Справа № 22-ц-6874/12
Головуючий у І інстанції Усатова Д.Д.
Провадження № 22-ц/780/460/13
Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
??????????????????????????????
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Сержанюка А.С.

Суддів - Коцюрби О.П., Білоконь О.В.

При секретарі Антіпову А.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Білгородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області та ОСОБА_2, третя особа: Перша Київська обласна державна нотаріальна контора про скасування рішення сільської ради, скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування його реєстрації та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2012 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним позовом, який, під час розгляду справи в суді декілька раз змінював мотивуючи його тим, що у 1995 році його мати, ОСОБА_4 подарувала йому будинок №6 по вул. Щорса у с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області. Земельна ділянка під вказаним вище будинком приватизована не була.

У 2010 році, коли він звернувся для оформлення права користування земельною ділянкою, йому було відмовлено у зв'язку з тим, що спірну земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_5 рішенням Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №24 від 25.12.2003 року. Внаслідок цього, ОСОБА_4 оформила Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №8001032 від 21.04.2004 р. Після смерті ОСОБА_4 04.09.2010 року, спадщину отримала відповідачка ОСОБА_2 Вважає вказані рішення сільської ради та державний акт незаконними, а свідоцтво на спадщину видане на ім.я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 недійсним. Просив суд задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2012 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення ухвалене з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Судом встановлено, та не оспорювалось сторонами той факт, що 14.11.1995 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування, посвідчений нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстровим №4-2757. На підставі вказаного договору дарування, ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар житловий будинок по вул. Щорса, с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області.

03.08.1995 року КП Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської областіна підставі вказаного договору дарування зареєструвало його право власності на будинок.

Після цього, позивач весь час проживав в Російській Федерації, у вказаному будинку продовжувала проживати ОСОБА_4

Рішенням Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району, Київської області №24 від 25.12.2003 року земельна ділянка загальною площею 0,208 га. була передана у власність ОСОБА_4, а 21.04.2004 року на підставі вищевказаного рішення сільської ради, на ім'я ОСОБА_4 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КВ №8001032 від 21.04.2004 року.

04.09.2010 року ОСОБА_4 померла.

Після смерті ОСОБА_4, 07.12.2011 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Згідно до ст. 30 ЗК України 9 в редакції 1990 року), який діяв на момент укладання договору дарування при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах передбачених статтею 67 цього Кодексу і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди.

Відповідно до ст. 67 ЗК України розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше у сільських населених пунктах 0.25 га.

За правилами ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача так як після передачі позивачу права власності на житловий будинок до нього перейшло також і право користування земельною ділянкою, на якій він розташований, при цьому, він набув і право наступної її приватизації, в той час, коли ОСОБА_4 таке право втратила, однак, в порушення прав позивача вона незаконно її приватизувала, а після її смерті це право власності, шляхом прийняття спадщини на себе оформила ОСОБА_2

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та

всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, порушень норм процесуального законодавства при розгляді справи не допустив, тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2012 року залишити без змін

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: