Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2013 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючої судді - Середи І.В.

при секретарі - Семко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про визнання договору купівлі-продажу
нерухомого майна дійсним та визнання
права власності у порядку спадкування
за законом,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, про визнання договору
купівлі-продажу квартири №1767 від 05.11.1996
р. дійсним, визнання права власності в
порядку спадкування за законом на
квартиру АДРЕСА_1 після смерті матері
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. В ході
розгляду справи до участі залучено
співвідповідача - ОСОБА_6

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 05.11.1996 р. між ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діяла
від свого імені та від імені
неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
однієї сторони, та ОСОБА_7, було
укладено на товарній біржі «Центральна
Одеська біржа» договір купівлі-продажу
АДРЕСА_1. Квартира зареєстрована на ім'я
ОСОБА_7, договір укладений у письмовій
формі, нотаріально не посвідчувався, на
вимогу продавців був оформлений на
товарній біржі «Центральна Одеська
біржа». Сторони за договором
домовились відносно усіх суттєвих умов
правочину, продавці та покупці
повністю виконали всі умови договору.
Покупець ОСОБА_7 розрахувалася з
продавцями, прийняла квартиру у
власність, зареєструвалася за
вищевказаною адресою, постійно мешкала
у цій квартирі та сплачувала
комунальні платежі. Продавці отримали
гроші та звільнили квартиру. Продаж
квартири за вищевказаним біржовим
договором купівлі-продажу сторонами
було вчинено за 3500 грн., які були
отримані продавцями до підписання ними
цього договору. Нотаріально договір
сторони не оформляли, так як працівники
біржі запевнили в тому, що біржові
договори купівлі-продажу не підлягають
подальшому нотаріальному посвідченню,
про що також зазначено в його тексті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_7 померла.
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 являються
спадкоємцями першої черги як донька та
син померлої. ОСОБА_1 фактично прийняла
спадщину, так як вступила в управління
та володіння спадковим майном, була
зареєстрована в зазначеній квартирі,
але через скрутне матеріальне
становище не зверталась до
нотаріальної контори для отримання
свідоцтва про право на спадщину.

Сторони, повідомлені належним
чином, в судове засідання не з'явились,
з заявами про відкладення розгляду
справи не звертались. В матеріалах
справи є заява представника позивачки
про підтримання позовних вимог та
слухання справи у їх відсутність.
Відповідач ОСОБА_6 надав заяву про
визнання позовних вимог в повному
обсязі, в якій просив розглядати справу
у його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Як видно з представлених матеріалів,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1, про що
міським ЗАГС м. Одеса зроблено
відповідний актовий запис № 47 (а.с.5).
Її батьками зазначено: ОСОБА_9 та
ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про народження,
виданого 08.10.1971 р., Райбюро ЗАГС
Київського району м. Одеси, ІНФОРМАЦІЯ_3
р. народився ОСОБА_6, батьками якого є
ОСОБА_9 та ОСОБА_7.

13 вересня 1986 р. ОСОБА_1 одружилася з
ОСОБА_10, про що відділом ЗАГСу
Київського РВК м. Одеси зроблено запис
за №1094. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1
змінила прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.38).

Відповідно до договору
купівлі-продажу № 1767 від 05.11.1996 року
ОСОБА_7 придбала у ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка
діяла від свого імені та від імені
неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5,
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 31,0 кв.м, житловою
площею 16,7 кв.м, договір укладений у
письмовій формі, нотаріально не
посвідчувався, був оформлений на
товарній біржі «Центральна Одеська
біржа» та зареєстрований в КП «ОМБТІ та
РОН» 25.12.1996 року під №335 стр.92 в кн. 203
пр.

Сторони за договором домовились
відносно усіх суттєвих умов правочину,
продавці та покупець повністю
виконали всі умови договору. Покупець
ОСОБА_7 розрахувалася з продавцями,
прийняла квартиру у власність,
зареєструвалася за вищевказаною
адресою, постійно мешкала у цій
квартирі та сплачувала комунальні
платежі. Продавці отримали гроші та
звільнили квартиру. Продаж квартири за
вищевказаним біржовим договором
купівлі-продажу сторонами було вчинено
за 3500 грн., які були отримані продавцями
до його підписання.

В подальшому будь-яких спорів
з приводу договору купівлі-продажу
нерухомого майна №1767 від 05.11.1996 року
між продавцями та покупцем не
виникало.

Враховуючи дату укладення
угоди, до виниклих правовідносин
застосовуються норми Цивільного
Кодексу Української УРСР в редакції 1963
року.

Як визначено нормами ст.224 ЦК
Української УРСР за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України
«Про власність», який був чинним на час
виниклих правовідносин, громадянин
набуває право власності на майно
одержане внаслідок укладення угод не
заборонених законом.

Яких-небудь суперечок між сторонами
договору судом не встановлено,
протизаконних умов угода не містить та
не порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб. Однак порушена форма угоди,
тому що при оформленні її не була
дотримана нотаріальна форма договору,
передбачена ст. 227 ЦК Української УРСР
1963 року.

Оскільки зазначена угода цілком
виконана сторонами, але порушена її
форма, суд вважає, що порушене право
підлягає відновленню.

Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України, якщо
одна з сторін повністю або частково
виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Як видно із змісту договору після його
укладення власницею квартири
зареєстрована ОСОБА_7, тому суд
приходить до висновку, що вона стали
власницею квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7, про що
Першим Суворовським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Одеського міського управління юстиції
зроблено запис №237 (а.с.9).

Після її смерті залишилося спадкове
майно у вигляді однокімнатної квартири
АДРЕСА_1, загальною площею 31,0 кв.м,
житловою площею 16,7 кв.м.

Згідно довідки з місця проживання про
склад сім'ї та прописку, ОСОБА_1
зареєстрована і проживає в квартирі з 13
червня 1997 року (а.с.44).

Як видно з листа Четвертої одеської
державної нотаріальної контори
спадкова справа після смерті ОСОБА_7
заводилася за заявою позивачки ОСОБА_1
(а.с.27-31).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття
спадщини не проживав постійно із
спадкодавцем, має подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.328 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом. Однією з таких
підстав є спадкування майна відповідно
до ст.1217 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в
пункті 23 постанови «Про судову
практику у справах про спадкування» №7
від 30 травня 2008 року роз'яснив, що у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

У відповідність до п.4.15 пункту 4 глави 10
розділу II Положення про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, видача свідоцтва про право
на спадщину на майно або видача
свідоцтва про право власності на
частку у спільному сумісному майні
подружжя, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві.
Згідно п.4.18. пункту 4 глави 10 розділу II
Положення, якщо до складу спадкового
майна входить нерухоме майно, що
підлягає реєстрації (за винятком
земельної ділянки), нотаріус
виготовляє витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно. За
відсутності у спадкоємця необхідних
для видачі свідоцтва про право на
спадщину документів нотаріус роз'яснює
йому процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

Як було судом встановлено позивачка є
спадкоємицею першої черги разом з
ОСОБА_6 за законом щодо майна своєї
матері, вчинила усі дії щодо прийняття
спадщини, подавши заяву в
шестимісячний строк, однак відсутність
належним чином формленого
правовстановлюючого документу
перешкоджає їй в оформленні свідоцтва
про право на спадщину у нотаріуса.
Відповідач ОСОБА_6. зазначив, що не
претендує на спадщину.

Нормами статті 8 ЦК та ЦПК України
регламентовано вирішення справ
відповідно до Конституції України,
законів України та міжнародних
договорів. Якщо спірні відносини не
врегульовані законом, суд застосовує
закон, що регулює подібні за змістом
відносини, а за відсутності такого - суд
виходить із загальних засад
(цивільного) законодавства.
Забороняється відмова у розгляді
справи з мотивів відсутності,
неповноти, нечіткості, суперечності
законодавства, що регулює спірні
відносини.

Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом. Однією з таких підстав є
спадкування майна відповідно до ст.1217
ЦК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що до
спірних правовідносин слід
застосовувати Книгу третю ЦК України,
зокрема Главу 24 «Набуття права
власності» ст.328, оскільки Книга шоста
«Спадкове право» ЦК України, не
передбачає набуття права власності на
спадкове майно за рішенням суду, а у
нотаріуса, як особи, чия діяльність
направлена на захист цивільних прав,
відсутні правові підстави для видачі
спадкоємцеві свідоцтва про право на
спадщину за законом.

На підставі викладеного, оцінюючи
зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
пред'явлені позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі. Оскільки вказані факти знайшли
своє підтвердження, тому відповідно до
ст.328 ЦК України необхідно визнати
право власності за позивачкою на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів може бути, зокрема визнання
права.

Отже, суд приходить до висновку, що
вимоги є обґрунтованими та доказаними,
тому підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 212-215 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу
квартири №1767 від 05 листопада 1996 року
укладений на товарній біржі
«Центральна Одеська біржа» між ОСОБА_2,
ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від
імені неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_5 з
однієї сторони, та ОСОБА_7, з іншої
сторони дійсним. Визнати за
ОСОБА_1 право власності на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 31,0 кв.м,
житловою площею 16,7 кв.м., в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Суворовський районний суд м.Одеси
протягом 10 днів з дня отримання копії.

Суддя: