Справа № 686/1371/13- ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2013

Хмельницький міськрайонний суд в
складі :

судді Заворотної О.Л.,

при секретареві Оніщуку В.В., Шкляруку
М.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Хмельницький
цивільну справу за позовом ОСОБА_4, з
участю третьої особи ОСОБА_5 до
Хмельницької міської ради, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, за участю третьої особи
Управління Держземагенства у
Хмельницькому районі про скасування
рішення, визнання недійсним державного
акту на право власності на землю,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу -

встановив :

Позивач звернулась до суду з вказаним
позовом до Хмельницької міської ради
(далі - відповідач 1), ОСОБА_6 (далі
відповідач 2), ОСОБА_7 (далі відповідач 3),
за участю третьої особи Управління
Держземагенства у Хмельницькому
районі про скасування рішення,
визнання недійсним державного акту на
право власності на землю, визнання
недійсним договору купівлі-продажу, в
обґрунтування якого вказала, що 30
листопада 1993 року вона на підставі
договору дарування набула право
власності на квартиру АДРЕСА_1. Проте
позивач не може приватизувати земельну
ділянку для обслуговування будинку,
оскільки 10.11.1994 року рішенням виконкому
Хмельницької міської ради №113 власнику
квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6 для
обслуговування її квартири у приватну
власність передана земельна ділянка
площею 0,028га, а 25.11.1994 року на підставі
цього рішення ОСОБА_6 був виданий
Державний акт на право приватної
власності на землю, зареєстрований у
Книзі записів державних актів за №02199.
В подальшому 20.11.1998 року ОСОБА_6 продала
свою земельну ділянку ОСОБА_7 і 08.10.2003
року на підставі договору
купівлі-продажу ОСОБА_7 виданий
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку серії ХМ
№019111. Частина земельної ділянки яка
перебуває у власності відповідача 3
накладається на частину домоволодіння
яка перебуває у власності позивача.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просить їх задовольнити.

Представник третьої особи на стороні
позивача в судовому засіданні позов
підтримала та просить задоволити в
повному обсязі.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні позов визнала, не заперечує
проти скасування рішення та визнання
недійсним актів та договору.

Відповідач 2 в судове засідання не
з'явився, про день та час слухання
справи повідомлена в установленому
законом порядку, причини неявки суду
невідомі.

Відповідач 3 в судове засіданні не
з'явився, про день та час слухання
справи повідомлена в установленому
законом порядку, причини неявки суду
невідомі.

Представник третьої особи на стороні
відповідачів в судове засідання не
з'явився, про день та час слухання
справи повідомлений в установленому
законом порядку, подав до суду письмову
заяву, в якій просить справу слухати за
відсутності представника, при
вирішенні спору покладається на думку
суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Відповідно до договору дарування від
30.11.1993р. ОСОБА_4 належить квартира
АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення виконкому
Хмельницької міської ради від 10.11.1994р.
№ 113 відповідачу-2 для обслуговування
житлового будинку передано в приватну
власність земельну ділянку АДРЕСА_2
площею 0,028га.

На підставі вказаного рішення 25.11.1994
року відповідачу-2 виданий державний
акт про право приватної власності на
землю серія ХМ № 02199, на земельну
ділянку площею 0,028га, яка розташована
на території Хмельницької міської
ради, АДРЕСА_2, зареєстрований в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за ХМ№02199.

Відповідно до договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 22.11.1998 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Хмельницького міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрованого в
реєстрі за № 4753, відповідач-2 продала, а
відповідач-3 купила земельну ділянку,
площею 0,028га, надану для обслуговування
житлового будинку, розташовану на
території Хмельницької міської ради по
АДРЕСА_2.

На підставі вказаного договору
купівлі-продажу відповідачу-3 надано
державний акт про право власності на
земельну ділянку площею 0,028га,
розташовану АДРЕСА_2, який
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на змелю за № 8955.

Відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 46/13
від 24.10.2013р. встановлено накладення
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2,
що належить відповідачу-3 на
домоволодіння позивача за адресою
АДРЕСА_1. При цьому встановлено що площе
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в межах її
фактичних границь становить 0,0676га.

Згідно ст. 30 ЗК України в редакції 1990
року та пп. ґ) п. 18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №7 від 16.04.2004
року «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», при переході права
власності на будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 1 січня 2002 року, до набувача від
відчужувача переходить належне йому
право власності або право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані будівлі та споруди.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.
3 ЦПК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних прав, свобод чи
інтересів у спосіб, передбачений
законом або договором.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами
аукціону.

Статтею 126 цього Кодексу передбачено,
що право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

Відповідно до ч.10 ст.59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Згідно з положеннями ст. 152 ч.2, ч.3 ЗК
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Захист прав на земельні ділянки
здійснюється шляхом: а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; в) визнання угоди
недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України, у
разі видання органом виконавчої влади
або органом місцевого самоврядування
акта, яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Суд визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади або
органом місцевого самоврядування, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси. (ст. 21 ЦК України)

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до ст. 131 ЗК України
громадяни мають право набути у
власність земельні ділянки на підставі
угод, укладення яких здійснюється
відповідно до Цивільного кодексу
України з урахуванням вимог цього
Кодексу.

Захист цивільних прав це передбачені
законом або договором способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.
Одним із способів захисту цивільних
прав є визнання правочину недійсним.

Згідно з вимогами ст. 210 ЗК України
угоди, укладені із порушенням
встановленого законом порядку
купівлі-продажу, ренти, дарування,
застави, обміну земельних ділянок,
визнаються недійсними за рішенням
суду.

Невідповідність угод із земельними
ділянками вимогам закону може
виражатися у різних порушеннях,
зокрема, в недотриманні процедури
переходу прав (вилучення, викуп,
передача у власність, оформлення права
власності тощо).

За положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 215, ч.ч. 1-2 ст. 216
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1
- 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). Недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Відповідно до ст. ст. 215 та 216 ЦК України,
Пункту 5 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» № 9 від 6
листопада 2009 року вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності може бути заявлена як
однією зі сторін правочину, так і іншою
заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1, і
відповідно до позивача відповідно
перейшло право користування земельною
ділянкою, наданої для обслуговування
будівлі, проте вона не може
приватизувати землю, оскільки її
частина є приватною власністю ОСОБА_7
згідно державного акту.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про визнання незаконним та
скасування рішення виконкому
Хмельницької міської ради від 10
листопада 1994р. № 113 про передачу у
приватну власність ОСОБА_6 земельної
ділянки площею 0,028га АДРЕСА_2 для
ведення особистого підсобного
господарства та обслуговування
індивідуального житлового будинку,
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю,
виданий 25.11.1994р. на ім'я ОСОБА_6 для
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_2, площею 0,028га, зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № ХМ
02199 та договору купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,028 га в
АДРЕСА_2, укладеного між ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, посвідченого приватним
нотаріусом Хмельницького міського
нотаріального округу ОСОБА_8 та
зареєстрованого в реєстрі за № 4753 від
20.11.1998р.підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на
користь позивача з відповідача-2 та
відповідача-3належить стягнути
понесені судові витрати в сумі
2914,70грн. (2800грн. вартість судової
експертизи та 114,70грн. судового збору).

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 179, 212, 215 ЦПК
України, ст. ст. 15, 16, 21, 203, 215, 216, 391 ЦК
України, ст. 30 ЗК України (в редакції 1990
року), ст. ст. 3, 116, 126, 131, 152, 155, 210 ЗК
України, Законом України «Про місцеве
самоврядування», Постановою Пленуму
ВСУ від 16 квітня 2004 року N 7 «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними» № 9
від 6 листопада 2009 року, суд -

вирішив :

Позов ОСОБА_4, з участю третьої особи
ОСОБА_5 до Хмельницької міської ради,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, за участю третьої особи
Управління Держземагенства у
Хмельницькому районі про скасування
рішення, визнання недійсним державного
акту на право власності на землю,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу - задоволити.

Скасувати рішення виконкому
Хмельницької міської ради від 10
листопада 1994р. № 113 про передачу у
приватну власність ОСОБА_6 земельної
ділянки площею 0,028га АДРЕСА_2 для
ведення особистого підсобного
господарства та обслуговування
індивідуального житлового будинку.

Визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю,
виданий 25.11.1994р. на ім'я ОСОБА_6 для
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_2, площею 0,028га, зареєстрований в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № ХМ
02199.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки в
АДРЕСА_2, укладеного між ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 № 4753 від 20.11.1998р.

Визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю
площею 0.028га у м. хмельницькому АДРЕСА_2
серія ХМ № 019111, виданий ОСОБА_7,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів за № 3955 від 08.10.2003р.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_6 судові витрати в 2914,70грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Хмельницької області протягом десяти
днів з дня його проголошення через
Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення набуває законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: