Справа № 209/5355/14-ц
Провадження № 2/209/1911/14
РІШЕННЯ

іменем України

"03" жовтня 2013 р. Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Ковальової А.Б.

при секретарі Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчий
комітет Дніпродзержинської міської
ради про розподіл майна подружжя та
визнання права особистої приватної
власності, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_2 до судового
розгляду справи надала суду заяву про
визнання позову.

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, Виконавчого
комітету Дніпродзержинської міської
ради, в якому просить суд визнати за ним
право особистої приватної власності на
кафе, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 106, 5 кв.м., що
складається з тамбуру 0,6 кв.м., підсобне
приміщеня - 0,6 кв.м., кафе 21, 7 кв.м., кухня
4,8 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., вбиральня 2,2
кв.м., прибудова 76, 6 кв.м., що є підставою
для реєстрації за ОСОБА_1 права
особистої приватної власності на
зазначене кафе в державному реєстрі
речових прав, Виконавчому комітету
Дніпродзержинської міської ради
присвоїти адресу на зазначене кафе.

В обґрунтування позову
посилається на те, що 23 вересня 2006 року
він уклав шлюб з відповідачем, і на
момент укладення шлюбу йому належало
кафе з літнім майданчиком, що
розташоване в АДРЕСА_1 За свій власний
кошт, але перебуваючи у шлюбі він робив
ремонт в кафе, а також незначну
реконструкцію на підставі належним
чином затвердженого проекту. Також він
оформив договір оренди земельної
ділянки, який є чинним і на теперішній
час. Його дружина неодноразово
нагадувала йому, що все майно, набуте
під час шлюбу, є спільною власністю
подружжя, в тому числі й кафе. Але він
вважає кафе своєю особистою приватною
власністю, до якого дружина не має
ніякого відношення, в зв'язку з чим між
ними виник спір.

Позивач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явився, до судового
розгляду справи надав заяву, в якій
зазначив, що свій позов по суті та за
обставинами справи підтримує в
повному обсязі, просить розглянути
справу за його відсутності та ухвалити
рішення про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, до судового
розгляду справи надала суду заяву з
клопотанням про розгляд справи за її
відсутності, позов по суті та за
обставинами справи визнала, не
заперечує проти задоволення позову .

Представник відповідача -
виконавчого комітету
Дніпродзержинської міської ради в
судове засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, в розписці про
отримання судової повістки зазначив,
що не заперечує проти задоволення
позову.

Суд вважає можливим розглянути
справу за відсутності позивача та
відповідачів згідно вимог частини 2 ст.
158 ЦПК України, відповідно до якої
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Судом досліджені письмові докази по
справі:

- технічний паспорт на
громадський будинок - кафе,
розташований АДРЕСА_1, виготовлений 21
серпня 2014 року (а.с. 5-8), яким
підтверджуються технічні
характеристики нерухомого майна.

- копія паспорту відповідача (а.с.
9-10), якою підтверджується її особа
громадянина України та факт реєстрації
шлюбу з позивачем 23 вересня 2006 року;

- договір оренди земельної ділянки
№ 12158 від 14 лютого 2012 року (а.с. 11-14), яким
підтверджується факт укладення
договору оренди земельної ділянки,
площею 0,0192 га для розміщення торгового
павільйону з літним майданчиком,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2
строком до 28 грудня 2014 року;

- кадастровий план земельної
ділянки (а.с. 15), яким підтверджується
присвоєння земельній ділянці
кадастрового номеру :01:004:026;

- розрахунок розміру орендної
плати на земельну ділянку (а.с. 16), яким
підтверджується нормативна грошова
оцінка земельної ділянки та розмір
земельного податку;

- акт прийому-передачі земельної
ділянки (а.с. 17), яким підтверджується
факт передачі земельної ділянки
позивачу ОСОБА_1 14 лютого 2012 року;

- перелік землекористувачів та
відомостей про земельні ділянки, які
надаються по матеріалах
інвентаризації земельних ділянок (а.с.
18);

- витяг з рішення
Дніпродзержинської міської ради від 28
грудня 2011 року (а.с. 19), яким
підтверджується факт надання позивачу
в користування земельної ділянки;

- комплексний висновок літнього
майданчика біля торгівельного
павільйону ОСОБА_1 ( а.с. 20), яким
підтверджується факт надання висновку
щодо реконструкції зовнішнього
опорядження фасадів торгівельного
павільйону за замовленням ОСОБА_1;

- договори дарування від 26 жовтня
2004 року (а.с. 21-22, 23-24), якими
підтверджується факт набуття
позивачем права власності на
торгівельний павільйон з літнім
майданчиком в АДРЕСА_1 до укладення
шлюбу між ним та ОСОБА_2;

- проект реконструкції
зовнішнього оформлення фасаду
торгівельного павільйону з літнім
майданчиком по АДРЕСА_1 (а.с. 25-39), яким
підтверджується виготовлення КП
Дніпроміськпроект» при Управління
головного архітектору міста
зазначеного проекту та його
узгодження з головним архітектором
місті 28 квітня 2005 року.

Вивчивши письмові докази та
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши їх доказами, суд
вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню в повному обсязі з
наступних підстав.

У судовому засіданні судом
встановлені наступні обставини та
відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому
шлюбі з 23 вересня 2006 року ( а.с. 10 - копія
паспорту відповідача).

До реєстрації шлюбу позивач
ОСОБА_1 на підставі нотаріально
посвідчених договорів дарування від 25
лютого 2004 року та від 26 жовтня 2004 року
придбав у власність торговельний
павільйон з літнім майданчиком, дозвіл
на розміщення якого за адресою:
АДРЕСА_1, виданий на підставі
Розпорядження Голови Дніпровської
районної ради м. Дніпродзержинська 21
березня 2003 року за № 60-р ( а.с. 21-22, 23- 24).

Таким чином, суд вважає, що
зазначене нерухоме майно дійсно
придбане позивачем до укладення
шлюбу із відповідачем ОСОБА_2, і,
відповідно, є особистою приватною
власністю ОСОБА_1.

Також судом встановлено, що 14
лютого 2012 року між позивачем та
Дніпродзержинською міською радою, на
підставі рішення Дніпродзержинської
міської ради від 28 грудня 2011 року №
292-17/VІ, був укладений договір оренди
земельної ділянки № 12158, згідно якого
міська рада передала позивачу у платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
площею 0,0192 га, для розміщення
торгового павільйону з літнім
майданчиком, строком дії договору до 28
грудня 2014 року, кадастровий номер
земельної ділянки :01:004:0226 ( а.с.
11-14, 15 - кадастровий план, а.с. 17- акт
прийому -передачі земельної ділянки
від 14 лютого 2012 року).

Під час використання нерухомого
майна за своїм цільовим призначенням, в
період шлюбу, позивач згідно проекту
реконструкції зовнішнього оформлення
фасаду торгівельного павільйону з
літнім майданчиком по АДРЕСА_1, що був
виготовлений КП Дніпроміськпроект»
при Управлінні головного архітектору
міста та узгоджений з головним
архітектором місті 28 квітня 2005 року
(а.с. 25-39), виконав реконструкцію
торгівельного павільйону з літнім
майданчиком, і згідно технічного
паспорту на громадський будинок -
кафе, що розташоване по АДРЕСА_1, що
виготовлений 21 серпня 2014 року (а.с. 5-8),
загальна площа будівлі кафе, літера А-1
становить 106,5 кв.м..

Але через прострочення
виконання робіт та через спір, що
виник між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
позивач дійсно позбавлений можливості
зареєструвати за собою право
власності на реконструйоване
нерухоме майно, що обумовило його
звернення до суду з цим позовом.

В зв'язку з тим, що суд дійшов до
висновку про належність зазначеного
вище нерухомого майна на праві
приватної особистої власності саме
позивачу, і враховуючи визнання
відповідачами позову, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ч.1 ст. 57 Сімейного
кодексу України особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є: майно,
набуте нею, ним до шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 61 Сімейного
кодексу України об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком
виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Сімейного
кодексу України якщо майно дружини,
чоловіка за час шлюбу істотно
збільшилося у своїй вартості внаслідок
спільних трудових чи грошових затрат
або затрат другого з подружжя, воно у
разі спору може бути визнане за
рішенням суду об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 Сімейного
кодексу України майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом.

Керуючись статтями 57, 61, 62, 71 Сімейного
кодексу України, ст. ст. ст.ст. 8, 10, 57, 59,
60, 208, 209, 212-215, 218, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Виконавчий
комітет Дніпродзержинської про
розподіл майна подружжя та визнання
права особистої приватної власності, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої
приватної власності на самостійний
обьєкт нерухомого майна - кафе, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 106, 5 кв.м., що
складається з тамбуру 0,6 кв.м., підсобне
приміщеня - 0,6 кв.м., кафе 21, 7 кв.м., кухня
4,8 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., вбиральня 2,2
кв.м., прибудова 76, 6 кв.м., з присвоєнням
окремої поштової адреси зазначеному
нерухомому майну та реєстрації за
ОСОБА_1 права особистої приватної
власності на кафе в державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішення може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
А.Б.
Ковальова