Головуючий в I інстанції Карпенко О.М.
суддя доповідач Безрученко Ю.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2013 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової
Н.С.

суддів Безрученко Ю.О.,
Могутової Н.Г.

при секретарі Бакунець Я.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на
ухвалу Краматорського міського суду
від 30 жовтня 2013 року по цивільній
справі за заявою про видачу судового
наказу за вимогою Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію, трьох процентів річних,
судового збору з ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
звернулось до суду із заявою про видачу
судового наказу про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію, трьох процентів річних,
судового збору з ОСОБА_1 Свої вимоги
обґрунтувало тим, що заявник здійснює
постачання електричної енергії
боржнику, за адресою: АДРЕСА_1. У неї
перед ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго»
виникла заборгованість за поставлену
електричну енергію в сумі 353,76 грн.
Заявник просив видати судовий наказ
про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості
за поставлену електричну енергію в
сумі 353,76 грн., трьох відсотків річних в
сумі 23,99 грн., суми індексу інфляції за
весь час прострочення у розмірі 20,25 грн.
та судового збору в сумі 114,70 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду
від 30 жовтня 2013 року відмовлено у
прийнятті заяви ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» про стягнення
заборгованості за спожиту електричну
енергію в сумі 353,76 грн., трьох відсотків
річних в сумі 23,99 грн., суми індексу
інфляції за весь час прострочення у
розмірі 20,25 грн. судового збору в сумі
114,70 грн. з ОСОБА_1

Не погодившись з такою ухвалою ПАТ
«ДТЕК Донецькобленерго» подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду та передати
справу для подальшого розгляду заяви
про видачу судового наказу. В
обґрунтування скарги зазначає, що
період заборгованості вказано в
додатку, який є невід'ємною частиною
заяви про видачу судового наказу.
Необґрунтованим є посилання суду на
норми п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України.
Повернути заяву про видачу судового
наказу, суд може у разі, якщо заявник у
встановлений судом строк не усунув
недоліки заяви про видачу судового
наказу. Проте ухвали про залишення
заяви про видачу судового наказу без
руху судом постановлено не було.

В засіданні апеляційного суду
представник ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго» Чмірьова Л.С., діюча
за довіреністю (а.с. 31), доводи
апеляційної скарги підтримала просила
скаргу задовольнити.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1
не з'явилась, про час і місце розгляду
справи повідомлялась належним чином
листом і судовою повісткою (а.с.30), що не
перешкоджає розгляду справи
відповідно до ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, виходив з того, що між сторонами
виник спір про право.

Проте таких висновків суд дійшов із
порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо: заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
телекомунікаційних послуг, послуг
телебачення та радіомовлення з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих
заявником на суму заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що до
Краматорського міського суду надійшла
заява ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про
стягнення заборгованості за спожиту
електричну енергію, трьох відсотків
річних та судового з бору з ОСОБА_1
(а.с.9).

Наявність спору про право (п. 2 ч. 3 ст. 100
ЦПК), яке є підставою для відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу, вирішується суддею у кожному
конкретному випадку, виходячи із
характеру та обґрунтованості
заявленої матеріально-правової вимоги
і документів, доданих до заяви.
Наявність спору можна встановити
відсутністю документів, що
підтверджують наявність суб'єктивного
права у заявника; документів, що
підтверджують порушення суб'єктивного
права або документів, що підтверджують
виникнення права вимоги. Крім того,
мають ураховуватися обставини, якщо із
доданих документів вбачається, що
боржник заперечує, не визнає або
оспорює свій обов'язок перед заявником
(кредитором); із доданих документів
вбачається пропуск позовної давності.
Така вимога може бути вирішена лише у
позовному провадженні (ч. 3 ст. 267 ЦК
України). Разом із тим лише той факт, що
договірні зобов'язання (наприклад, у
частині оплати заборгованості
телекомунікаційних послуг чи послуг
телебачення і радіомовлення) не
виконуються, без обґрунтування причин,
не вважається наявністю спору про
право.

Заява про видачу судового наказу за
формою і змістом повинна відповідати
вимогам статті 98 ЦПК, а в разі
неналежного оформлення заяви чи
несплати судового збору
застосовуються положення статті 121
цього Кодексу.

Отже, відмовляючи в прийнятті заяви про
видачу судового наказу, суд першої
інстанції виходив з того, що заявник
просить про стягнення заборгованості
«станом на теперішній час», що є
незрозумілим, який час мається на увазі
- час підписання заяви, подання її до
суду, розгляду справи судом. Заявнику
слід вказувати не станом на який час, а
саме за який період утворилась
заборгованість, про стягнення якої він
просить. Крім того, з довідки про
споживання за період з 04 квітня 2011 року
по 01 серпня 2013 року в розрахунку
заборгованості мається стовпчик
«залишок грн.», але не зрозуміло чи це є
залишок з переплачених коштів, чи
залишок боргу, не вказано які саме
тарифи було застосовано до боржника.

Питання застосування норм цивільного
процесуального законодавства, що
регулює наказне провадження, значною
мірою висвітлено у постанові пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 грудня 2011 року N 14 "Про
практику розгляду судами заяв у
порядку наказного провадження" (далі -
Постанова), якою роз'яснено питання
застосування розділу II Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України).

Так, пунктом 13 Постанови визначено,
якщо заявлено вимогу про стягнення
заборгованості за надані
житлово-комунальні, телекомунікаційні
послуги, послуги телебачення та
радіомовлення (пункт 3 частини першої
статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути
видано за наявності відповідних
договорів про надання таких послуг,
інших письмових доказів, що
підтверджують фактичне надання та
отримання таких послуг. Крім того,
заявник має обґрунтувати свої вимоги
та додати документи, що вказують на
правильність і безспірність
розрахунків, а також застосування
тарифів на відповідні послуги.

У цьому випадку може бути видано
судовий наказ про стягнення не лише
суми заборгованості, але й про
стягнення індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих на суму
заборгованості. Для їх стягнення суду
має бути додано документи, що чітко
підтверджують їх розрахунок (у тому
числі й розрахунок щомісячних
нарахувань), при цьому визначений
розмір не потребує додаткової оцінки
та дослідження у сукупності з іншими
доказами.

А пунктом 10 Постанови передбачено, що
за відсутності підстав для залишення
заяви про видачу судового наказу без
руху, повернення заяви чи відмови у
прийнятті заяви суддя у строк,
визначений частиною сьомою статті 100
ЦПК, постановляє ухвалу про відкриття
наказного провадження та у триденний
строк із моменту її постановлення
видає судовий наказ по суті заявлених
вимог (частина перша статті 102 ЦПК).

Однак, суд при відмові у прийнятті
заяви про видачу судового наказу не
врахував вищевказані правові норми та
не залишив заяву про видачу наказу без
руху.

Оскільки допущені судом порушення норм
процесуального права призвели до
неправильного вирішення справи, ухвала
суду першої інстанцій не може
залишатися в силі й підлягає
скасуванню з підстав, передбачених ч.3.
ст. 312 ЦПК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає необхідним задовольнити
апеляційну скаргу, а ухвалу суду
скасувати і передати питання на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312- 315 ЦПК України,
Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
Донецькобленерго» задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду
від 30 жовтня 2013 року скасувати і
передати питання на новий розгляд до
того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді: