Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

29.08.2013 р. Борівський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого
Гуляєва Г. М.

при секретарі
Євтіхієвій С.В.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в с м т. Борова цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про визнання права власності на ?
частину квартири

В С Т А
Н О В И В :

01.08.2013 року позивачка звернулася
до суду з позовом в якому вказала, що
вона перебувала в зареєстрованому
шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_3 з
24 червня 1988 р. по 2 вересня 1999 р.

20 січня 1997 р. сторони отримали ордер
на ізольовану 3-х кімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, та почали жити в цій
квартирі разом з сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані в цій
квартирі вони до теперішнього часу.

Вищевказану кватиру сторони
отримали в будинку, який побудований на
дольовій участі організацій та установ
Борівської селищної ради. В той час
відповідач працював в "Агропромбанку" і
отримав під цю квартиру позику на 7462
грн., яку вони сумісно сплачували на
протязі тривалого часу.

2 вересня 1999 р. шлюб між сторонами
було розірвано. Восени 1999 р. відповідач
був засуджений до позбавлення волі.
Позивачка з сином ОСОБА_4 залишилася в
квартирі і тільки тому, що син був
неповнолітнім, квартира не була
конфіскована.

Квартира в свій час була
оформлена на відповідача і свідоцтво
на право власності на цю кватиру було
видано йому.

Позивачка вказує, що квартира є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, тобто її та
відповідача ОСОБА_3

На даний час позивачці стало відомо,
що відповідач має намір продати
квартиру. Вона із сином ОСОБА_4 зараз
проживає у її матері, оскільки вона
хвора і потребує їхньої турботи, але
зареєстровані у вищевказаній квартирі
і там же знаходиться їхнє майно.
Відповідач до липня 2013 р. мешкав в
будинку своєї матері, але вона була
змушена звернутися до суду з проханням
виселити його від неї.

При таких обставинах позивачка
змушена звернутися до суду з цією
заявою, тому що вона із сином може
залишитися без житла.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2 підтвердила вищевикладене та
підтримала позовні вимоги про визнання
права власності за нею 1/2 частини
квартири, яка розташована в АДРЕСА_1;
також просила стягнути з відповідача
на її користь судовий збір в сумі 469 грн.
60 коп. та витрати по сплаті за послуги
адвоката в сумі 2 000 грн. 00 коп.

Відповідач в судовому засіданні
позов визнав частково - у частині
поділу квартири, у стягненні судових
витрат просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи
вважає, що вимоги позивачки підлягають
частковому задоволенню, оскільки
згідно ст.60 СК України: "Майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу)".

Відповідно до ст.70 СК України : "У
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності, частки
майна чоловіка та дружини є рівними".

В суді встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 24.06.1988 р., що
підтверджується копією свідоцтва про
укладення шлюбу (а.с.9).

Згідно копій свідоцтва про народження
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 мають одну дитину:
ОСОБА_4, 1988 р.н. (а.с.10).

Шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було розірвано
02 вересня 1999 р. (а.с.11).

ОСОБА_2 і ОСОБА_4 зареєстровані за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
копією будинкової книги (а.с.12-16).

Відповідно до копії ордеру на жиле
помешкання №170 ОСОБА_3 надано право на
заняття жилого помешкання -
ізольованої квартири за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відповідно до копії технічного
паспорту на АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 (а.с.18).

Згідно копії свідоцтва про право
особистої власності на квартиру від
07.04.1997 р., квартира, яка розташована в
АДРЕСА_1, дійсно належить на праві
приватної власності ОСОБА_3 (а.с.19-21).

Відповідно до копії рішення №7 від
14.01.1997 р. виконавчого комітету
Борівської селищної Ради народних
депутатів про виділення житла
громадянам, побудованого на дольовій
участі організацій та установ селищної
Ради, виділено житло ОСОБА_3 за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.22-23).

Право особистої власності на
кв.АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_3, що
підтверджується копією рішення №44 від
11 березня 1997 р. виконавчого комітету
Борівської селищної Ради народних
депутатів про визнання права особистої
власності громадян - мешканців
селищної ради (а.с.24-30).

Ринкова вартість трикімнатної
квартири за адресою: АДРЕСА_1, становить
93 800 грн., що підтверджується висновком
до звіту про вартість квартири (а.с.32).

Таким чином, в суді безспірно
встановлено, що квартира АДРЕСА_1
являється спільною сумісною власністю
ОСОБА_2 і ОСОБА_3, відповідно ОСОБА_2 має
право на визнання за нею права
власності на ? частину вищевказаної
квартири.

Судові витрати підлягають стягненню
частково у сумі 469 грн. 00 коп. судового
збору і 500 грн. - витрати на складання
позову до суду, оскільки вони
підтверджені документально

Витрати на правову допомогу в сумі 1500
грн. позивачкою не обґрунтовані -
відсутня калькуляція-розрахунок
витрат на вказану суму.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, на
підставі ст.ст.57.60.69-72 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності на 1/2 частину
квартири задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Іншу 1/2
частину зазначеної квартири залишити у
власності ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 469
грн. судового збору та 500 грн. за надання
правової допомоги. У іншій частині
позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Борівський районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Головуючий
Гуляєва Г. М.