Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2013 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

за участі секретаря Ликсової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду в м. Києві,
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до
ОСОБА_4, Дніпровської районної в м.
Києві державної адміністрації, треті
особи: Служба у справах дітей
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, Реєстраційна
служба Головного управління юстиції в
м. Києві про скасування розпорядження,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на квартиру та вселення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом у
якому просять суд з урахуванням заяви з
уточненням позовних вимог визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на житло - квартиру АДРЕСА_1,
видане органом приватизації
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації 30 квітня 2013
року на ім`я ОСОБА_4; скасувати
розпорядження Дніпровської районної в
м. Києві державної адміністрації № 76-631
від 30.04.2013 року про передачу у власність
відповідачу вказаної квартири та
вселити їх у квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що
заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 30.01.2013 року
за позовом ОСОБА_4 їх було визнано
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
17 жовтня 2013 року заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 30.01.2013 року було скасоване та
постановлене нове рішення, яким в
позові ОСОБА_4 було відмовлено.

В процесі розгляду їхньої заяви про
перегляд заочного рішення зі слів
ОСОБА_4 вони дізналися, що відповідач
зняв їх з реєстрації на підставі
заочного рішення суду від 30.01.2013 року та
отримав свідоцтво про право власності
на всю чотирьохкімнатну квартиру
шляхом безкоштовної приватизації.

Свідоцтво про право власності на
квартиру від 30.04.2013 року видане на
підставі розпорядження Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації № 76-631 від 30 квітня 2013
року про передачу у власність ОСОБА_4
квартири АДРЕСА_1

У зв»язку з цим вважають, що
розпорядження щодо приватизації житла
повинне бути скасоване, а свідоцтво про
право власності на квартиру визнане
недійсним, оскільки підстави, на яких
ґрунтувались їх прийняття та видача,
скасовані.

Квартира АДРЕСА_1 була надана їхній
родині у 1988 році на чотирьох осіб:
відповідача, його дружину ОСОБА_6, на
неї та її матір ОСОБА_7 Відповідач є її
дідусем. Дружина відповідача - її
бабуся та її мати померли. Після їх
смерті в квартирі залишились проживати
вона, відповідач та двоє її на той час
неповнолітніх дітей: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. У
них з дідусем з 2009 року склалися дуже
напружені та ворожі стосунки з приводу
користування квартирою. З надуманих
підстав дідусь став перешкоджати їм у
користуванні житлом, виганяти з нього,
погрожувати, чим створив неможливу
обстановку в родині, в серпні 2009 року
поміняв замки у вхідних дверях
квартири і з того часу туди їх не
впускав.

З приводу цього зверталася до суду. За
її позовом рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 03.02.2011 року
було змінено умови договору найму
спірної квартири, при цьому їм у
користування було виділено дві житлові
кімнати площами 17,6 кв.м., 11,8 кв.м., а
відповідачу - житлові кімнати площами
11,9 кв.м. та 9,7 кв.м.

Відповідач зняв їх з реєстрації у
спірній квартирі, змінив замки на
вхідних дверях, через що вони не мають
можливості користуватися житлом та
проживати у ньому, тому заявляють
вимоги про вселення.

Представник позивачів ОСОБА_8 в
судовому засіданні позовні вимоги з
уточненнями підтримала в повному
обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 просив відмовити у
задоволенні позову, пояснив, що
приватизацію належної йому квартири
він здійснив на законних підставах,
позивачі роками з ним не проживали,
витрат по оплаті житла не несли,
квартплату та житлово-комунальні
послуги сплачував він сам, позивачка
квартирою не цікавилась, до нього не
з»являлась, про місце проживання
позивачів йому не відомо, вони ним не
цікавляться та не перевідують його.

Представник відповідача Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації Шум В.М. у вирішенні
спору поклалась на розсуд суду,
пояснила, що приватизація спірної
квартири була здійснена відповідно до
чинного законодавства.

Судом до участі у справі було залучено
у якості третіх осіб Службу у справах
дітей Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації та
Реєстраційну службу Головного
управління юстиції в м. Києві.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в м. Києві в судове
засідання не з»явився, суду надав заяву
з проханням розглянути справу у
відсутності представника
Реєстраційної служби ГУЮ в м. Києві.

Представник Служби у справах дітей
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи третя особа була
повідомлена належним чином, про
причини неявки представника суд
повідомлено не було.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивачів, відповідача ОСОБА_4,
представника відповідача Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації, дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані у справі
докази в їх сукупності, приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу
Української РСР громадяни мають право
на одержання у безстрокове
користування у встановленому порядку
жилого приміщення в будинках
державного чи громадського житлового
фонду або на одержання за їх бажанням
грошової компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення для
категорій громадян, визначених
законом, або в будинках
житлово-будівельних кооперативів.

Громадяни мають право на приватизацію
квартир (будинків) державного
житлового фонду, житлових приміщень у
гуртожитках, які перебувають у
власності територіальних громад, або
придбання їх у житлових кооперативах,
на біржових торгах, шляхом
індивідуального житлового будівництва
чи одержання у власність на інших
підставах, передбачених законом.

Ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

За змістом ст. ст. 5, 8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", право на приватизацію квартир
(будинків) державного фонду одержують
громадяни України, які проживають у цих
квартирах.

До членів родини наймача належать
тільки громадяни, що постійно
проживають у квартирі разом з наймачем
або за якими зберігається право на
житло.

Згідно із ч. 2 ст. 64 Житлового кодексу
Української РСР, до членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Як вбачається із матеріалів справи,
ордер № 17526 серії Б від 29.04.1987 року на
право зайняття жилого приміщення -
квартири АДРЕСА_1 був виданий на ім»я
відповідача ОСОБА_4 та членів його
сім»ї: дружину ОСОБА_6, доньку ОСОБА_7 та
онуку ОСОБА_10 - позивачку (а.с. 7).

Відповідно довідки ЖРЕО № 415, станом на
19.01.2011 р. у спірній квартирі були
зареєстровані позивачі та відповідач
ОСОБА_4 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про народження,
позивачка ОСОБА_3 являється
неповнолітньою, дата її народження -
ІНФОРМАЦІЯ_2, її матір»ю є позивачка
ОСОБА_2 (а.с. 10).

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 03.02.2011 року, ухваленим у
цивільній справі № 2-529310 за позовом
ОСОБА_2 в своїх та інтересах
неповнолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації, 3-тя особа:
Орган опіки і піклування Дніпровської
райдержадміністрації, про вселення та
зміну договору найму жилого приміщення
було змінено умови договору житлового
найму спірної квартири, виділено у
користування позивачам дві житлові
кімнати площами 17,6 кв.м. та 11,8 кв.м.;
відповідачу виділено дві житлові
кімнати площами 11,9 кв.м. та 9,7 кв.м. (а.с.
9).

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м. Києва від 30.01.2013 року
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє
в своїх та в інтересах малолітньої
ОСОБА_3, треті особи Дніпровський
районний відділ Головного управління
державної міграційної служби України в
м. Києві, Орган опіки та піклування
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, про визнання
осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням позов
було задоволено. Даним рішенням
визнано ОСОБА_1, ОСОБА_2 та малолітню
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що
втратили право на користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 (а.с.
11-13).

На підставі заочного рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 30.01.2013 року ОСОБА_4 зняв з реєстрації
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_3
та на своє ім»я здійснив приватизацію
спірної квартири.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
17 жовтня 2013 року заочне рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 30.01.2013 року скасоване та ухвалене
нове, яким у позові ОСОБА_4 відмовлено
(а.с. 14, 15).

Згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до розпорядження від 30
квітня 2013 року № 76-631, виданого органом
приватизації житла Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації, квартиру АДРЕСА_1
передано в приватну власність ОСОБА_4

Як вбачається із свідоцтва про право
власності від 30 квітня 2013 року,
квартира, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 дійсно належить на праві
приватної власності гр. ОСОБА_4 (а.с. 6).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 8 Закону України
"Про приватизацію державного житлового
фонду", передача квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають у цій квартирі
(будинку), житловому приміщенні у
гуртожитку, в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність
громадян здійснюється на підставі
рішень відповідних органів
приватизації, що приймаються не
пізніше місяця з дня одержання заяви
громадянина.

Статтею 1 "Про приватизацію державного
житлового фонду" визначено, що
приватизація державного житлового
фонду (далі - приватизація) - це
відчуження квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках,
призначених для проживання сімей та
одиноких осіб, кімнат у квартирах та
одноквартирних будинках, де мешкають
два і більше наймачів, та належних до
них господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т. ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Приватизація державного житлового
фонду це сукупність дій які
здійснюються уповноваженими на це
органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Як зазначено вище, позивачі були
зареєстровані у спірній квартирі.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
17.10.2013 року житлові права ОСОБА_2,
неповнолітньої ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на
проживання у спірній квартирі,
користування останньою на рівні з
відповідачем з урахуванням рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 03.02.2011 р., яким змінені умови
договору найму житла, в тому числі
права на реалізацію щодо приватизації
спірної квартири були поновлені. Разом
з тим, будь-якої згоди на приватизацію
квартири АДРЕСА_1, позивачі не надавали.

Таким чином, розпорядження про
передачу квартири у приватну власність
та видача свідоцтва про право
власності на житло мало бути здійснено
лише при наявності згоди інших членів
сім'ї, тобто позивачів.

За таких обставин, суд вважає, що в
межах розгляду даної справи є всі
підстави для скасування розпорядження
Дніпровської районної у м. Києві
державної адміністрації органу
приватизації житла № 76-631 від 30 квітня
2013 року та визнання недійсним
свідоцтва про право власності на житло
- квартиру АДРЕСА_1 виданого 30 квітня 2013
року Дніпровською районною у м. Києві
державною адміністрацією на ім`я
ОСОБА_4 на підставі вищевказаного
розпорядження.

Заявлені вимоги в частині вселення
позивачів у спірну квартиру також
підлягають задоволенню, оскільки їхні
житлові права на проживання у АДРЕСА_1
та користування житлом відновлені
рішенням Апеляційного суду м. Києва від
17 жовтня 2013 року, а судом під час
розгляду даної справи встановлено, що
відповідач встановив нові вхідні двері
у квартиру від яких надавати ключі
позивачам відмовляється та
добровільної згоди на їх вселення
відповідач не надає.

Судові витрати по справі представник
позивачів просила з відповідачів не
стягувати.

Керуючись ст. ст. 1, 5, 8 Закону України
"Про приватизацію державного житлового
фонду", ст.ст. 9, 15, 64, 71, 72 Житлового
кодексу Української РСР, ст. ст. 3, 10, 11, 57,
60, 61, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх та
в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до
ОСОБА_4, Дніпровської районної в м.
Києві державної адміністрації, треті
особи: Служба у справах дітей
Дніпровської районної в м. Києві
державної адміністрації, Реєстраційна
служба Головного управління юстиції в
м. Києві про скасування розпорядження,
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на квартиру та вселення
задовольнити.

Скасувати розпорядження Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації органу приватизації
житла № 76-631 від 30 квітня 2013 року про
передачу у власніть ОСОБА_4 квартири
АДРЕСА_1

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на житло - квартиру АДРЕСА_1,
виданого 30 квітня 2013 Дніпровською
районною в місті Києві державною
адміністрацією, на ім`я ОСОБА_4.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітню
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в інтересах якої
діє законний представник ОСОБА_2, в
квартиру АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя