АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3880/13 Головуючий 1 інстанції Калмикова Л.К. Справа № 2010/2-16/11 Доповідач - Коровін С.Г.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2013 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: - Рудь А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Дергачівського нотаріального округу Харківської області - Коробець О.М. про визнання договору дарування житлового будинку частково недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2006 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 і просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивачка посилалася на те, що уклала цю угоду на невигідних для себе умовах, знаходилася під час укладення договору під впливом омани. В наслідок край тяжких обставин уклала невигідну для себе угоду.

Позивачка посилалася на те, що на час укладення договору дарування хворіла, погано бачила, потребувала сторонньої допомоги. Будинок було побудовано її чоловіком ОСОБА_8 і належав йому. Після смерті чоловіка вона оформила на себе право власності в порядку спадкування, хоча спадщину після смерті чоловіка прийняли вона їх син ОСОБА_9.

Відповідачка по справі - невістка запропонувала допомогу, але після укладення договору ніякої допомоги не надавала та у встановленому законом порядку дар не прийняла. Правову реєстрацію права власності на будинок своєчасно не здійснила. Реєстрація договору дарування здійснена лише 11.05.2006 року. Через деякий час вона зрозуміла про помилку і звернулася до суду з відповідним позовом.

Рішенням Дергачівського районного суду від 07.06.2011 року визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 30.04.2004 року на ? частину спірного будинку виданого ОСОБА_6 в 1/3 частині.

Визнано за ОСОБА_9 право власності на 1/6 частину житлового будинку.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2011 року зазначене рішення змінено і визнано за ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 право власності на 1/6 частину спірного будинку.

В вересні 2012 року ОСОБА_6 уточнила позовні вимоги і просила визнати недійсним договір дарування в 4/6 частинах. Підстави позову вона не змінила, але просила врахувати, що спірною залишилися 4/6 частини будинку.

Рішенням суду позовні вимоги задоволено частково.

Суд визнав недійсним договір дарування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом Дергачівського нотаріального округу Коробець О.М. 05.05.2004 року №874 в 2/3 частинах недійсним.

Судом застосовано реституцію та повернуто ОСОБА_6 2/3 частини зазначеного будинку.

В інший частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення і у задоволенні позову відмовити.

Апелянт вважає, що висновки суду не відповідають наданим доказам, крім того судом порушені вимоги процесуального закону. Апелянт вважає, що судом безпідставно застосовані правила ст 229 ЦК України. Висновки суду першої інстанції про те, що позивачка була уведена в оману і не розуміла яку саме угоду укладає не ґрунтуються на матеріалах справи. На думку відповідача помилка в порядку ст 229 ЦК України повинна мати місце під час укладення угоди, а не через певний час після укладення договору. Два роки позивачка погоджувалася з договором дарування і тільки під впливом сина звернулася з позовом до суду. Посилання суду на те, що договір дарування тривалий час не реєструвався не є підставою для визнання його недійсним.

Заслухавши доповідача, сторони, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 травні 2004 року приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Коробець О.М. посвідчено договір дарування, у відповідності до якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 жилий будинок по АДРЕСА_1.

Згідно довідки Слатинського КПП «Інвентарізатор» від 09.04.2013 року №34 на час розгляду справи спірний будинок належить ОСОБА_5 в 2/3 частинах, ОСОБА_9 в 1/6 частині, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_10 по 1/24 частині будинку.

Договір дарування є реальним і законом передбачається його реальне виконання. Судом першої інстанції встановлено, що оспорюваний договір дарування від 05.05.2004 року був посвідчений нотаріально, що передбачено ст. 209 ЦПК України, але не виконаний реально, що передбачено ч.2 ст.640 ЦК України, ч.1 ст.334 ЦК України та ч.1,4 ст.722 ЦК України. На протязі двох років після укладення договору державна реєстрація його не відбулася. В судовому засіданні відповідач не заперечувала, що подарованою їй частиною домоволодіння вона після укладення договору дарування фактично не володіла і не користувалася. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що передача дарунку у власність ОСОБА_5 не відбулася. Спірним будинком володіє понад 20 років володіє і користується позивачка. Вона доглядає за будинком, сплачує усі комунальні платежі. Це підтверджується наданими суду квитанціями і поясненнями свідків. Відповідач здійснила державну реєстрацію правочину лише у травні 2006 року, коли між сторонами взаємовідносини погіршилися і розпочинався судовий спір.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при укладенні договору ОСОБА_6 мала намір передати належний їй будинок в дар відповідачці в замін на надання догляду та піклування за нею.

Судом враховано, що спірний житловий будинок є єдиним місце проживанням ОСОБА_6 та складається лише з однієї кімнати площею 19,0 кв.м. ОСОБА_5 є власником 2/3 частин іншого будинку в АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав договір дарування частково недійсним, застосував реституцію. Суд обґрунтовано відмовив у зобов'язання повернути позивачці документи на будинок, оскільки для вирішення цього питання позивачка має право звернутися до суду з самостійним позовом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Помилка в ім'ї позивачки при подачі позову і помилки в її імені в деяких довідках не є підставою для скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Колегія погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 16 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді