СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/8614/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16.12.2013 року

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді
Мірошниченко Н.В.

при секретарі
Седовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.
Дніпропетровську справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів, -

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 (відповідач) про
стягнення аліментів у твердій грошовій
сумі на утримання дитини.

В позовній заяві та у судовому
засіданні позивач, обґрунтовуючи свої
вимоги, посилається на те, що з
відповідачем проживала однією сім'єю
без укладання шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них
народився син - ОСОБА_3, який проживає з
позивачем та знаходиться на її
утриманні; відповідач матеріальної
допомоги на утримання дитини у
добровільному порядку не надає, тому
вона вимушена була звернутися до суду з
даним позовом. Просила стягнути з
відповідача на її користь на утримання
малолітнього сина аліменти у розмірі
1500 грн. щомісячно до досягнення
дитиною повноліття.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про день та час слухання
справи повідомлений належним чином,
про причину неявки суду не повідомив.
Суд ухвалив, у відповідності зі
ст. 224 Цивільного процесуального
кодексу України за згодою позивача,
провести заочний розгляд справи.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухав пояснення позивача, вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження серія НОМЕР_1 від 22.04.2005 р.,
актовий запис № 209 (а.с.7), який проживає
з позивачем та знаходиться на її
утриманні.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права
дитини, прийнятої 44-ю сесією
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та
яка набула чинності для України 27.09.1991
р., батько або (і) інші особи, що
виховують дитину, несуть основну
відповідальність за забезпечення в
межах своїх здібностей і фінансових
можливостей умов життя, необхідних для
розвитку дитини. Разом з тим,
відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції
України та за ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дітей до їх
повноліття.

Згідно ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
і надавати матеріальну допомогу на
дитину, при цьому розмір аліментів за
заявою платника або одержувача
аліментів може бути визначений у
твердій грошовій сумі, у випадку якщо
платник аліментів має нерегулярний,
непостійний доход, або частина доходу
одержує в натурі.

Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров'я, матеріальне становище;
наявність в останнього інших
неповнолітніх дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх
дочки, сина; інші обставини, що мають
істотне значення.

Відповідач матеріальну допомогу на
дітей не надає у розмірі, передбаченому
Законом, що підтверджується
поясненнями позивача та відсутніми
письмовими запереченнями відповідача.

Оскільки обов'язок по утриманню дитини
є безумовним, виникає в результаті
народження дитини з моменту її
народження та покладається законом
рівною мірою на обох батьків, не
пов'язаний із матеріальним становищем
особи, до якої заявлено
матеріально-правову вимогу про
стягнення аліментів, для суду
вбачаються підстави для присудження з
відповідача на користь позивача
аліментів на утримання малолітньої
дитини.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про необхідність стягнути
з відповідача аліментів в розмірі 1200
гривень на дитину у судовому порядку,
починаючи стягнення з моменту
звернення позивача до суду, та до
повноліття дитини, оскільки відповідач
є батьком ОСОБА_3 та зобов'язаний
матеріально його утримувати. Окрім
цього, з пояснень позивача, відповідач
не працює, має нерегулярний та
непостійний доход. Також, відповідач не
надав суду доказів про надання такої
матеріальної допомоги щомісячно та у
розмірі встановленому Законом. Таку
допомогу він має можливість надавати,
оскільки є працездатним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рішення
у справі в межах платежу за один місяць.

Обговорюючи питання про судові
витрати, приймаючи до уваги ті
обставини, що позивач при пред'явлені
позову була звільнена від сплати
судового збору на підставі Закону
України «Про судовий збір», на
виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь держави судовий
збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 3, 7, 14, 57, 58, 88, 197,
208, 212, 214, 215, 218, 224-225, 367 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И
В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягувати щомісяця аліменти з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1, на утримання малолітнього
сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 до його
повноліття на користь матері ОСОБА_1 у
розмірі 1200 гривень, починаючи
стягнення з 05.12.2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1 судовий
збір на користь держави у розмірі 229
грн. 40 коп.

В задоволенні решти позову - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення
суду у частині стягнення платежу за
один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії .

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя:
Н.В.Мірошниченко