№ 2/679/136/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2013 року Нетішинський міський суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Стасюка Р.М..

при секретарі Оліферук Ж.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позову вказує, що рішенням суду було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Але відповідачем не сплачуються аліменти, внаслідок чого створилась заборгованість по аліментам яка станом на 31.12.2012 року становила 1910,90 грн. Таким чином просить стягнути з Відповідача пеню в розмірі 8162,61 грн.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. В обґрунтування заперечень вказав, що про існування заборгованості по сплаті аліментів він дізнався лише із позовної заяви. Згідно його розрахунку заборгованість по сплаті аліментів становила 1404,90 грн. Дана сума ним була сплачена Позивачці до початку розгляду справи по суті. Вважає позовні вимоги Позивача безпідставними, незаконними, необґрунтованими, так як його вини у виникненні заборгованості немає.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Нетішинського міського суду від 04.02.2010 року було вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , 02.05.199 року народження в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідачем не в повному обсязі сплачувались аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.12.2012р. в розмірі 1404,90 грн.

Станом на 08.02.2013 р. відповідачем погашена заборгованість в повному обсязі.

Згідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Таким чином, виходячи зі змісту норми ст.196 СК України, суд відповідно до вимог ст.214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості по аліментах й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Судом встановлений факт заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів станом на 31.12.2012р. в сумі 1404,90 грн.

З наданих суду доказів вбачається, що платник аліментів - відповідач ОСОБА_2, працював у приватного підприємця ОСОБА_4, з його заробітної плати відраховувались аліменти, та виплачувались позивачці. Таким чином, у виникненні заборгованості по аліментам судом встановлена вина не платника аліментів ОСОБА_2, а вина приватного підприємця ОСОБА_4 у якого він працював, так як платник аліментів ОСОБА_2 отримував заробітну плату без сум нарахованих аліментів, що визнається ОСОБА_4 та стверджується наявною в матеріалах справи довідкою.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 пені за несвоєчасну сплату аліментів, задоволенню не підлягає за відсутності його вини.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Хмельницької області, через Нетішинський міський суд, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Стасюк Р.М.