справа № 208/5727/13-ц
№ провадження 2/208/1952/13
РІШЕННЯ

Іменем
України

10 грудня 2013 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Ричка С.О.

при секретарі - Щербацевич Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Дніпродзержинської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно, треті особи Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Сьома
Дніпропетровська Державна нотаріальна
контора, - -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 року до Заводського
районного суду звернулася позивач
ОСОБА_1 до Територіальної громади в
особі Дніпродзержинської міської ради
з позовною заявою в якій просить
визнати за нею право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування вимог позивач
зазначила, що вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, з 22
листопада 2003 року до 28 листопада 2011
року, коли шлюб було розірвано рішенням
Заводського районного суду, від
спільного життя дітей у подружжя не
має. Перебуваючи у шлюбі з
відповідачем, ми постійно проживали і
були зареєстровані в житловому
приміщенні, розташованому за адресою:
АДРЕСА_1, яке належало ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Ще за життя між
ОСОБА_3 і позивачкою було укладено
договір довічного утримання, який був
посвідчений державним нотаріусом
Другої Дніпродзержинської державної
нотаріальної контори. Як за життя
ОСОБА_3, так і після його смерті,
позивачем були виконані всі умови
договору довічного утримання, тому
вона стала власницею належного йому
нерухомого майна. З 2009 року позивач не
вирішувала питання оформлення права
власності на своє ім'я, у зв'язку з
відсутністю грошових коштів для
реєстрації права власності в органах
державної реєстрації, але у теперішній
час вона бажає зареєструвати за собою
право власності у встановленому
законом порядку, для чого їй необхідно
надати певний пакет документів. Однак,
з 2011 року, коли були припинені шлюбні
відносини між позивачкою та ОСОБА_4,
останній почав чинити мені перешкоди в
проживанні в АДРЕСА_1, посилаючись на
те, що саме він є господарем квартири, а
позивач не має ніякого права в ній
проживати. ОСОБА_4 змінив замки на
вхідних дверях, щоб позивач не могла
потрапити у житлове приміщення, в якому
знаходяться її особисті речі, та
утримує у себе весь пакет документів,
які позивач готувала для оформлення
права власності. З приводу
протиправної поведінки ОСОБА_4 позивач
зверталась до органів міліції, однак її
звернення не дали позитивного
результату, позивач до теперішнього
часу не має доступу у житлове
приміщення, не може забрати необхідні
їй документи на квартиру, чим позбавляє
її можливості зареєструвати право
власності на квартиру на своє ім'я. У
зв'язку з відсутністю у мене документів
на квартиру АДРЕСА_1 і неможливістю
провести оцінку нерухомого майна, вона
вимушена звернутися до суду з цією
заявою.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, але надала до суду заяву в
якій просила позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі, та
розглянути справу без її участі.

Представник відповідача
Територіальної громади в особі
Дніпродзержинської міської ради та
третіх осіб Реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Сьомої
Дніпропетровської Державної
нотаріальної контори у судове
засідання не з'явилися, але надали до
суду заяви в яких відповідач
заперечував проти задоволення
позовних вимог, надав свої заперечення,
які були долучені до матеріалів справи
та представники третіх осіб не
заперечують проти задоволення
позовних вимог, та просили розглянути
справу без їх участі та участі їх
представників.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється на
підставі ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається зі спадкового договору
ВЕХ № 436764 від 11 вересня 2007 року
укладеного між ОСОБА_3 та позивачем,
ОСОБА_1, позивач після смерті ОСОБА_3
набуває право власності на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 30,3 кв.м. та
житловою площею 14,9 кв.м.

Згідно актового запису про смерть № 23
від 05 січні 2010 року, виданого
Заводським відділом реєстрації актів
цивільного стану Дніпродзержинського
міського управління юстиції, ОСОБА_3
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 28
листопада 2011 року позивач та ОСОБА_4,
розірвали шлюб, про що свідчить копія
рішення № 2-1318-11 Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська.

Судом встановлено, що після розлучення
позивач втратила можливість
користуватися своєю власністю та
отримати всі правовстановлюючі
документи на квартиру, яка їй
залишилась після смерті ОСОБА_3,
оскільки колишній чоловік чинить їй
перешкоди в їх отримання.

Відповідно до ст. 748 ЦК України:
«Набувач стає власником майна,
переданого йому за договором довічного
утримання (догляду), відповідно до
статті 334 цього Кодексу».

Згідно зі ст.334ч.4ЦК України: «Права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до
закону».

Суд дослідивши матеріали цивільної
справи вважає вимоги позивача
обґрунтованими, законними та такими що
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки позивач за
відсутністю правовстановлюючих
документів, або їх копій завірених
належним чином не має змоги
зареєструвати право власності на
нерухоме майно, хоча фактично є
власником нерухомого майна.

У відповідності зі ст. 8 ЦК України, якщо
цивільні відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону).

З зв'язку з тим, що Цивільний Кодекс
України, чітко не врегульовує
аналогічне питання, суд прийшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа може звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права ти інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами
захисту цивільних прав та інтересів
може бути визнання права тощо.

Враховуючи те, що позивачка є набувачем
права власності за спадковим договором
ВЕХ № 436764 від 11 вересня 2007 року
укладеного між ОСОБА_3 та нею, суд
вважає за необхідне визнати право
власності за ОСОБА_1, після смерті
ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1, загальною
площею 30,3 кв.м. та житловою площею 14,9
кв.м., з подальшою реєстрацією у
відповідних державних органах.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 8, 16, 334, 748 ЦК України, Закону України
„Про приватизацію державного
житлового фонду" та ст.ст. 10, 60, 209, 212, 214,
215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Дніпродзержинської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно, треті особи Реєстраційна служба
Дніпродзержинського міського
управління юстиції, Сьома
Дніпропетровська Державна нотаріальна
контора - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право
власності в цілому на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 30,3 кв.м. та житловою
площею 14,9 кв.м., яка залишилась після
смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1
року, з подальшою реєстрацією у
відповідних органах державної
реєстрації нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін скарги про апеляційне
оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України з дня його проголошення.

Суддя
Ричка С. О.