Справа № 308/6115/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року

місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І.,

при секретарі судового засідання -
Роман Д.М.,

за участю:

позивач - не з'явився,

відповідач - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Ужгород,
цивільну справу за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу Управління
будівельно-монтажних робіт і цивільних
споруд № 5 до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

10.04.2013 року позивач звернувся до
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
теплопостачання у розмірі 805,63 грн.,
мотивуючи тим, що відповідач в
порушення вимог ст. 526 ЦК України, ст.ст.
67, 68 ЖК Української РСР та п. 5) ч. 3 ст. 20
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги» протягом тривалого часу не
здійснює оплату за надане
теплопостачання, у зв'язку з чим, станом
на 26.02.2013 року у відповідача наявна
заборгованість у розмірі 805,63 грн. за
надані у січні та лютому місяцях 2009
року послуги з теплопостачання.

17.06.2013 року представник позивача подав
до суду заяву про заміну первісного
відповідача - ОСОБА_2, належним
відповідачем - ОСОБА_1, оскільки договір
про надання послуг по теплопостачанню
було укладено позивачем саме з
дружиною первісного відповідача, а
саме, ОСОБА_1

17.07.2013 року відповідач подав до суду
заперечення, в яких зазначив, що вимоги
позивача є безпідставними і
незаконними, оскільки відповідач з
28.12.2007 року відключена від центрального
опалення, а наявна заборгованість
останньої перед позивачем за листопад
та грудень місяці 2007 року нею була
погашена 21.04.2008 року.

06.09.2013 року позивачем подано
відповідь на заперечення відповідача,
згідно яких позивач вважає доводи
відповідача безпідставними, так як
наданий відповідачем акт про
відключення від внутрішньобудинкових
мереж ЦО і ГВП від 28.12.2007 року не
підписаний представником виконавця
послуг з ЦО і ГВП, тобто, позивачем, не
затверджений комісією з розгляду
питань відключення від мереж ЦО і ГВП
та не був направлений до
теплопостачальника для перегляду умов
договору, відповідно до вимог п.п. 2.5, 2.6,
2.7 Порядку відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затвердженого
наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 22.11.2005 року №
4.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, подав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутності, при цьому зазначив, що
позовні вимоги підтримує повністю,
просить їх задоволити та не заперечує
проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце слухання справи, не з'явився,
причини неявки суду не повідомив, а
тому, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК
України, суд розглянув справу в його
відсутності, за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

15.10.2007 року між ДТГО «Львівська
залізниця», відокремленим підрозділом
Ужгородської дистанції цивільних
споруд, та ОСОБА_1 було укладено договір
про надання послуг по
теплопостачанню, за умовами якого
постачальник зобов'язався
забезпечувати

споживача тепловою енергією у виді
опалення та гарячої води, а споживач
зобов'язався кожний місяць проводити
оплату за опалення та ГВП не пізніше
10-го числа послідуючого місяця за
розрахунком.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання щодо
оплати спожитої у січні та лютому
місяцях 2009 року теплової енергії
належним чином не виконує, що призвело
до виникнення заборгованості, яка
станом на 26.02.2013 року складає 805,63 грн., з
яких: 774,58 грн. - сума боргу; 7,75 грн. -
індекс інфляції; 23,30 - 3 % річних, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи довідкою-розрахунком від 26.02.2013
року.

Оцінивши докази, зібрані та досліджені
у ході судового розгляду справи, у їх
сукупності, суд прийшов до наступних
висновків.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
зобов'язана вчиняти на користь другої
сторони певну дію або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 68 ЖК Української РСР наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Пунктом 5) частини 3 статті 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» визначено, що споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Згідно пункту 3.1 договору про надання
послуг з централізованого опалення від
15.10.2007 року щомісячні платежі по оплаті
послуг вносяться не пізніше 10 числа
місяця, що настає за розрахунком.

Виходячи із умов договору про надання
послуг з централізованого опалення від
15.10.2007 року судом встановлено, що строк
виконання позичальником своїх
зобов'язань настав 10.03.2009 року.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною даною або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Статтею 256 ЦК України регламентовано,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 5 статті 261 ЦК України
передбачено, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається із
спливом строку виконання.

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою 10.04.2013 року, тобто, після спливу
трьох річного строку позовної
давності.

Таким чином, враховуючи вище наведене,
суд прийшов до висновку, що позовна
заява задоволенню не підлягає, у
зв'язку із спливом строку позовної
давності.

Керуючись ст.ст. 252, 256, 257, 261, 267, 509, 526 ЦК
України, ст.ст. 4, 5, 14, 60, 169, 208, 209, 212-215, 294
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Н.І. Зарева