Головуючий в I інстанції Тітова Т.А.
суддя доповідач Безрученко Ю.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2013 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової
Н.С.

суддів Безрученко Ю.О.,
Могутової Н.Г.

при секретарі Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення
Добропільського міськрайонного суду
від 14 жовтня 2013 року по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2013 року позивач ПАТ «Дельта
Банк» звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Свої вимоги
обґрунтував тим, що 09 січня 2007 року між
ТОВ «Український промисловий банк» та
ОСОБА_1 був укладений кредитний
договір, згідно з умовами якого банк
надав позичальнику кредитні кошти у
розмірі 38 250,00 грн. з розрахунку 16,5%
річних на весь час фактичного
користування кредитом на строк з 09
січня 2007 року по 08 січня 2011 року на
придбання автомобіля. 30 червня 2010 року
між ТОВ «Український промисловий
банк», АТ «Дельта Банк» та Національним
Банком України було укладено договір
про передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Український
промисловий банк» на користь АТ
«Дельта Банк» права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами. Свої зобов'язання за
кредитним договором відповідач не
виконує, у зв'язку з чим станом на 01
березня 2013 року утворилась
заборгованість у сумі 13 546,72 грн. за
тілом кредиту, 8 004,50 грн. за відсотками, 1
508,55 грн. по комісії, а всього 23 059,77 грн.
Виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором забезпечується
порукою згідно договору від 09 січня 2007
року між банком та ОСОБА_2, яка несе
солідарну з боржником
відповідальність. Позивач просив суд
стягнути солідарно з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на
його користь заборгованість за
кредитним договором в розмірі 23 059,77
грн.

Ухвалою Добропільського
міськрайонного суду від 14 жовтня 2013
року закрито провадження у справі за
позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення в солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду від 14 жовтня 2013
року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Дельта Банк» 22 103,52 грн.
заборгованості за кредитним договором.
В іншій частині позову відмовлено та
вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення та постановити нове,
яким змінити рішення суду та стягнути з
нього на користь банку заборгованість
в розмірі 15 699,49 грн. В обґрунтування
скарги зазначає, що його не було
повідомлено про заміну кредитора в
зобов'язанні. Своєчасно сплачувати
заборгованість відповідачу
перешкоджали ті обставини, що за місцем
його проживання було ліквідовано
відділення банку та розрахунковий
рахунок, зазначений в договорі для
сплати коштів. Визнає борг в розмірі 15
699,49 грн.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1
та його представник ОСОБА_3, діюча за
угодою (ас. 89), підтримали доводи
апеляційної скарги та просили її
задовольнити.

В засідання апеляційного суду
представник ПАТ «Дельта Банк» не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином
листом і телефонограмою № 1472,
зареєстрованою у відповідному порядку
від 20 листопада 2013 року (а.с.85),
відповідно до заяви просили розглянути
справу у їх відсутність (а.с. 87), що не
перешкоджає розгляду справи
відповідно до ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції виходив з того, що 09
січня 2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №8/аг-01-07, за
яким йому було надано кредитні кошти в
сумі 38 250,00 грн. на придбання автомобілю
на строк 48 місяців з поверненням
кредиту 08 січня 2011 року, з виплатою
процентів за користування кредитом 16,5 %
річних, комісії 0,1% від суми кредиту за
управління кредитом.

З таким висновком суду в оскаржуваній
його частині можна погодитися.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в
оскаржуваній його частині зазначеним
вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що
09 січня 2007 року між ТОВ «Український
промисловий банк» та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір №8/аг-01-07, за
яким йому було надано кредитні кошти в
сумі 38 250,00 грн. на придбання автомобілю
на строк 48 місяців з поверненням
кредиту 08 січня 2011 року, з виплатою
процентів за користування кредитом 16,5 %
річних, комісії 0,1% від суми кредиту за
управління кредитом. Для видачі
кредиту банк відкрив позичковий
рахунок, вказаний в договорі (а.с.6-11).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Отже, 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта
Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та
Національним банком України було
укладено договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань, за яким він
набув права вимоги за вказаним
кредитним договором (а.с.19-23). Згідно
витягу з додатку №2 до цього договору в
переліку до передачі значиться
невиконане грошове зобов'язання за
кредитним договором з ОСОБА_1 в сумі 15
699,49 грн. (а.с.24).

Умовами п.п. 2.4, 2.5 даного кредитного
договору передбачений порядок
повернення кредиту щомісячно частками
не менше як 796,88 грн. по 10 (десяте) число
кожного місяця, починаючи з наступного
за місяцем отримання кредиту на
зазначений відкритий позичковий
рахунок, а також нарахування і виплати
відсотків і комісії.

Як зазначено у п. 4.2 Договору від 30
червня 2010 року, внаслідок передачі ТОВ
«Український промисловий банк» ПАТ
«Дельта Банк» прав вимоги до боржників,
ПАТ «Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимагати (замість
ТОВ «Український промисловий банк»)
від боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

У п. 4.3 Договору зазначено, що ПАТ
«Дельта Банк» переходить
(відступається) право вимоги за
зобов'язаннями, визначеними у п. п. 1.7, 1.4
цього Договору, в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, на підставі вказаного
договору відбувся не тільки перехід
частини прав вимоги кредитора за
кредитними та забезпечувальними
договорами (виключно право вимоги), а й
перехід прав у повному обсязі,
належному первісному кредитору на
момент такої передачі, у зв'язку з чим
до ПАТ «Дельта Банк» (як нового
кредитора) перейшли права ТОВ
«Український промисловий банк» (як
первісного кредитора), які випливають з
кредитного договору в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав.

Тому, за вказаним договором ПАТ «Дельта
Банк» наділено правами вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, а також всіма правами
сторін за вказаними договорами у тому
числі і за договором від 09 січня 2007 року
№8/аг-01-07, що укладений між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_1

З розрахунку заборгованості
вбачається, що на баланс ПАТ «Дельта
Банк» 01 липня 2010 року прийнято
заборгованість по кредиту з ОСОБА_1 за
тілом кредиту 13 546,72 грн. (а.с.47-48).

Згідно цього розрахунку (таблиця 1)
заборгованість за тілом кредиту
залишається незмінною 13 546,72 грн.,
заборгованість за відсотками станом на
01 березня 2013 року визначена 8 004,50 грн.,
по комісії (таблиця 2) 552,30 грн.

Довідкою від 01 березня 2013 року позивач
зазначив загальну заборгованість, що
рахується станом на 01 березня 2013 року
за ОСОБА_1, 23 059,77 грн. (а.с.18).

Таким чином, на дату укладання договору
про передачу активів та кредитних
зобов'язань від 30 червня 2010 року
заборгованість ОСОБА_1 складала за
тілом кредиту 13 546,72 грн.

Відповідно до умов договору саме
пункту 2.6 проценти за користування
Кредитом нараховуються у валюті
Кредиту за період з дня його надання до
дня його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. ст. 212 - 214
ЦПК України апеляційний суд вважає, що
неотримання ОСОБА_1 повідомлення про
заміну кредитора не може бути
підставою для відмови у позові,
оскільки цей факт не підтверджено,
більш того, заборгованість
відповідачів за кредитним договором
існувала і до відступлення права
вимоги позивачу.

Крім того, якщо таке повідомлення не
було належним чином надіслане, то це не
може бути безумовною підставою для
відмови у позові, оскільки в такому
разі можуть наступати наслідки,
передбачені ст. 613 ЦК України щодо
прострочення кредитора, а саме
виконання зобов'язання може бути
відстрочене на час прострочення
кредитора, якщо кредитор не вчинив дії,
до вчинення яких боржник не міг
виконати свій обов'язок, або інші
правові наслідки, передбачені цієї
статтею.

Доказів в обґрунтування апеляційної
скарги, що ОСОБА_1 виконав зобов'язання
первинному кредитору до апеляційного
суду не надані.

Таким чином, апеляційним судом
належним чином перевірено розрахунок
заборгованості за кредитним договором
09 січня 2007 року №8/аг-01-07, який складає 22
103,52 грн., з яких сума заборгованості за
тілом кредиту складає 13 546,72 грн., сума
заборгованості за відсотками 8 004,50 грн.,
та комісії 552,30 грн., що відповідає
умовам кредитного договору та умовам
договору про передачу Активів та
Кредитних зобов'язань.

Щодо доводів апеляційної скарги, що ПАТ
«Дельта Банк» не може вимагати
зазначену заборгованість, то такі
доводи є необґрунтованими та
спростовуються п. 4.3 договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань від 30 серпня 2010 року між ПАТ
«Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та
Національним банком України, за яким
ПАТ «Дельта Банк» у власність перейшли
(відступилися) Права Вимоги за
зобов'язаннями, визначеними в п.п. 1.7, 4.1.
цього Договору, в обсязі і на умовах, що
існували на момент передання цих прав.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
заборгованість за кредитним договором
підлягає стягненню з ОСОБА_1, а тому
апеляційну скаргу необхідно відхилити
а рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України,
апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Добропільського
міськрайонного суду від 14 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання чинності.

Судді: