Номер провадження № 2/259/2942/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2013 року
місто Донецьк

Куйбишевський районний суд м. Донецька
у складі:

головуючого - судді Машкіної Н.В.,

при секретарі - Гордон Ю.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Донецьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади в особі
Куйбишевської районної в м. Донецьку
Ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання права
власності, посилаючись на наступні
обставини.

В 1985 році ОСОБА_3, з яким вона з 17.06.1989
року перебувала в зареєстрованому
шлюбі, придбав житловий будинок літ. А-1
на земельній ділянці, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1. Після чого, ОСОБА_3
звів на зазначеній земельній ділянці
житловий будинок літ. Ж-2, загальною
площею 60,0 кв.м, в тому числі житловою 9,2
кв.м, де постійно проживав разом з
позивачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3
помер. Його спадкоємцем за законом
першої черги є позивач, яка прийняла
спадщину у вигляді домоволодіння
АДРЕСА_1, оскільки постійно проживала
зі спадкодавцем за вказаною адресою до
дня його смерті. 16.08.2013 року позивач
уклала договір на користування
земельною ділянкою, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1, для експлуатації
існуючого житлового будинку. Проте,
постановою державного нотаріуса П'ятої
донецької державної нотаріальної
контори від 15.10.2013 року позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, оскільки
спадкоємцем не надано документу, що
підтверджує право власності на
нерухоме майно за спадкодавцем.
Реєстрація права власності на
домоволодіння у встановленому законом
порядку за ОСОБА_3 не вбачається
можливою, у зв'язку з його смертю.
Оформити свої спадкові права позивач
не має можливості, тому змушена
звертатися до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача на задоволенні
позовних вимог наполягали, посилаючись
на доводи, аналогічні викладеним в
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засіданні не з'явився, надав заяву про
розгляд справи у його відсутність.

Встановивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в
1985 році ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, житловий
будинок літ. А-1 з прибудовами а, а1,
ганком а2, загальною площею 38,1 кв.м, в
тому числі житловою - 12,7 кв.м (рік
побудови - 1948), сараї Г, Д, Е (рік побудови
- 1960), на земельній ділянці,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначений факт підтверджується
технічним паспортом станом на 26.06.1994
року на домоволодіння АДРЕСА_1,
власником якого вказаний ОСОБА_3

Відповідно до ст. 344 ЦПК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Згідно свідоцтва про шлюб позивач з
17.06.1989 року перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, в
період якого на земельній ділянці
АДРЕСА_1 було зведено: житловий будинок
літ. Ж з прибудовою ж, загальною площею
60,0 кв.м, в тому числі житловою 9,2 кв.м,
душ З, убиральня И, зливна яма К,
каналізаційна яма Л, огородження № 1+5,
тротуар І (рік побудови - 1991).

Відповідно до ст. 331 ЦК України право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором чи
законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Відповідно до п.9 розд. V Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» передбачено прийняття в
експлуатацію збудованих з 05.08.1992 року
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, громадських
будинків І та ІІ категорії складності в
порядку, визначеному центральним
органом виконавчої влади з питань
будівництва, містобудування та
архітектури.

При цьому, до більш раннього
будівництва такий порядок чинним
законодавством не передбачений, тому
суд вважає, що індивідуальні житлові
будинки, побутові будівлі і споруди,
прибудови до них, що були самочинно
збудовані до 05.08.1992 року, не потребують
прийняття в експлуатацію для набуття
права власності на них.

Відповідно до Наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 19.03.2013 року № 95 документом,
який засвідчує відповідність
закінченим будівництвом до 05.08.1992 року
індивідуальних (садибних) житлових
будинків, садових, дачних будинків,
господарських (присадибних) будівель і
споруд, прибудов до них, які не
підлягають прийняттю в експлуатацію,
вимогам законодавства, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
зокрема для потреб державної
реєстрації на нерухоме майно, є
технічний паспорт, складений за
результатами технічної
інвентаризації.

Згідно технічного паспорту станом на
19.09.2013 року до складу домоволодіння
АДРЕСА_1 в складі: житловий будинок літ.
А-1 з прибудовами а, а1, ганком а2,
загальною площею 38,1 кв.м, в тому числі
житловою - 12,7 кв.м, житловий будинок літ.
Ж з прибудовою ж, загальною площею 60,0
кв.м, в тому числі житловою 9,2 кв.м, сарай
Г, сарай Д, сарай Е, душ З, убиральня И,
зливна яма К, каналізаційна яма Л,
огородження № 1+5, тротуар І.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Спадкоємцем ОСОБА_3 за законом першої
черги - є позивач, яка постійно
проживала зі спадкодавцем до дня його
смерті за адресою: АДРЕСА_1, що
підтверджується відміткою в її
паспорті.

З інформаційної довідки зі спадкового
реєстру від 12.12.2013 року вбачається, що
спадкова справа до майна ОСОБА_3
відсутня.

Постановою державного нотаріуса П'ятої
донецької державної нотаріальної
контори від 15.10.2013 року позивачу
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом, оскільки
спадкоємцем не надано документу, що
підтверджує право власності на
нерухоме майно за спадкодавцем.

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється у момент її смерті.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що позивач позбавлена
права оформити свої спадкові права у
встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме
майно, яке самочинно збудоване на ній,
якщо це не порушує права інших осіб.

16.08.2013 року позивач уклала договір на
користування земельною ділянкою,
загальною площею 558 кв.м., розташованою
за адресою: АДРЕСА_1, для експлуатації
існуючого житлового будинку.

Згідно звіту про проведення технічного
обстеження будівельних конструкцій та
інженерних мереж встановлено
відповідність житлового будинку літ.
А-1 з прибудовами а, а1, ганком а2,
загальною площею 38,1 кв.м, в тому числі
житловою - 12,7 кв.м, житлового будинку
літ. Ж з прибудовою ж, загальною площею
60,0 кв.м, в тому числі житловою 9,2 кв.м,
сараїв Г, Д, Е душ З, убиральні И, зливної
ями К, каналізаційної ями Л,
огородження № 1+5, тротуару І,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1
вимогам Державних будівельних норм і
можливість їх безпечної експлуатації.

Враховуючи надання позивачу земельної
ділянки у встановленому порядку під
уже збудоване нерухоме майно, яке
відповідає будівельним нормам і не
підлягає прийняттю в експлуатацію, що
визнання за нею права власності не
порушує права інших осіб.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
доведеними, ґрунтуються на законі, тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60-61, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади
в особі Куйбишевської районної в м.
Донецьку Ради про визнання права
власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок літ. А-1 з прибудовами
а, а1, ганком а2, загальною площею 38,1
кв.м, в тому числі житловою - 12,7 кв.м,
житловий будинок літ. Ж з прибудовою ж,
загальною площею 60,0 кв.м, в тому числі
житловою 9,2 кв.м, сарай Г, сарай Д, сарай
Е, душ З, убиральню И, зливну яму К,
каналізаційну яму Л, огородження № 1+5,
тротуар І, які розташовані на земельній
ділянці, загальною площею 558 кв.м за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд Донецької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: