Справа № 2107/3275/2012
Провадження № 2/653/231/13
РІШЕННЯ

іменем України

"27" березня 2013 р.

Генічеський районний суд
Херсонської області у складі:

головуючого судді -
Хоменко В.Г.

при секретарі -
Кідалові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Генічеську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до товариства
з обмеженою відповідальністю
«Компанія «Авто-Інвест», дочірнього
підприємства «Фінанс-Інвест»
товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Авто-Інвест», приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»
про стягнення грошових коштів за
нікчемним правочином згідно ст. 19
Закону України «Про захист прав
споживачів», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Авто-Інвест» (далі - відповідач №1, або
ТОВ «Компанія «Авто-Інвест»),
дочірнього підприємства
«Фінанс-Інвест» товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Авто-Інвест» (далі - відповідач №2, або
ДП «Фінанс-Інвест»), приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» (далі - відповідач №3,
або ПАТ «СК «ВУСО»), в якому просив з
урахуванням уточнених позовних вимог
стягнути з відповідача №2 грошові
кошти, сплачені відповідно до угоди
№000880 від 30.07.2012р., укладеної між ОСОБА_1
та ДП «Фінанс-Інвест» ТОВ «Компанія
«Авто-Інвест», стягнути з відповідача
№3 грошові кошти сплачені відповідно
до угоди №495534 від 30.07.2012р. укладеної між
ОСОБА_1 та ПАТ «СК «ВУСО» у розмірі 1000
грн.; стягнути з відповідачів судові
витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем 30.07.2012 року укладено договір
№000880 з ТОВ «Компанія Авто-Інвест», про
надання послуг, згідно якого мав
придбати як учасник програми товар з
розстрочкою платежу, на тривалий час, у
порядку та на умовах передбачених цих
договором і додатками до нього. На
виконання умов договору перерахував на
рахунок відповідача №2 кошти в сумі 10000
грн. Умови вказаного договору вважає
незаконними, оскільки відповідач ввів
його в оману, що суперечить статті 19
Закону України «Про захист прав
споживачів», якою заборонено нечесну
підприємницьку діяльність. Крім
того, зазначив, що його було примушено
до укладення договору страхування,
оскільки це було однією із умов
отримання кредиту. Вважає, що
відповідачі ввели його в оману, так як
умови договору є несправедливими, та
такими, що порушують чинне
законодавство України. Просив позов
задовольнити.

У судовому засіданні позивач підтримав
свої позовні вимоги і надав суду
пояснення, аналогічні викладеним у
позовних заявах.

Представник відповідача №1 у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно. Свою правову позицію виклав
у запереченнях, зі змісту яких
вбачається, що позов не визнають, так як
позивачу перед укладенням договорів
роз'яснювалися умови договору, вони
надали всю інформацію та роз'яснили
зміст. Після укладення договорів
позивач не звертався до товариства із
будь-якими претензіями. Просив справу
розглянути у відсутність представника,
на підставі наявних в матеріалах
справи доказів.

Представник відповідача №2 у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Свою правову позицію
виклав у запереченнях, зі змісту яких
вбачається, що позовні вимоги не
визнають, зазначивши, що позивачу були
роз'яснені умови договору та надана вся
інформація. Просив справу розглянути у
відсутність представника, на підставі
наявних в матеріалах справи доказів.

Представник відповідача №3 у судове
засідання також не з'явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. Надав суду письмові
заперечення зі змісту яких вбачається,
що позовні вимоги вважає
необґрунтованими, оскільки позивачем
не наведено жодної правової підстави
для повернення відповідачем №3
грошової суми у розмірі 1000 грн., яку
було сплачено на підставі договору, не
зазначено підстав для визнання
договору недійсним. Просив у
задоволенні позову відмовити, а справу
розглянути у відсутність представника.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ДП «Фінанс-Інвест» «ТОВ
«Компанія Авто-Інвест» укладено
договір №000880 від 30.07.2012 року, предметом
якого є надання
інформаційно-консультаційних,
консультаційно-роз'яснювальних,
довідкових послуг, спрямованих на
придбання товару, зі сплатою за послуги
10 000 грн. Зазначена сума позивачем
сплачена, що підтверджується
квитанцією №13337799 від 30.07.2012р.

В цей же день між позивачем та ТОВ
«Компанія «Авто-Інвест» укладено
договір за тим же номером (№000880) за
яким, учасник програми (позивач)
доручає, а адміністратор (відповідач)
приймає на себе зобов'язання за
рахунок, від імені і на користь
учасника програми, надати систему
взаємопов'язаних послуг, спрямованих
на придбання останнім товару.

Згідно з додатком №1 до договору №000880,
вбачається, що позивач вносить кошти на
придбання житла вартістю 100 000 грн. з
виплатою 0,1% адміністративних витрат
на 180 місяців і загальним щомісячним
платежем 655 грн. 56 коп.

За умовами програми ТОВ «Компанія
«Авто-Інвест» передбачено, що послуги,
які є предметом договору, надаються
шляхом формування груп учасників
програми, кількість яких визначається
адміністратором.

Статтею 2 вказаного договору
передбачено, що учасник зобов'язується
сплатити адміністративний платіж, який
сплачується одноразово не пізніше 15
днів, з моменту надання учаснику
програми дозволу на отримання товару,
для організації адміністратором
відповідних заходів, що сприятимуть
отриманню товару. Учасник програми
сплачує загальні платежі на власний
розсуд у довільній кількості або
відповідно до графіку платежів на
зазначений адміністратором рахунковий
рахунок, який фактично є фондом групи.
Видача дозволу на отримання товару
проводиться комісією з проведення
асигнаційного заходу та надається
учаснику програми з найбільшою
сумарною кількістю фактично
здійснених платежів (п.п.4.1,4.9)

Тобто, зазначені договори та додатки до
них складені за системою придбання
товарів, що базується на створенні
групи покупців (учасників системи),
метою яких є придбання об'єктів
нерухомості в порядку та на умовах,
передбаченим цими договорами та право
на придбання товару проводиться за
рахунок накопичення коштів у фонді
групи, сплачених її учасниками.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК
України.

За положенням ч. 1; п. 7 ч. 6 ст. 19 Закону
України «Про захист прав споживачів»
нечесна підприємницька діяльність
забороняється.

Нечесна підприємницька практика
включає будь-яку діяльність ( дії або
бездіяльність), що вводить споживача в
оману або є агресивною. Забороняються
як такі, що вводять в оману: утворення,
експлуатація або сприяння розвитку
пірамідальних схем, коли споживач
сплачує за можливість одержання
компенсації, яка надається за рахунок
залучення інших споживачів до такої
схеми, а не за рахунок продажу або
споживання продукції. Правочини,
здійснені з використанням нечесної
підприємницької практики, є
недійсними.

Таким чином, указаний Закон установив
недійсність правочинів, здійснених із
використанням нечесної
підприємницької діяльності, яка
полягає, зокрема у введенні в оману
споживачів шляхом залучення їхніх
коштів з метою реалізації діяльності
пірамідальної схеми.

Сплата коштів не за сам товар, а за
можливість одержання права на купівлю
товару, формування особою без
залучення власних коштів групи
клієнтів, за рахунок коштів яких
здійснювалась передача права на
купівлю товару одному з учасників
групи, що є компенсацією за рахунок
коштів інших учасників групи,
залучених до умов діяльності системи, є
такою, що вводить споживача в оману (
постанова Верховного Суду України від
23 травня 2012 року).

Зміст договору, укладеного між ДП
«Фінанс-Інвест» ТОВ «Компанія
Авто-Інвест» та позивачем 30 липня 2012
року за № 000880 про надання
інформаційно-консультаційних послуг
свідчить про те, що вартість послуги
становить 10% від вартості товару
(житла), яка сплачується шляхом
перерахування вказаної суми на
розрахунковий рахунок ДП
«Фінанс-Інвест» ТОВ «Компанія
Авто-Інвест» протягом 24 години з
моменту підписання сторонами даного
договору та зміст договору від цієї ж
дати, за цим же номером та між тими ж
сторонами, за яким ДП «Фінанс-Інвест»
ТОВ «Компанія Авто-Інвест»
зобов'язалось за рахунок, від імені і
на користь позивача надати систему
взаємопов'язаних послуг, отриманих на
придбання останнім товару, зазначеному
в додатку № 1 до даного договору, є
одним договором та має єдині додатки.
Також, додаток № 1 до цього договору не
містить інформації щодо
конкретизації житла, яке має намір
придбати позивач, та сам договір має
нечіткий та двозначний характер, що
вплинуло на свідомий вибір позивача та
призвело до укладання ним договору на
вкрай невигідних для себе умовах.

Відповідно до частини першої статті 216
ЦК України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

За таких обставин, позов в частині
стягнення з ДП «Фінанс-Інвест» ТОВ
«Компаннія Авто-Інвест» 10000 грн.
підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення зі «СК» «ВУСО» коштів у сумі
1000 грн., то суд зазначає наступне.

Як вбачається з вимог п. 2.1.5 договору
№000880 від 30 липня 2012 року, укладеного
між позивачем та відповідачем №1, на
учасника програми після підписання
даного договору покладається
обов'язок укласти договір страхування
життя з однією із страхових компаній,
яку учасник обирає на власний розсуд.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач фактично був примушений до
укладання договору страхування життя,
що суперечить вимогам ст. 627 ЦК України,
щодо свободи договірних відносин, а
тому позов в частині стягнення з «СК
«ВУСО» грошових коштів у сумі 1000 грн.
також підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 216, 627 ЦК України, 213-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з дочірнього підприємства
«Фінанси-Інвест» товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Авто-Інвест» на користь ОСОБА_1
грошові кошти у сумі 10 000 (десять тисяч)
грн., сплачені відповідно до угоди №000880
від 30 липня 2012 року.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхової компанія «ВУСО»
на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі
1000 (одна тисяча) грн., сплачені ним
відповідно до договору добровільного
страхування від нещасних випадків
№495534 від 30 липня 2012р.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Херсонської області
через Генічеський районний суд
Херсонської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення.

Суддя: В. Г. Хоменко