Справа
№ 254/7658/13-ц
Пров.2/254/1975/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е
М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року
м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька у складі:

головуючого - судді
Назарцевої В.О.,

при секретарі
Горяінової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариство з обмеженою
відповідальністю Факторингова
компанія «Вектор плюс» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,

В С Т А Н
О В И В :

ТОВ "Факторингова компанія «Вектор
плюс» звернувся до Будьоннівського
районного суду м.Донецька з позовною
заявою до відповідача ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1.

Позивач обґрунтовує свій позов тим,
що 27 червня 2008 р. відповідач ОСОБА_1
уклала з ПАТ «Сведбанк», кредитний
договір за №0403/0608/71-023, за умовами якого
банк зобов'язувався надати ОСОБА_1
кредит у сумі 100 тис. доларів США, а
ОСОБА_1 зобов'язувалась в порядку та на
умовах, визначених кредитним
договором, повертати кредит,
виплачувати проценти за користування
кредитом, сплачувати комісію та інші
передбачені платежі в сумі, в строки та
на умовах, що передбачені графіком
погашення кредиту. Позивач стверджує,
що він свої зобов'язання за вказаним
кредитним договором виконав, що
підтверджується меморіальним ордером.
Крім того, позивач вказує, що в
забезпечення виконання зобов'язань за
договором №0403/0608/71-023 від 27 червня 2008
року, банк та ОСОБА_1, уклали іпотечний
договір за №0403/0608/71-023-Z-2 від 27 червня 2008
року. Відповідно до умов цього
іпотечного договору, в іпотеку було
передано двокімнатну квартиру,
загальною площею 45,7 кв.м., житловою
площею 28,4 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1
на підставі свідоцтва про право на
квартиру. Позивач стверджує, що 28
листопаду 2012 року банк відступив
позивачу - ТОВ «Факторингова компанія
«Вектор Плюс», відповідно до Договору
факторингу за №15 та Договору про
відступлення прав за іпотечними
договорами, свої права вимоги до
відповідача ОСОБА_1 за зобов'язаннями
по кредитному договору № 0403/0608/71-023 від
27 червня 2008 року та іпотечному договору
№ 0403/0608/71- 023-Z-2 від 27 червня 2008 року. З
посиланням на ст.514 ЦК України, позивач
зазначає, що до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Позивач також вказує, що в
порушення умов кредитного договору, а
також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України,
позичальник - відповідач ОСОБА_1 свої
зобов'язання належним чином не виконує,
внаслідок чого станом на 27 серпня 2013 р.
її заборгованість за кредитним
договором становить 168 291,43 доларів США,
що за офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 1 345 153,40 грн., а саме:
заборгованість по основній сумі
кредиту - 98105,00 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 784153,27 грн.;
заборгованість за процентами - 44 112,53
доларів США, що за офіційним курсом НБУ
на дату розрахунку складає - 352 591,45 грн.;
заборгованість за нарахованою
комісією - 0,00 грн.; нарахована пеня - 26
073,90 доларів США, що за офіційним курсом
НБУ на дату розрахунку складає - 208 408,68
грн.; нарахована пеня -0,00грн. Крім того,
позивач вказує, що статтею 509 ЦК України
передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в яких одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 ЦК України.
Публічне акціонерне товариство
«Сведбанк» змінив найменування на
Публічне акціонерне товариство «Омега
Банк» на підставі рішення Річних
Загальних Зборів акціонерів від 29
квітня 2013 року. Тому, позивач наполягає
на задоволенні позову у повному обсязі,
а саме, в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№0403/0608/71-023 від 27 червня 2008 року, яка
складає 168291,43 доларів США, що за
офіційним курсом НБУ на дату
розрахунку складає - 1345 153,40 грн.,
просить звернути стягнення на предмет
іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру,
загальною площею 45,7 кв.м., житловою
площею 28.4 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить
відповідачу ОСОБА_1 на підставі
свідоцтва про право на квартиру, шляхом
проведення прилюдних торгів за
початковою ціною встановленою на рівні
не нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна, визначеною на підставі оцінки
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом на
стадії оцінки майна, під час проведення
виконавчих дій. Крім того, позивач
просить стягнути з відповідача ОСОБА_1
на його користь судовий збір у розмірі
3441,00 грн.

Представник позивача ТОВ
"Факторингова компанія "Вектор Плюс" до
суду не з'явився, але від нього до суду
надійшла заява з проханням розглянути
справу у його відсутність та
задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її
представник за довіреністю ОСОБА_3 в
судове засідання не з'явились, надали
письмові заяви про слухання справи за
їхню відсутність та відмовити у
задоволенні позову.

В своїх запереченнях проти позову
відповідач ОСОБА_1 вказує, що вона
дійсно 27 червня 2008 р. уклала з ПАТ
«Сведбанк» кредитний договір за
№0403/0608/71-023, відповідно до якого вона
отримала від банку кредит в сумі 100 тис.
доларів США та зобов'язалась в порядку
та на умовах, визначених кредитним
договором, повертати кредит,
виплачувати проценти за користування
кредитом, сплачувати комісію та інші
передбачені платежі в сумі, строки та
на умовах, що передбачені графіком
погашення кредиту, а саме до 26 червня 2030
року. Позивач ТОВ "Факторингова
компанія «Вектор плюс» їй не надавав
жодних кредитів і у неї що до нього
немає жодних належно підтверджених
зобов'язань. Ствердження позивача, що в
забезпечення виконання зобов'язань за
договором №0403/0608/71-023 від 27 червня 2008
року, банк та вона уклали іпотечний
договір №0403/0608/71-023-Z-2 від 27 червня 2008
року не заперечує, однак не згодна, що,
відповідно до умов іпотечного договору
в іпотеку було передано двокімнатну
квартиру, загальною площею 45,7 кв.м.,
житловою площею 28,4 кв.м., що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, яка належить їй на
підставі свідоцтва про право на
квартиру. Крім того, відповідач вважає,
що позивач наводить безпідставні і
необґрунтовані твердження, так як він
не навів, на підставі чого і на підставі
якого правового документу, квартира
загальною площею 45,7 кв.м., житловою
площею 28,4 кв.м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 належить їй самій.
Крім того, позивач не надав суду для
огляду оригіналів документів про
передачу банком ТОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» за договором
факторингу № 15 та договором про
відступлення прав за іпотечними
договорами свої права вимоги до неї за
зобов'язаннями по кредитному договору
№ 0403/0608/71-023 від 27 червня 2008 року та
іпотечному договору №0403/0608/71- 023-Z-2 від 27
червняі2008 року, що свідчить про їхню
відсутність. Позивачем

не надані докази про державну
реєстрацію правочину з передачі права
вимоги, на відміну від кредитної і
іпотечної угоди, у відповідності до п.2
ст.513 ЦК України. Оскільки позивачем, в
порушення ст.ст.60-61, 64, 131 ЦПК України, не
надано жодного доказу свого права
вимоги, то відповідач просить
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача -Товариства з обмеженою
відповідальністю Факторингова
компанія «Вектор плюс" про звернення
стягнення на предмет іпотеки не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
27 червня 2008 р. відповідач ОСОБА_1 уклала
з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір за
№0403/0608/71-023, відповідно до якого вона
отримала від банку 100 тис. доларів США
та зобов'язалася в порядку та на умовах,
визначених кредитним договором
повертати кредит, виплачувати проценти
за користування кредитом, сплачувати
комісію та інші передбачені платежі в
сумі, строки та на умовах, що
передбачені графіком погашення
кредиту, а саме до 26 червня 2030 року.

В процесі виконання умов
кредитного зобовЧязання, у відповідача
ОСОБА_1 виникла заборгованість за
кредитом, що стало підставою для
стягнення з неї заборгованості за
кредитом і відсотків за його
прострочку. Однак, з кредитного
договору №0403/0608/71-023 і графіку
погашення кредитного зобов'язання, що є
невідЧємною частиною договору,
вбачається, що термін дії договору
закінчується 26 червня 2030 року, що дає
підстави вважати цей договір діючим до
вказаної дати і зобовЧязання сторін за
договором мають виконуватись
відповідно до вимог цього договору,
відповідно до ст.525 ЦК України.

Згідно п.1 ст.1078 ЦК України,
предметом договору факторингу може
бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога).

За п. 2 ст.1078 ЦК України визначено,
що майбутня вимога вважається
переданою фактору з дня виникнення
права вимоги до боржника. Якщо
передання права грошової вимоги
обумовлене певною подією, воно
вважається переданим з моменту
настання цієї події.

Однак, з договору факторингу між
ПАТ «Сведбанк» та ТОВ "Факторингова
компанія «Вектор плюс» не вбачається
наявності певної події, що обумовлює
можливість позивача вимагати від
боржника здійснення своїх зобовЧязань
за попереднім грошовим зобовЧязанням,
так як, відповідно до вимог кредитного
договору за №0403/0608/71-023 і графіку
погашення кредитного зобов'язання, що є
невідЧємною частиною договору, термін
дії договору закінчується тільки 26
червня 2030 року, і жодних застережень
вказаний договрір щодо закінчення
строку платежу не містить.

Таким чином, суд вважає і підстав
вважати договір факторингу таким, що
передав відповідні права і обовЧязки
за кредитним договором у відповідності
до вимог ст.60 ЦПК України, не
вбачається.

За вказаним позивачем договором
передачі права вимоги до відповідача
ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст.1081
ЦК України, ПАТ „Сведбанк" повинен
відповідати перед ТОВ "Факторингова
компанія «Вектор плюс» за дійсність
грошової вимоги, право якої
відступається, якщо інше не
встановлено договором факторингу.

Однак матеріали справи не містять
доказів повідомлення клієнтом як
іпотекодержателем іпотекодавця про
відступлення прав за іпотеечним
договором, у відповідності до п.2 ст.24
Закону України „Про іпотеку", що
свідчить про недоведеність права
вимоги у позивача.

Не містять матеріали справи доказів
повідомлення іпотекодавця
іпотекодержателем про майбутнє
відступлення прав за договором іпотеки
у спосіб, передбачений ст.38 ЗУ „Про
іпотеку", тобто за 30 днів до передачі
своїх прав, і представником позивача з
цього приводу не додані ці докази
взагалі на вимогу суду, що також не
доводить належного права виникнення у
позивача права вимоги до відповідача.

Не містить справа доказів
належного повідомлення позивачем
відповідача у термін, передбачений п.2
ст.38 ЗУ „Про іпотеку" про майбутнє
придбання права вимоги за іпотечним
зобовЧязанням, що дає підстави вважати
позовні вимоги недоведеними.

Ціна продажу предмету іпотеки, яку
визначив позивач у своєму позові, не
містить доказів її узгодження з
іпотекодателем, у відповідності до п.6
ст.38 ЗУ „Про іпотеку", що також свідчить
про недоведеність і необґрунтованість
позовних вимог.

Таким чином грошова вимога, право
якої відступається, є дійсною, якщо
клієнт має право відступити право
грошової вимоги і в момент
відступлення цієї вимоги йому не були
відомі обставини, внаслідок яких
боржник (ОСОБА_1) має право не
виконувати вимогу.

З тексту вказаної статті
вбачається що строк погашення
кредитного зобовЧязання ОСОБА_1 за
договором №0403/0608/71-023 не пройшов,
обставин що зумовлюють право передачі
права вимоги фактору договір не
містить і позивач їх також не навів у
передбаченому законом порядку, що теж
свідчить про недоведеність позовних
вимог.

Відповідно до п.2 ст.1082 ЦК України,
боржник має право вимагати від фактора
надання йому в розумний строк доказів
того, що відступлення права грошової
вимоги факторові справді мало місце.
Якщо фактор не виконає цього обов'язку,
боржник має право здійснити платіж
клієнтові на виконання свого обов'язку
перед ним.

З матеріалів справи не вбачається
наявності доказів того, що
відступлення права грошової вимоги
факторові справді мало місце, і про це
зазначила відповідач ОСОБА_1 у своїх
запереченнях, що є належним доказом
недоведеності позовних вимог.

Суд погоджується з доводами
відповідача ОСОБА_1 щодо ненадання
позивачем у судовому засіданні
оригіналів документів, що
підтверджують взамовідносини між ПАТ
„Сведбанк" та позивачем за договором
факторингу від 28 листопаду 2012 року, що
не дає суду підстав для належного
встановлення об?єктивних обставин
справи, відповідно до вимог ст.57-59 ЦПК
України, так як обовЧязок доказування
покладається безпосередньо на сторони
по справі у відповідності до п.1 ст.60 ЦПК
України і кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не підтвердив свої вимоги
допустимими і належними доказами у
відповідності до ст.60 ЦПК України, а
тому суд не знаходить підстав для
задоволення позову.

На підставі ст.ст.525, 1078,1081-1082 ЦК
України, ст.ст.24, 38 ЗУ „Про іпотеку" та
керуючись ст.ст.27, 30, 32, 35, 57-60,212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш
И В :

Відмовити у задоволенні позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Факторингова
компанія «Вектор плюс» до ОСОБА_1 про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- двокімнатну квартиру, загальною
площею 45,7 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Донецької області
протягом 10 днів з дня проголошення
через Будьоннівський райсуд м.
Донецька.

Суддя