Справа № 132/1810/13-ц Провадження №
22-ц/772/2304/2013Головуючий в суді першої
інстанції:Каращук О.І.Категорія:
67Доповідач: Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2013 р. м.
ВінницяКолегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :

Головуючого: судді Сала Т.Б.,

Суддів : Луценка В.В., Марчук В.С.,

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Калинівському районі
Вінницької області на рішення
Калинівського районного суду
Вінницької області від 02 липня 2013 року
ухваленого у цивільній справі за
заявою ОСОБА_2 про встановлення факту
виконання роботи зі шкідливими умовами
праці

в с т а н о в
и л а :

Заочним рішенням Калинівського
районного суду Вінницької області від
02 липня 2013 року заяву ОСОБА_2 задоволено
та встановлено факт виконання роботи
медичної сестри шкірвенерологічного
кабінету зі шкідливими умовами праці
ОСОБА_2 з 01 серпня 1989 року при
поліклінічному відділенні
Калинівської центральної районної
лікарні Вінницької області.

Заінтересованою особою у даній справі
є Управління Пенсійного фонду України
у Вінницькій області.

В апеляційній скарзі заінтересована
особа просить рішення суду першої
інстанції скасувати та закрити
провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд ухвалив рішення без з'ясування усіх
обставин справи та припустився помилки
при оцінці доказів. Також, суд не вправі
ухвалювати заочне рішення, розглядаючи
справу окремого провадження.

Крім цього, апелянт зазначив, що
встановлення даного факту пов'язане з
вирішенням спору про право на
призначення та отримання пенсії.

Представник Пенсійного фонду України у
Калинівському районі Вінницької
області в судове засідання не з'явився.
Належним чином був повідомлений.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася,
надавши заяву про розгляд апеляційної
скарги у її відсутність.

Колегія суддів перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
заявниця з 01 серпня 1989 року по січень 2009
року працювала на посаді медичної
сестри лікарського кабінету
поліклінічного відділення
Калинівської ЦРЛ. Вона була закріплена
за дерматологічним кабінетом, і її
робота була пов'язана з
обслуговуванням хворих з небезпечними
інфекційними хворобами людини. З 1993
року відповідно до наказу МОЗ України
за посаду середнього медичного
персоналу незалежно від їх
найменування працівники мали право на
доплату у розмірі 15 відсотків за
шкідливі умови праці. Посада, яку
займала заявниця була тарифікована за
зазначеним наказом МОЗ України, та
виплачувалась відповідна зарплата. В
зв'язку з перепрофілюванням посади
медичної сестри лікарського кабінету
при цьому ж відділенні, в трудову
книжку заявниці було внесено запис про
переведення на посаду медичної сестри
шкірновенерологічного кабінету
Калинівської ЦРЛ. Відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
заявниця має право отримувати пенсію
за вислугою років, і стаж роботи, при
роботі в інфекційних закладах охорони
здоров'я, відповідно до цього ж Закону,
зараховується у подвійному розмірі.

Заявниця після звільнення з роботи
звернулась до Пенсійного фонду України
в Калинівському районі з приводу
призначення пенсії за вислугою років,
однак їй було відмовлено у зв'язку з
розбіжностями в записах в трудовій
книжці та довідках наданих останньою.

Факт, який просить встановити заявник,
необхідний для включення періоду
роботи з 01.08.1989 року по 03.04.2007 року в
стаж, який зараховується у подвійному
розмірі і надає право на пенсію за
вислугою років.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що даний факт встановити
можливо.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до записів у трудовій
книжці, ОСОБА_2 з 01.08.1989 року працювала
медсестрою лікарського кабінету
поліклінічного відділення
Калинівської районної лікарні, яка в
подальшому була перейменована у
районне територіальне медичне
об'єднання.

08.06.2005 року посада, яку займала заявник
перейменована на посаду «сестра
медична лікарського кабінету цього ж
відділення».

З 03.04.2007 року переведена на посаду
сестри медичної шкірновенерологічного
кабінету при поліклінічному
відділенні районної лікарні.

31.01.2009 року ОСОБА_2 звільнена за власним
бажанням (ст.38КЗпП України).

Як зазначено у заяві про встановлення
факту, ОСОБА_2 зверталась до Пенсійного
фонду України у Калинівському районі з
проханням призначити пенсію за
вислугою років, однак їй було
відмовлено.

Доказів наявності самої відмови у
справі не має.

Але у своїй апеляційній скарзі
Пенсійний фонд України у Калинівському
районі заперечує право заявника на
зарахування стажу роботи у подвійному
розмірі, посилаючись на норми Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
саме на ст. 60 цього Закону.

Таке ж заперечення висловив у своєму
листі Пенсійний фонд України (а.с.9), де
зазначив, що зарахування стажу ОСОБА_2 у
подвійному розмірі підстав не має.

Отже, заявник, стверджує, що має право
на подвійний розмір трудового стажу
для призначення пенсії за вислугою
років, посилаючись на ст. 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», а
Пенсійний фонд заперечую це,
посилаючись на ст. 60 цього ж Закону.

А від так, колегія суддів дійшла до
висновку що існує спір щодо права
заявника на отримання пенсії за
вислугою років.

Відповідно до ст. 304 ЦПК України
справа розглядається апеляційним
судома за правилами, встановленими для
розгляду справи судом першої
інстанції, з винятками і доповненнями,
встановленими цією главою.

Відповідно до ч.6 ст. 235 ЦПК України, якщо
під час розгляду справи у порядку
окремого провадження виникає спір про
право, який вирішується в порядку
позовного провадження, суд залишає
заяву без розгляду.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про скасування
рішення першої інстанції і закрити
провадження у справі або залишити
заяву без розгляду.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
підстав передбачених ЦПК України для
закриття провадження у справі, як
просить в апеляційній скарзі апелянт,
не має. А рішення Калинівського
районного суду Вінницької заяву слід
скасувати, а заяву ОСОБА_2 про
встановлення факту слід залишити без
розгляду, роз'яснивши ОСОБА_2, про її
право на подачу позову на загальних
підставах.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 235, 304, 307, 314,315, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Калинівському районі Вінницької
області задовольнити частково.

Рішення Калинівського районного суду
Вінницької області від 02 липня 2013 року
скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту
виконання роботи зі шкідливими умовами
праці - залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_2 її право на звернення
до суду з відповідним позовом на
загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна
скарга до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:
(підпис) Сало Т.Б.

(підпис) Марчук В.С.

Судді:
(підпис) Луценко В.В.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Вінницької області
Сало Т.Б.