АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/997/13 Головуючий 1 інстанції
Справа № 2001/348/2012 Стригуненко В.М.
Категорія: право власності Доповідач: Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарях - Гуренко М.О., Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 17 грудня 2012 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1|2 частину майна, набутого під час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1|2 частину майна, набутого під час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала, що вона є спадкоємцем померлого у січні 2012р. ОСОБА_4, з яким вона на час набуття спірного майна, житлового будинку в м. Балаклія та автомобіля Форд, постійно проживала однією сім'єю без шлюбу. У 2002 році вона перебувала на заробітках в м. Новий Уренгой Російської Федерації, де у 2005 році познайомилася із перебуваючим також на заробітках ОСОБА_4 На той час останній був вдівцем, а з лютого 2006 року вони стали постійно проживати разом, однією сім'єю, як чоловік та жінка, вести спільне господарство, спільний бюджет тощо. Декілька разів разом у відпустки приїздили в м. Балаклія Харківської області, де проживали у її власній квартирі. Після виходу ОСОБА_4 на пенсію, вирішили переїхати на постійне місце проживання в Україну та жити в м. Балаклія Харківської області, планували зареєструвати шлюб. За спільні кошти, для потреб сім'ї придбали спірний автомобіль марки FORD GALAXY TDI реєстраційний НОМЕР_1, 1999 року випуску та житловий будинок АДРЕСА_1 на спільні, оформивши це майно на ОСОБА_4, як громадянина РФ. З липня 2011 року ОСОБА_4 захворів, перебував на стаціонарному лікуванні, був прооперований, вона його доглядала до листопада 2011 року. 13.01.2012 року дізналась про смерть ОСОБА_4 А у січні 2012 року їй зателефонував відповідач ОСОБА_2 з вимогою звільнити будинок АДРЕСА_1 на підставі того, що він є спадкоємцем.

Тому, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля FORD GALAXY TDI реєстраційний НОМЕР_1, як набутих під час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без шлюбу.

У судовому засіданні ОСОБА_2 позов не визнав, вказував, що він є племінником померлого ОСОБА_4 та зазначив, що спірний будинок придбаний тільки за кошти його дядька брата його матері - ОСОБА_4, а доглядала останнього його мати-сестра померлого, тому ОСОБА_3 не має право на спірне майно. ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 довіреністю на продаж спірного будинку, склав на нього заповіт, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4,він його поховав у м. Крамоторськ, Славянського району, Донецької обл. та прийняв спадщину звернувшись до нотаріальної контори..

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 17 грудня 2012 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1|2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь держави 249,67 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції ухваленням нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з доведеності факту проживання однією родиною сторін без шлюбу, тому майно, придбане за час спільного проживання, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тобто спірний будинок придбаний ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період їх спільного проживання однією сім'єю, що є підставою для визнання за позивачкою права власності на 1|2 частину вищевказаного будинку

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, за реєстрований у державному органі реєстрації ак тів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є під ставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків по дружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не пе ребувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спіль ного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жін ки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширю ються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходи ти з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені від носини, які притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебува ють у фактичних шлюбних відносинах, для вирі шення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 належав на праві власності за договором купівлі-продажу від 24.04.2009 року ОСОБА_4, а також спірний автомобіль марки FORD GALAXY TDI реєстраційний НОМЕР_1, 1999 року випуску (а.с.8, 125 т.1).

При укладені договору купівлі - продажу 24.04.2009 року, ОСОБА_4 у письмовій заяві доведено до відома приватного нотаріуса, про те що на теперішній часу зареєстрованому шлюбі або цивільних шлюбних відносинах не перебуває. Ця зава ОСОБА_4 засвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_5(т.1 а.с.126).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.156 т.1). Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом 23.12.2011 року, ОСОБА_4 заповів належний йому на праві особистої власності житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1, а також належний йому легковий автомобіль марки FORD GALAXY TDI реєстраційний НОМЕР_1, 1999 року випуску ОСОБА_2 (а.с.57 т.1).

05 червня 2012 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом (а.с.85 т.1).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1|2 частину майна, на підставі того, що спірне майно набуте під час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без шлюбу, тобто нею зі ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2 т.1).

Проте, відповідно до чинного законодавства такі вимоги позивачки є передчасними, оскільки визнати право власності на частину майна, набутого під час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без шлюбу неможливо без встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без шлюбу.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про визнання права власності на 1|2 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 є передчасними та необґрунтованими, оскільки відповідно до ч.2 ст. 21 СК України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не завжди є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Тому висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах, і що на ці правовідносини поширюється дія ст. 74 СК, є помилковим навіть за наявності спільної часткової власності, листування, відвідин одне одного тощо.

Судова колегія вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції до виниклих правовідносин між сторонами, а також про те, що правила ст. 74 СК України щодо визнання права власності на спільно придбане майно у період сумісного проживання осіб, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах, оскільки такі правила поширюються на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що відповідно державного реєстру актів цивільного стану громадян наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції у Хмельницькій області та довідки цього відділу від 23.10.2012 року в актовому записі про шлюб №53 від 08.листопада 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відсутня відмітка про розірвання шлюбу(т.1а.с.194,196,197)

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з позовом в суд позивачка мала надати суду належні та допустимі докази, які достовірно свідчать про наявність письмово укладених договірних про створення спільного майна в період фактично існуючих шлюбних стосунків між сторонами.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 не надала суду доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме письмової належно засвідченої угоди про створення спільної сумісної власності та не підтвердила факт усталених стосунків притаманних подружжю, тобто не звернулася до суду з позовом саме про визнання факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, спільного побуту та спільного ведення господарства(т.1 а.с.6).

Тому судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги позивачки вийшов за межі заявлених нею вимоги.

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що центральною ознакою проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, як однієї із форм організації сімейного життя осіб протилежної статі, є наявність взаємних прав та обов'язків, спільність побуту, а також систематичне ведення ними спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку що підстави у ОСОБА_3, яка відповідно до Сімейного Кодексу України мала б право на частку у спільному майні набутого у період проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу щодо спірного будинку, відсутні.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами закону.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 309 ЦПК України є підставою для його скасування з відмовою у задоволені ОСОБА_3 у задоволені позовних вимог .

Керуючись ст.ст.303,304,п.2ч.1ст.307,ст.ст.309,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 17 грудня 2012 року - скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1|2 частину майна, набутого під час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім'єю без шлюбу - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: