АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0435/5728/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/624/К/13 Ан О.В.
Категорія - 53 (I) Доповідач Митрофанова Л.В
У Х В А Л А

Іменем України

13 березня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Ляховської І.Є., Соколан Н.О.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участі: позивача ОСОБА_2;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою третьої особи - ОСОБА_3 на заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до громадської організації "Справа народу", третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів розрахунку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди.

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до громадської організації "Справа народу", третьої особи ОСОБА_3 про стягнення коштів розрахунку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди. У вересні 2012 року позивачка доповнила свої позовні вимоги і просила стягнути з відповідача на її користь невиплачені при розрахунку кошти в сумі 6 190 грн. із яких 780 грн. - оплату лікарняного листа, 867 грн. - компенсації за невикористану щорічну відпустку, 4 543 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку з дня звільнення по день винесення рішення та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з 29.08.2011 року по 16.05.2012 року працювала юрисконсультом громадської організації «Справа народу». 16.05.2012 року вона була звільнена за власним бажанням , проте під час звільнення їй не було виплачено відповідачем компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку, та не оплачений лікарняний.

Рішенням суду від 04 жовтня 2012 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 325 грн. в рахунок оплати лікарняного листа, 408 грн. в рахунок компенсації невикористаної відпустки, 4170 грн. 83 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 214 грн. 30 коп.

Додатковим рішенням від 24.01.2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 500 грн.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_3 просить рішення суду від 04.10.2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача лише в частині стягнення суми компенсації за невикористану щорічну відпустку посилаючись на те, що позивач сама відмовилась від підписання документів про отримання грошей та проведення повного розрахунку з нею, крім того в період з 01.12.2012 року по 16.05.2012 року вона фактично не відпрацювала жодного дня в громадській організації «Справа народу».

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення коштів розрахунку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходив з доведеності факту затримки розрахунку з позивачем при звільненні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач працювала у відповідача юрисконсультом з 05.09.2011 року по 16.05.2012 року і мала тарифну форму оплати праці.

На момент звільнення відповідач не сплатив позивачу розрахункові кошти, а саме компенсацію за невикористану відпустку, не оплатив лікарняний лист.

Спір виник з приводу затримки розрахунку при звільненні позивача.

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явленим звільнення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що з 29.08.2011 року по 16.05.2012 року позивач знаходилась з відповідачем в трудових відносинах. При звільненні позивачу не були виплачені грошові кошти за період перебування на лікарняному та компенсація за 16 днів відпустки.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги та провів розрахунок належних позивачу сум середнього заробітку за весь час затримки виплати грошових сум з розрахунку за 77 дні затримки - 4 170 грн. 83 коп. При цьому судом було взято середньоденну заробітну плату ОСОБА_2 у розмірі 54,16 грн. виходячи з її позовних вимог (а.с.28), розмір якої відповідачем та третьою особою не оспорено.

Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку).

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги доведені та обґрунтовані, а тому підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач сама відмовилась від підписання документів про проведення повного розрахунку з нею, та в період з 01.12.2012 року по 16.05.2012 року вона фактично не відпрацювала жодного дня в громадській організації «Справа народу» спростовуються обставинами та матеріалами справи, та не можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, оскільки відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України третьою особою не надано доказів про відмову підписання позивачкою документів про проведення з нею повного розрахунку та доказів того, що вона в період з 01.12.2012 року по 16.05.2012 року не виконувала свої трудових обов'язків.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу третьої особи - ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: