У Х В А Л А

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року
Апеляційний суд Донецької області

в складі : головуючого - судді
Лісового О.О.

суддів
Кіянової С.В., Іванової А.П.

при секретарі
Люліній Я.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м.Донецьку цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Будьонівського
районного суду м.Донецька від 29 жовтня
2013 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
треті особи орган опіки та піклування
виконкому Будьонівської районної у
м.Донецьку ради, прокурор
Будьонівського району м.Донецька,
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав та стягнення аліментів на
утримання дитини,

В С
Т А Н О В И В :

Рішенням Будьонівського
районного суду м.Донецька від 29 жовтня
2013 року відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи
орган опіки та піклування виконкому
Будьонівської районної у м.Донецьку
ради, прокурор Будьонівського району
м.Донецька, ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав та стягнення
аліментів на утримання дитини.

В апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати та
задовольнити його вимоги, призначити
піклувальником над ним бабусю ОСОБА_2,
оскільки судом першої інстанції
порушені норми матеріального та
процесуального права, не враховано, що
він не проживає з матір»ю з травня 2013
року і вони не підтримують стосунки,
мати користується його пенсією у
зв»язку із втратою годувальника, не
враховано висновки органу опіки та
піклування та думку прокурора щодо
можливості позбавлення батьківських
прав відповідача.

В апеляційній скарзі третя
особа ОСОБА_2 просить рішення суду
скасувати та задовольнити вимоги
позивача, оскільки судом першої
інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
не враховано, що відповідач не утриує
свою дитину, не надає їй матеріальну
допомогу, не повертає його речі, з
10.05.2013 року позивач прийшов проживати
до неї оскільки мати його до дому не
пустила. Відповідач взагалі не
цікавиться долею дитини.

В судовому засіданні
апеляційного суду позивач підтримав
доводи своєї апеляційної скарги і
апеляційної скарги третьої особи і
просив їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_2
підтримала доводи своєї апеляційної
скарги і апеляційної скарги позивача
та просила їх задовольнити.

Відповідач та представник
заперечувала проти доводів
апеляційних скарг і просила рішення
суду залишити без зміни.

Представник органу опіки та
піклування підтримав доводи
апеляційних скарг і просив їх
задовольнити.

Прокурор заперечував проти
доводів апеляційних скарг і просив
рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши доповідача,
пояснення сторін, перевіривши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу позивача
та третьої особи ОСОБА_2 слід відхилити,
а рішення суду залишити без змін з
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
позбавлення батьківських прав та
стягнення аліментів на утримання
дитини, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач ОСОБА_3 є матір»ю
неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
батько якого помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. З
травня 2013 року позивач проживає окремо
від матері, із своєю бабусею ОСОБА_2 На
засіданні комісії з питань захисту
прав дитини при виконкомі
Будьонівської районної у м.Донецьку
ради 04.06.2013 року було рекомендовано
тимчасове проживання дитини з бабусею
у зв»язку із неприязними стосунками, що
склалися між матір»ю та дитиною.
Позивачем не доведено, що відповідач
ухиляється від виконання батьківських
обов»язків. Факт неприязних стосунків
між сторонами, невідвідування
відповідачем батьківських зборів не є
підставою для позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав. Численні звернення
до правоохороних органів з боку
позивача щодо приниження та
притягнення його до тяжкої фізичної
праці не підтверджено жодними
доказами. Висновок органу опіки та
піклування щодо доцільності
позбавлення батьківських прав
відповідача оцінено судом критично,
оскільки це є крайним заходом впливу на
батьків, крім того, саме органом опіки
та піклування рекомендовано розділене
проживання сторін. Перехідний вік
позивача, коли він загострено сприймає
критику на свою адресу, залучення його
до праці та обмеження у дозвіллі, не є
достатньою підставою для позбавлення
матері батьківських прав. Підстав для
стягнення аліментів на утримання
позивача не має, оскільки такі вимоги є
похідними від вимог про позбавлення
батьківських прав.

При таких обставинах, суд
першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про
безпідставність вимог позивача.

Так, відповідно до ст.165 СК
України право на звернення до суду з
позовом про позбавлення батьківських
прав мають один з батьків, опікун,
піклувальник, особа, в сім'ї якої
проживає дитина, заклад охорони
здоров'я, навчальний або інший дитячий
заклад, в якому вона перебуває, орган
опіки та піклування, прокурор, а також
сама дитина, яка досягла чотирнадцяти
років.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК
України мати, батько можуть бути
позбавлені судом батьківських прав,
якщо вона, він ухиляються від виконання
своїх обов'язків по вихованню

дитини.

Відповідно до п.16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
30.03.2007 року №3 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» особи можуть бути
позбавлені батьківських прав лише щодо
дитини, яка не досягла вісімнадцяти
років, і тільки з підстав, передбачених
ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

З матеріалів справи
вбачається, що відповідач ОСОБА_3 є
матір»ю неповнолітньої дитини ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батько якого помер
ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.16-17).

Відповідач ОСОБА_3 з сином
ОСОБА_1 до травня 2013 року проживала в
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 (а.с.52-53).

За місцем роботи відповідач
ОСОБА_3 характеризується задовільно, її
середньомісячна заробітна плата
складає 2 555,81 грн., на обліку у нарколога
вона не перебуває (а.с.54-57, 63-64).

Ознак злочину в діях
відповідача ОСОБА_3 та її співмешканця
ОСОБА_4 відносно неповнолітнього
ОСОБА_1 не встановлено правоохоронними
органами (а.с.4-8).

Актом обстеження умов
проживання неповнолітнього ОСОБА_1 в
будинку АДРЕСА_2, який належить його
бабусі ОСОБА_2, встановлено, що для
дитини є всі необхідні умови для
виховання та розвитку. Але, ОСОБА_1 не
бажає проживати з матір»ю (а.с.13).

Висновком Будьонівської
районної у м.Донецьку ради від 09.10.2013
року визнано доцільним позбавити
батьківських прав ОСОБА_3 відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки дитина та мати не
проживають сумісно, не спілкуються,
мати не виконує своїх батьківських
обов»язків.

Проте, ухилення від виконання
батьківських обов»язків передбачає
систематичне невиконання обов»язку
турбуватися про дитину та наявність
вини батьків належить до обов»язкових
умов позбавлення батьківських прав.

Позивачем не надано жодних
беззаперечливих доказів ухилення
відповідача ОСОБА_3 від виконання
батьківських обов»язків відносно
нього. Судом не встановлено винної
поведінки відповідача, свідомого
нехтування нею своїх батьківських
обов»язків.

В судовому засіданні
апеляційного суду сторонни
підтвердили, що з часу проживання
неповнолітнього ОСОБА_1 із бабусею
ОСОБА_2, він особисто отримує пенсію по
втраті годувальника, з матір»ю не
спілкується і не бажає до неї
повертатися.

Судом першої інстанції
враховано, що позбавлення батьківських
прав є крайньою мірою впливу, а тому
застосовуються лише після повного,
об»єктивного та всестронього
з»ясування обставин справи. Судом
першої інстанції обгрунтовано дано
критичну оцінку висновку органу опіки
та піклування, оскільки він складений
без врахування зазначених вимог
закону.

За таких обставин, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про відмову позивачу у задоволенні
позову.

Доводи апеляційних скарг
позивача та третьої особи не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК
України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1,
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Будьонівського
районного суду м.Донецька від 29 жовтня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді :