Справа №1307/2729/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2013 року Жидачівський районний
суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Цюмрака
М.Д.,

при секретарі Шальвіра
І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Жидачеві цивільну справу
за позовом Головного управління
соціального захисту населення
Львівської обласної державної
адміністрації до ОСОБА_1 про
зобов"язання ОСОБА_1повернути позивачу
автомобіль марки "Вольво",

ВСТАНОВИВ:

Головне управління соціального
захисту населення Львівської обласної
державної адміністрації звернулося з
позовом до ОСОБА_1 про зобов"язання
ОСОБА_1 повернути позивачу автомобіль
марки "Вольво", індентифікаційний номер
НОМЕР_1, 1996 року випуску, мотивуючи свої
вимоги тим, що ОСОБА_2 відповідно до
довідки №303, виданої МСЕК, було
встановлено медичні показання для
забезпечення спецавтотранспортом, у
зв"язку з чим його було взято на облік
для забезпечення автомобілем.

13.10.2005 року ОСОБА_2 згідно з "Порядком
забезпечення інвалідів автомобілями",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.09.1997 року №999
отримав через головне управління
соціального захисту населення
Львівської ОДА автомобіль марки
"Вольво" індентифікаційний номер
НОМЕР_1, 1996 року випуску, як гуманітарну
допомогу, а ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

Відповідно до абзацу 1 п.16 Постанови
Кабміну "Про порядок забезпечення
інвалідів автомобілями від 19.07.2006 року",
після смерті інваліда автомобіль, яким
він був забезпечений головним
управлінням соціального захисту або
управлінням виконавчої дирекції ,
строк експлуатації якого більше ніж 10
років, залишається члену сім"ї, який на
час смерті інваліда проживав та був
зареєстрований за місцем проживання і
реєстрації інваліда.

12.12.2011 року головне управління
надіслало лист за №10-12296 відповідачці,
в якому вказано, що відповідно до
постанови Кабміну "Про порядок
забезпечення інвалідів автомобілями"
від 19.07.2006 р. після смерті інваліда
автомобіль , визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через Головне управління
і користувався менше ніж 10 років, може
бути переданий у власність за умови
сплати митних платежів, однак
відповідачка не зверталася до позивача
з таким питанням і відповідно не
сплатила митні платежі.

Оскільки відповідачка митні платежі не
сплатила, тому згідно ч.8 п.16 Постанови
Кабміну автомобіль, строк експлуатації
якого менше 10 років, повертається
Головному управлінню соціального
захисту населення або управлінню
виконавчої дирекції у повному
комплекті.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позовні вимоги
Головного управління соціального
захисту населення ЛОДА повністю
підтримала і пояснила, що в даний час
повна назва позивача - Департамент
соціального захисту населення
Львівської ОДА. ОСОБА_3вважає , що
оскільки відповідачка не являється
інвалідом, який би мав право на
володіння спірним автомобілем, а також
не сплатила митні платежі, тому не має
права на володіння спірним автомобілем
марки "Вольво", індентифікаційний номер
НОМЕР_1, 1996 року випуску, тому просить
суд вилучити спірний автомобіль у
позивачки з метою передачі його
позивачу.

В своєму письмовому запереченні на
позов ОСОБА_1 вказує, що позов вважає
безпідставним з таких міркувань.

ЇЇ чоловік, ОСОБА_2, добре знаючи і
перебуваючи в добрих стосунках з
громадянкою Німеччини ОСОБА_5, отримав
від неї в подарок, відповідно до
договору дарування від 11.06.2005 року,
автомобіль марки "Вольво",
індентифікаційний номер НОМЕР_1, 1996
року випуску. Даний автомобіль було
оформлено на чоловіка, як гуманітарну
допомогу через Головне Управління
соціального захисту населення, так як
чоловік відповідачки на той час був
визнаний інвалідом другої групи.На
переоформлення автомобіля, як
гуманітарну допомогу, відповідачкою та
її чоловіком було підготовлено ряд
документів та витрачено немало коштів.

В своєму запереченні відповідачка
посилається на ч.2 ст.38 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року яка
гласить, що після смерті інваліда,
дитини-інваліда, автомобіль, виданий
безоплатно чи на пільгових умовах, у
тому числі визнаний гуманітарною
допомогою, за бажанням членів його
сім"ї може бути переданий у їх
власність безоплатно у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

При таких обставинах відповідачка
просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши письмові
докази, дав їм оцінку і вважає, що позов
до задоволення не підлягає виходячи з
таких міркувань.

Із акту оприбуткування гуманітарної
допомоги від 13.10.2005 р.,отриманої
безкоштовно від громадянина Німеччини
вбачається, що комісія в складі ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13 на підставі протоколу
засідання Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України від 01.09.05 р. №26/ГД-10664
та митної декларації по формі МД-2 від
04.10.05 р. оприбуткувала автомобіль
Вольво індентифікаційний номер НОМЕР_1,
робочий об"єм двигуна 1783 см.куб., 1996 року
випуску і наданий в якості
гуманітарної допомоги головному
управлінню гр.Німеччини ОСОБА_4 для
подальшої видачі інваліду ОСОБА_2, що
проживає АДРЕСА_1 і відповідно до
висновку МСЕК від 21.05.2004 року має
медичні покази для забезпечення
спецавтотранспортом.

Із накладної №06-544 від 13.10.2005 року
вбачається, що автомобіль марки Вольво
індентифікаційний номер НОМЕР_1, на
суму 15065 грн.41 коп. через ОСОБА_14
переданий ОСОБА_2.

Із листа Головного управління праці та
соціального захисту населення
Львівської ОДА №8557 від 13.10.2005 року на
ім"я ОРЕВ ДАІ у Львівській області
вбачається, що Головне управління у
відповідності до ст.6 абз.4 Закону
України "Про гуманітарну допомогу" та
"Порядку надання автомобілів,
отриманих як гуманітарна допомога",
затвердженого постановою Кабміну від
07.02.2001 року №128, просить зареєструвати
автомобіль Вольво індентифікаційний
номер НОМЕР_1, робочий об"єм двигуна 1783
см.куб., виготовлений у 1996 році на
інваліда ОСОБА_2, який видається йому
безкоштовно.

Автомобіль повинен бути
зареєстрований в Державтоінспекції на
протязі 10-та діб з моменту отримання.

В свідоцтві про реєстрацію автомобіля
необхідно здійснити запис "ГУМАНІТАРНА
ДОПОМОГА. ПРОДАЖ ЗАБОРОНЕНО".

Отже, відповідач, вимагаючи повернення
автомобіля, посилається на п.16
Постанови Кабміну від 19.07.2006 року №999
"Про затвердження порядку забезпечення
інвалідів автомобілями" із змінами,
внесеними Постановою Кабміну 26.04.2007 р.
№661, яка передбачає, що після смерті
інваліда автомобіль, яким він був
забезпечений головним управлінням,
строк експлуатації якого більше ніж 10
років, залишається члену сім"ї, який на
час смерті інваліда проживав та був
зареєстрований за місцем проживання і
реєстрації інваліда, а відповідно до
Постанови Кабміну "Про порядок
забезпечення інвалідів автомобілями"
від 19.07.2006 року, після смерті інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через Головне управління
і користувався ним менше 10 років, може
бути переданий у власність за умови
сплати митних платежів.

Суд з такими вимогами погодитися не
може і вважає, що такі вимоги незаконні.

Із матеріалів справи вбачається, що
інвалід ОСОБА_2 отримав автомобіль
Вольво як гуманітарну допомогу в
жовтні 2005 року, а відповідно до п.37
Порядку забезпечення інвалідів
атомобілями, затвердженого постановою
Кабміну від 08.09.1997 року №999, який був
чинним на момент отримання інвалідом
автомобіля, після смерті інваліда
автомобіль, яким він був забезпечений
безоплатно або на пільгових умовах,
залишається його сім"ї та знімається з
обліку в органах соціального захисту
населення.

Проте, постановою Кабміну від 19.07.2006
року був затверджений новий Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями, у
зв"язку з чим попередній втратив
чинність.

Абзацом 7 пункту 41 цього Порядку
передбачено, що після смерті інваліда
автомобіль, отриманий як гуманітарна
допомогі, повертається (вилучається)
Головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку.

При вирішенні питання про забезпечення
інваліда ОСОБА_2 у 2005 році автомобілем,
діяв Порядок забезпечення інваліді
автомобілями, затверджений постановою
Кабміну №999 від 08.09.1997 року.

Отже, набуте інвалідом право на
автомобіль у 2005 році не могло бути
змінено наступним актом Кабміну 19.07.2006
року, тобто після того як інвалід вже
отримав автомобіль і користувався ним
рік.

Таким чином, застосування позивачем
до спірних правовідносин положень
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями , затвердженого
постановою Кабміну від 19.07.2006 року №999
означало б фактичне погіршення
становища особи та порушувало
констітуційний принцип, закріплений у
ст.58 Конституції України, яка гласить:"
Закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом"якшують або
скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння,
які на час їх вчинення не визнавалися
законом як правопорушення".

При таких обставинах в задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.328, 329 ЦК
України, п.37 Порядку забезпечення
інвалідів атомобілями, затвердженого
постановою Кабміну від 08.09.1997 року №999
суд, -

В И Р І Ш И
В:

В позовіГоловного управління
соціального захисту населення
Львівської обласної державної
адміністрації до ОСОБА_1 про
зобов"язання ОСОБА_1повернути
автомобіль марки "Вольво"
індентифікаційний номер НОМЕР_1, 1996
року випуску відмовити за
безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з часу його
оголошення, шляхом подачі через
Жидачівський районний суд.

Головуючий - суддя
підпис.

Суддя Жидачівського

районного суду
М.Д.Цюмрак.

ПРИМІТКА: оригінал рішення знаходиться
в суді в матеріалах справи №1307/2729/2012.