевого
кольору, серія та номер Свідоцтва
НОМЕР_8, виданого 30.05.2013 року у Центрі №5
надання послуг, пов'язаних з
використанням автотранспортних
засобів, підпорядкований управлінню
ДАІ ГУ МВС України в м. Києві на ім'я
ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н.
НОМЕР_3, зареєстрований за адресою
АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, і.п.н.
НОМЕР_4, зареєстрована за адресою
АДРЕСА_2) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_5, і.п.н. НОМЕР_5,
зареєстрована за адресою АДРЕСА_1) в
рівних частках суму сплаченого
судового збору в розмірі 114,70 грн., а
саме по 57 (п'ятдесят сім) гривень 35 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а сторонами, які не
були присутні при проголошенні рішення
суду - протягом десяти днів з дня
отримання його копії до Апеляційного
суду м. Києва через Голосіївський
районний суд м. Києва.

Суддя:
Антонова Н.В.