Справа № 409/5898/12
Провадження № 2/209/158/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2013 року Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.,

при секретарях: Овчаренко О.М., Сай О.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення суми завдатку та
відшкодування моральної шкоди, а також
за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визнання договору задатку дійсним
і про виселення з домоволодіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 завернувся до суду
з позовом, в якому просить стягнути з
ОСОБА_3 на його користь 239790,00 грн., 10000,00
грн. моральної шкоди та судові витрати.

На обґрунтування позову зазначив,
що наприкінці 2011 року він разом зі
своєю дружиною вирішив придбати
будинок для проживання в ньому їхньої
сім'ї, у зв'язку з чим звернулися до
ріелтора. Серед варіантів, що
запропонував ріелтор, їм сподобався
будинок, що знаходився за адресою:
АДРЕСА_1 але ціна на будинок була
завищена. Вони спробували вирішити з
власником будинку питання щодо
зменшення ціни, але він запевнив їх, що
він будував будинок власними руками,
тому все, що зроблено у будинку є
якісним і не потребує перероблення,
тому ціну він зменшувати не буде.
З'ясувавши всі деталі, що мали для них з
дружиною дуже важливе значення,
зокрема: наявність у будинку
постійного водопостачання у літній
період, справність та якість газового
котла, що опалює будинок, а також
можливість відповідача своєчасно
підготувати всі необхідні для
здійснення купівлі-продажу документи,
він 06 лютого 2012 року уклав з ОСОБА_3
договір про надання завдатку.
Відповідно до договору, він
зобов'язався купити, а відповідач
продати будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 у строк не пізніше 02
березня 2012 року. Для підтвердження
наміру купівлі будинку він надав
ОСОБА_3 завдаток у розмірі 2000,00 доларів
США. Останню суму оплати будинку, що
складає 43000,00 доларів США, він
зобов'язався надати відповідачеві у
день оформлення договору
купівлі-продажу будинку, а саме 02
березня 2012 року. Відповідач у свою
чергу, згідно до п.7 Договору завдатку,
зобов'язався підготувати всі
необхідні документи для оформлення
договору купівлі-продажу нерухомого
майна та знятись з реєстрації у
вищезазначеному будинку до 02 березня
2012 року. У зв'язку з халатним
відношенням відповідача до здійснення
своїх обов'язків щодо підготовки усіх
необхідних документів для продажу
будинку та щодо виписки, 23 лютого 2012
року він, за проханням ОСОБА_3, збільшив
розмір завдатку до 30000,00 доларів США, а
також вони відстрочили продаж будинку
до 31 березня 2012 року. 02 березня 2012 року
він, за домовленістю з відповідачем,
разом зі своєю родиною переїхав до
будинку. На другий день експлуатації
будинку зламався газовий котел і
ремонтна служба повідомила йому, що
котел вже ремонтувався, черговий
ремонт буде коштувати дуже дорого і
немає гарантії щодо його справності в
майбутньому, тому краще придбати новий
котел. Два дні він разом зі своєю
дружиною та сином проживали в умовах
відсутності гарячої води та опалення, а
температура повітря при цьому
становила 10 градусів. Він звернувся до
іншої фірми, яка займалася продажем та
монтажем газових котлів. Загальна
вартість газового котла, допоміжних
матеріалів та монтажу становила 5880,00
грн. Станом на 31 березня 2012 року,
відповідач не виконав свої
зобов'язання щодо підготовки всіх
необхідних документів для оформлення
договору купівлі-продажу будинку. В
усній формі він знову надав
відповідачеві свою згоду на
відстрочення оформлення договору
купівлі-продажу будинку до кінця
травня 2012 року. Наприкінці травня 2012
року йому стало відомо, що відповідач
знову не підготував всіх необхідних
документів для оформлення договору, а
саме: не привів у відповідність свої
документи щодо об'єкта нерухомості та
не отримав державний акт на землю.
Відповідач вмовляв його відрахувати
йому ще 15000,00 доларів США, оскільки вони
потрібні йому для приведення у
відповідність документів на будинок та
землю, але він не погодився з цією
умовою. Згодом вони з дружиною
натрапили на інші проблеми з будинком:
влітку була нестабільна подача води,
ремонт у будівлі почав руйнуватися,
почали відклеюватися шпалери, в одній
кімнаті на стіні почав з'являтися
грибок. Він до останнього намагався
вирішити питання купівлі-продажу
будинку мирним шляхом та надавав
відповідачу додатковий строк на
оформлення документів, але ОСОБА_3
халатно відносився до своїх
обов'язків. Його сім'я зазнала
моральних страждань через обман та
халатні дії відповідача, нестабільну
подачу води, поганий ремонт, поломку
газового котла, також через те, що він
не є власником, у нього немає
можливості встановити кондиціонери,
які були дуже потрібні, зробити ремонт
будинку та прибудинкової території,
забезпечити нормальні умови для
проживання його родини. Він пропонував
відповідачеві повернути йому 30000,00
доларів США, які він сплатив ОСОБА_3 у
якості завдатку, та надавав йому для
цього двохмісячний строк, але до цього
часу гроші не було йому повернуто.

Відповідач за первісним позовом
ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому просить: визнати
договір завдатку, укладений 06.02.2012 року
між ним та ОСОБА_1 дійсним; виселити
ОСОБА_1 з належного йому на праві
власності житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1;
відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його
позовних вимог; судові витрати
покласти на ОСОБА_1

На обґрунтування зустрічного
позову зазначив, що 06 лютого 2012 року
він уклав з ОСОБА_1 договір завдатку,
відповідно до якого останній передав
йому 2000,00 доларів США в рахунок купівлі
належного йому будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1
загальною вартістю 45000,00 доларів США. 23
лютого 2012 року він додатково отримав
від ОСОБА_1 28000,00 доларів США, як
завдаток в рахунок продажу належного
йому на праві власності вищевказаного
будинку, а строк продажу, за проханням
ОСОБА_1, був продовжений до 31 березня 2012
року. Також за проханням відповідача за
зустрічним позовом, він виселився, а 02
березня 2012 року ОСОБА_1 вселився до його
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. До 31 березня 2012 року вони з
відповідачем за зустрічним позовом
повинні були зустрітися у нотаріуса
для оформлення угоди купівлі-продажу
будинку. У березні 2012 року ОСОБА_1
подзвонив йому на мобільний телефон та
попросив перенести на кінець травня
укладення угоди, у зв'язку з тим, що він
шукає гроші, що залишилися
несплаченими за будинок. Він погодився
зачекати до 12 травня 2012 року, оскільки
саме у цей строк закінчувався строк дії
виписки з реєстру прав власності на
нерухоме майно. 12 травня 2012 року о 10.00
годині вони за домовленістю з ОСОБА_1
повинні були зустрітися у приватного
нотаріуса Дніпродзержинського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
для оформлення угоди купівлі-продажу
його будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1. Він прибув у
встановлений час до нотаріуса, але
ОСОБА_1 не приїхав і не відповідав на
дзвінки на мобільний телефон, тому 12
травня 2012 року угода з продажу будинку
не відбулась з вини відповідача за
зустрічним позовом. 13 травня 2012 року
він написав ОСОБА_1 листа з проханням
повідомити причину його неявки до
нотаріуса 12 травня 2012 року та у який час
та якого числа він зможе з'явитися до
нотаріуса для оформлення угоди
купівлі-продажу. Однак відповіді на
свій лист він не отримав. 28 травня 2012
року він написав ОСОБА_1 ще один лист, в
якому просив повідомити йому, чи буде
він купувати будинок, якого числа та у
який час і в якого нотаріуса вони
зустрінуться для оформлення угоди
купівлі-продажу. На повторний лист він
також не отримав відповіді. На його
неодноразові дзвінки ОСОБА_1 не
відповідає та ігнорує їх. Він також
неодноразово приїжджав до свого
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 де зараз мешкає ОСОБА_1, щоб
зустрітися з ним та поговорити щодо
оформлення угоди купівлі-продажу,
однак з будинку ніхто не виходив, тому
він вважає, що відповідач за зустрічним
позовом всіляко уникає зустрічі з ним.
17 вересня 2012 року він написав ще один
лист ОСОБА_1, у якому попросив
зазначити, чи буде він купувати його
будинок, а також якого числа, в який час
та у якого нотаріуса вони зустрінуться
для оформлення угоди. До теперішнього
часу відповідач за зустрічним позовом
мешкає у його будинку, але купувати
будинок відмовляється. Вважає, що
оскільки порушення зобов'язання
сталося з вини ОСОБА_1, у задоволенні
первинного позову необхідно відмовити
у повному обсязі.

Позивач за первісним позовом та
відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав
свій позов, не визнав зустрічний позов
ОСОБА_3 та дав пояснення аналогічні
обґрунтуванню позову. Пояснив також, що
спочатку строк укладення угоди
відкладався, оскільки у ОСОБА_3 були
документи на старий будинок, що раніше
був за адресою: АДРЕСА_1. На будинок,
збудований на місці старого будинку,
документи оформлені не були. Технічна
документація додана ОСОБА_3 до
зустрічного позову, не відповідає
дійсності. Площа будинку, зазначена у
витязі з реєстру прав власності, не
відповідає дійсній площі та плануванню
кімнат будинку в якому він зараз
проживає, що розташований по АДРЕСА_1. В
документах зазначено зовсім інший
будинок, що має глиноплетневі стіни,
загальною площею 77,6 кв.м., збудований у
1910 році. У документації, що була надана
відповідачем за первинним позовом
дійсності відповідає лише план і
розмір земельної ділянки та літньої
кухні. У кінці травня 2012 року ОСОБА_3
пропонував йому оформити угоди за
документами на старий будинок, а потім
самому займатися узаконенням нового
будинку, але він відмовився і
запропонував йому продати будинок
комусь іншому, а йому повернути гроші.
Також зазначив, що до нотаріуса його
ніхто не запрошував, на мобільний
телефон не дзвонив і додому ніхто не
приходив. Проти задоволення
зустрічного позову заперечував,
зазначив, що угода не була укладена не з
його вини, а через те, що ОСОБА_3
навмисно порушував умови договору,
переносив дати укладення угоди та
намагався продати йому будинок
шахрайським шляхом, за документами
виготовленими на старий будинок, на
місті якого був збудований інший
будинок. Просив задовольнити його
позов та відмовити у задоволенні
зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом та
позивач та зустрічним позовом ОСОБА_3 в
судове засідання не явився, про день,
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Представник відповідача за первісним
позовом і позивача за зустрічним
позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
первісного позову ОСОБА_1 та
підтримував зустрічний позов ОСОБА_3
Надав суду пояснення аналогічні
обґрунтуванню зустрічного позову,
пояснивши також, що з боку ОСОБА_3
виконувались всі умови договору
завдатку. 13 лютого 2012 року був
виготовлений техпаспорт на будинок, а
також отримано витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно, яке було
дійсне до 13.05.2012 року. Тобто у ОСОБА_3
були наявні всі документи необхідні
длі продажу житлового будинку АДРЕСА_1,
але, окрім цього, ОСОБА_1 вимагав
приватизувати землю, на якій стояв
будинок, хоча це не було обумовлено
договором завдатку. ОСОБА_3 почав
займатися приватизацією землі. З вини
ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будинку
не був укладений у строки обумовлені в
договорі завдатку. 19 червня 2012 року був
виготовлений повторний технічний
паспорт на цей житловий будинок. Просив
відмовити у задоволенні первісного
позову ОСОБА_1 та задовольнити
зустрічний позов у повному обсязі.

Вислухавши позивача, представника
відповідача за первісним позовом,
дослідивши письмові докази у справі,
суд вважає, що первісний та зустрічний
позов підлягають частковому
задоволенню.

В судовому засіданні
встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
06.02.2012 року було укладено «договір про
надання задатку» (а.с.8), згідно якого
(пункт 1.)покупець ОСОБА_3 мав намір
продати, а покупець ОСОБА_1 купити
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 у строк до 02 березня 2012
року, за 45000 доларів США. В момент
підписання цього договору покупець
передає продавцю 2000 доларів США
задатку для підтвердження укладення
договору купівлі-продажу нерухомого
майна.

В разі невиконання обов'язків,
зазначених в п.1 Договору з вини
Продавця, він зобов'язується повернути
Завдаток Покупцеві згідно ст.. 571 ЦК
України і додатково заплатити суму в
розмірі задатку одним платежем, в в
разі невиконання обов'язків,
зазначених в п.1 Договору за вини
Покупця, задаток згідно йому не
повертається.

Згідно цього договору продавець
зобов'язувався вся необхідні документи
для укладення договору купівлі-продажу
нерухомого майна; не змінювати
вартість об'єкта нерухомого майна; не
проводити повне або часткове
перепланування вказаного об'єкту
нерухомого майна; виписатися зі
вказаного приміщення разом з іншими
зареєстрованими членами сім'ї до 02.03.2013
року.

В зазначеному договорі зазначено
також, що 23.02.2012 року отримано від
ОСОБА_1 28000 доларів США і строк продажу
будинку по АДРЕСА_1 в м.
Дніпродзержинську продовжений до 31
березня 2012 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
представник відповідача ОСОБА_2
підтвердили, що дійсно при укладенні
«договір про надання задатку» 06.02.2012
року ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 2000 доларів
США, а 23.02.2012 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_3
в рахунок оплати вартості житлового
будинку АДРЕСА_1 ще 28000 доларів США, які
взагалі не оговорені в договорі як
задаток.

Те, що ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 в рахунок
покупки житлового будинку АДРЕСА_1
всього 30000 доларів США підтверджується
також зустрічним позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1

Згідно ч.1 ст. 570 ЦК України,
завдатком є грошова сума або рухоме
майно,що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього
за договором платежів, на
підтвердження зобов'язання і на
забезпечення його виконання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
стверджував, що договір
купівлі-продажу житлового будинку між
ним та ОСОБА_3 не був укладений на
умовах передбачених «договором про
надання задатку» у зазначені в цьому
договорі строки, оскільки продавцем
ОСОБА_3 не були підготовлені належно
всі документи необхідні для продажу
будинку АДРЕСА_1

Продавець ОСОБА_3 пропонував йому
укласти договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1 надаючи при
цьому фальшиві витяги та технічний
паспорт на будинок, виготовлений 13.02.2012
року, на житловий будинок, який по
розміру, плануванню зовсім не
відповідав тому будинку, який
знаходився за цією адресою та який він
мав намір купити.

До зустрічного позову ОСОБА_3 дійсно
було додано витяг про реєстрацію права
власності на нерухому майно (а.с.25),
витяг з реєстру прав власності на
нерухоме майно (а.с.27), копію технічного
паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого 13.02.2012 року (а.с.28-30),
згідно яких зазначений будинок
належить ОСОБА_3, загальна площа
будинку становить 77,6 кв.м., а збудований
він у 2010 році. Відповідно витягом зі
звіту у скороченій формі по
встановленню ринкової вартості
житлового будинку з госпбудівлями від
15 лютого 2012 року вартість будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 77,6 кв.м., складає 56686,00
гривень /а.с. 26/.

Те, що у продавця ОСОБА_3 дійсно не було
належних документів необхідних для
оформлення договору купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1 у строки
оговорені «договором про надання
задатку», тобто до 31.03.2012 року, а наявна
у нього на той період часу технічна
документація та витяг з реєстру прав
власності на нерухоме майно не
відповідали дійсності (були фальшиві,
як стверджує ОСОБА_1) підтверджується
наданою суду представником
відповідача іншою копією технічного
паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1,
належний ОСОБА_3, який виготовлений
19.06.2012 року. Цей технічний паспорт
виготовлений на будинок збудований у
2009 році, загальною площею 102,2 кв.м., має
зовсім інше планування відносно
будинку за цією ж адресою описаного в
технічному паспорті від13.02.2012 року.

Суд не приймає як докази вини ОСОБА_1, в
не укладенні договору купівлі-продажу
будинку у визначені сторонами строки,
наявні у справі письмові звернення
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, оскільки суду не
надано належного підтвердження того,
що вони дійсно відправлялися ОСОБА_1
(поштові повідомлення про отримання
відправлення). Сам ОСОБА_1 стверджував,
що ніяких листів від ОСОБА_3 він не
отримував і додому до нього ніхто не
приходив.

Суд вважає, що саме з вини відповідача
ОСОБА_3, який не підготував в оговорені
строки належні документи на житловий
будинок АДРЕСА_1, не було укладено
договір купівлі-продажу будинку між
ним та позивачем у справі ОСОБА_1

Укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_3 06.02.2012 року
«договір про надання задатку» не
відповідає вимогам, додержання яких є
необхідними для чинності правочину,
оскільки він не був нотаріально
посвідчений (ст.209 ЦК України), як це
необхідно для укладення договору
купівлі-продажу житлового будинку
(ст..657 ЦК України).

Згідно ст.220 ЦК України, у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Суд вважає, що 30000 доларів США сплачені
ОСОБА_1 в рахунок вартості належного
ОСОБА_3 будинку, що він хотів купити, не
є завдатком, а вважається авансом,
сплаченим в рахунок купівлі будинку, як
це передбачено ч.2 ст. 570 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що до правовідносин не можуть бути
застосовані наслідки порушення
зобов'язання забезпеченого завдатком,
як це передбачено статтею 571 ЦК України.

Відповідно Ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а пкупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу між
сторонами не був укладений. Позивач
ОСОБА_1 на даний час не бажає купляти
житловий будинок АДРЕСА_1, оскільки
виявив у ньому багато недоліків, про
які він не знав, передаючи відповідачу
ОСОБА_3 06.02.2012 року 2000 доларів США і
23.02.2012 року 28000 доларів США. Просить
стягнути з відповідача на його користь
сплачені в рахунок купівля будинку
239790,00 грн., що є еквівалентним 30000
доларам США, згідно курсу НБУ (1 долар =
7,933 грн).

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1
про стягнення з відповідача на його
користь 239790,00 грн. мають бути
задоволені, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання
дійсним договору задатку укладеного
06.02.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1
необхідно відмовити.

Відповідно ч.1 ст. 1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини, крім
випадків, встановлених частиною другою
цієї статті.

Відповідно ч.2 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів;

3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Відповідач у справі ОСОБА_3 не заподіяв
жодних дій перелічених вище, які б
давали право ОСОБА_1 на стягнення з
нього коштів в рахунок відшкодування
моральної шкоди.

ОСОБА_3 не скоював якихось протиправних
дій відносно ОСОБА_1, не підготовивши
вчасно належних документів для продажу
будинку по АДРЕСА_1. Ті недоліки, які
виявив у будинку позивач, в зв'язку з
чим відмовляється його купити, також не
є підставою для стягнення моральної
шкоди.

З урахуванням викладеного, суд вважає
за необхідне відмовити в задоволенні
вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення на
його користь з ОСОБА_3 10000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Як встановлено в судовому засіданні,
житловий будинок АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності ОСОБА_3

Договір про його купівлю між ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 не був укладений. Не укладалося
між сторонами також і договору оренди
цього будинку, що давало б ОСОБА_1 право
на подальше проживання в ньому.

Таким чином, ОСОБА_1 проживає в
належному ОСОБА_3 будинку АДРЕСА_1 без
будь яких правових підстав, чим створює
власнику будинку перешкоди у
користування та розпорядженні його
майном.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним і ніхто не може
бути обмежений у його здійсненні.

Відповідно ч.1 ст. 391 ЦК України,
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Суд вважає за необхідне задовольнити
зустрічний позов ОСОБА_3 в частині
вимог про виселення ОСОБА_1 з належного
йому будинку АДРЕСА_1.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, з
відповідача ОСОБА_3 на користь позивача
ОСОБА_1 присуджується понесені ним
судові витрати у справі, в тім числі:
2397,90 гривень сплаченого судового збору
за вимогами матеріального характеру,
107,30 грн. судового збору сплаченого за
заявою про забезпечення доказів (у 2012
році), 114,70 грн. судового збору
сплаченого за заявою про забезпечення
позову, а всього 2619,90 грн.

За зустрічним позовом, з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_3 необхідно стягнути 107,30
грн. судового збору сплаченого (в 2012
році) за вимогами немайнового
характеру (виселення з будинку), що
задоволені судом.

З урахуванням взаємного заліку судових
витрат, що підлягають стягненню зі
сторін на користь іншої сторони,
необхідно стягнути з відповідача за
первісним позовом ОСОБА_3 на користь
позивача ОСОБА_1 2512,60 грн. сплаченого
судового збору.

Керуючись статтями 8, 10, 11, 60, 88,
209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми
завдатку та відшкодування моральної
шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2, 239790,00
(двісті тридцять дев'ять тисяч сімсот
дев'яносто) гривень сплачених в рахунок
оплати житлового будинку та 2512,60 грн.
сплаченого судового збору у справі, а
всього 242302,60 гривень (двісті сорок дві
тисячі триста дві гривень 60 коп).

В іншій частині позову ОСОБА_1
відмовити.

Частково задовольнити позов
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору
задатку дійсним і про виселення з
домоволодіння.

Виселити ОСОБА_1 з належного
ОСОБА_3 житлового будинку
розташованого за адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
протягом 10 дняв апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції, що
його ухвалив.

Суддя
Байбара Г.А.