Справа № 2-1299/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 грудня 2013 року
Залізничний районний суд м. Львова

У складі:

Головуючого-судді
Галайко Н.М.

При секретарі
Колошкін П.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус
ОСОБА_3, Жовківська державна
нотаріальна контора про визнання
заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом,
просить визнати заповіт про перехід
всього належного майна на день смерті
ОСОБА_4 до ОСОБА_2, посвідчений 24.04.2008
року приватним нотаріусом ОСОБА_3 -
недійсним, судові витрати, пов'язані із
розглядом справи просить покласти на
відповідача, покликаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько -
ОСОБА_4, останнім місцем проживання
якого було - с. Магерів Жовківського
району Львівської області, на день його
смерті залишилось таке спадкове майно:
гаражний бокс, що знаходиться в
АДРЕСА_1, квартира у м. Львові, житловий
будинок в с.м.т. Магерів Жовківського
району Львівської області, земельні
ділянки на території с. Оброшино. 28.08.2008
року звернулась до Третьої Львівської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак,
Третя Львівська державна нотаріальна
контора скерувала вищевказану заяву в
Жовківську державну нотаріальну
контору, оскільки 10.06.2008 року
Жовківською державною нотаріальною
конторою відкрита спадкова справа, під
час оформлення спадкових прав їй стало
відомо про заповіт, посвідчений 24.04.2008
року приватним нотаріусом ОСОБА_3
(місце посвідчення заповіту: Львівська
область Жовківський район с.Магерів), а
саме те, що все майно, яке належало на
день смерті її батькові - ОСОБА_4,
переходить його братові - ОСОБА_2.
Заповіт у спадковій справі замінено,
змінилося місце посвідчення - АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, де підпис і рукописний
текст виконаний від імені її батька -
ОСОБА_4. Вважає, що заповіт підписаний
іншою особою, що підтверджується
наступними документами: висновком
спеціаліста № 221 від 29.03.2010 року
виконаний заступником начальника
НДЕКЦ при УМВС України на Львівській
залізниці Смук І.Й., довідкою філії
Жовківського відділення №6325
Державного ощадного банку України № 55
від 01.02.2010 р. про сплату державного мита
ОСОБА_4 за оформлення документів на
спадщину та меморіальний ордер №39019
Жовківського відділення №6325 від 28.05.2008
року, а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року і
не міг сплатити державне мито за
оформлення документів на спадщину
через 20 днів після смерті та інше, що
змусило її звернутися до суду із даним
позовом.

Позивач позовну заяву доповнив та як на
підстави для задоволення позову
покликається також на те, що згідно
довідки філії Жовківського відділення
№ 6325 Державного ощадного банку України
№ 55 від 01.02.2010р. вбачається, що «ОСОБА_4»,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, оплатив
28.05.2008 року по квитанції державне мито,
що сплачується за місцем розгляду та
оформлення документів (22090100), у тому
числі за оформлення документів на
спадщину і дарування в сумі 0,51 грн.
Кошти банком перераховані на
розрахунковий рахунок № 0287 ГУ ДКУ
у Львівській області»; згідно довідки
виконавчого комітету Жовківської
міської ради Жовківського району
Львівської області № 02.09/446 від 17.05.2010
року вбачається, що « 28.05.2008 року на
банківський рахунок Ради поступило 0,51
коп. державного мита - код 220990100, яке
сплатив ОСОБА_4 за оформлення
документів на спадщину і дарування»;
згідно письмової відповіді заступника
начальника головного управління
державного казначейства України у
Львівській області № 10.1-13/3278 від
02.06.2010р. вбачається, що « 28.05.2008 року до
місцевого бюджету м. Жовкви на рахунок
№ 287, відкритий за кодом
бюджетної класифікації доходів 2209100
«державне мито, що сплачується за
місцем розгляду та оформлення
документів, у тому числі за оформлення
документів на спадщину і дарування»
надійшли кошти в сумі 0, 51 грн., сплачені
ОСОБА_4 через Жовківське відділення
ощадного банку № 6325 меморіальним
ордером № 39019 від 28.05.2008 року». Таким
чином позивач вказує, що місце
складання і місце посвідчення заповіту
серії ВКК № 624648 від 24 квітня 2008 року не
співпадає з місцем сплати державного
мита за вчинення нотаріальної дії, а
дата складання та нотаріальне
посвідчення заповіту не співпадає з
датою сплати державного мита за
вчинення нотаріальної дії. Крім цього
розмір фактично сплаченого державного
мита не відповідає розміру ставки
державного мита. Також позивач вказує,
що слідчим відділенням
Шевченківського РВ ГУ МВСУ у
Львівській області проводиться
досудове розслідування у
кримінальному провадженні № 0000004
від 21.11.2012 року за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Як
було встановлено досудовим слідством -
приватний нотаріус ОСОБА_3 бланку
заповіту серії ВКК № 624648, як це
вбачається із «ОСОБА_3 обліку
надходження бланків» - взагалі ніколи
не отримувала у Львівському управлінні
юстиції.

Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання
з'явилася, дала покази аналогічні
викладеним у позовній заяві, просить
суд позов задоволити.

Представник позивача - ОСОБА_6 у
судовому засідання заявлені позовні
вимоги підтримав та додав, що підставою
для задоволення позову є не лише
складання і підписання заповіту серії
ВКК № 624648 від 24.04.2008 року, посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
не спадкоємцем ОСОБА_4, а іншою особою,
але і його посвідчення приватним
нотаріусом ОСОБА_3 з грубим порушенням
вимог, встановлених законом.

Відповідач - ОСОБА_2 у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив та пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер його брат - ОСОБА_4, і він, як
спадкоємець за заповітом, прийняв
спадщину у терміни та способи,
передбачені чинним законодавством
України. Відповідач зазначив, що ОСОБА_1
звернулася в НДЕКЦ при Управлінні МВСУ
на Львівській залізниці і отримала
Висновок спеціаліста, в якому вказано,
що підпис в реєстрі для вчинення
нотаріальних дій та заповіті було
зроблено не ОСОБА_4, а іншою особою.
Однак достовірність даного висновку
викликає сумнів у позивача, оскільки
експерт Смук І.Й. працював не з
оригіналами документів, а з їхніми
електрофотографічними зображеннями.

Представник відповідача - ОСОБА_7 в
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечив, просить суд у
задоволенні позову відмовити у зв'язку
із безпідставністю.

Представник третьої особи -
Жовківської державної нотаріальної
контори - у судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце слухання
справи. Однак на адресу суду надійшли
письмові пояснення представника
Жовківської державної нотаріальної
контори - Галань О.Я., в яких вона
вказала на те, що нею особисто
скеровувався запит у Жовківське
відділення Ощадного банку щодо надання
інформації про сплату суми 0,51 грн. гр.
ОСОБА_4 У своїй відповіді від 08.08.2012 року
банк пояснив, що дійсно було здійснено
оплату гр. ОСОБА_4, однак ім'я,
по-батькові та адресу місця проживання
банку не відомо, оскільки вказано лише
прізвище та ініціали платника. Хоча
попередньо громадянці ОСОБА_1 банк
надав лист від 01.02.2010 року за № 55 і
зазначив, що вищевказану проплату в
сумі 0,51 грн. здійснено саме ОСОБА_4. В
даному випадку банк суперечить собі
надаючи дві різні довідки, що і ставить
під сумнів видачу першої довідки гр..
ОСОБА_1 На запит нотаріуса від 11.06.2013
року, щодо сплати 28 травня 2008 року
ОСОБА_4 мита в сумі 0,51 грн. Жовківське
відділення Ощадного банку надало більш
розширену відповідь із копіями
меморіальних ордерів, із яких
вбачається, що 28.05.2008 року від імені
громадянина ОСОБА_4 здійснено оплату
мита в сумі 0,51 коп. за оформлення
документів, в тому числі за оформлення
спадщини та дарування та платіж за
послуги відділу РАЦС в сумі 20 гривень. В
даних ордерах вказано лише прізвища та
ініціали платника, не вказано місце
проживання особи, що не дає
підтвердження того, що оплата
здійснювалася саме ОСОБА_4.

Третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3
в судове засідання не з'явилася, однак
подала до суду заяву, в якій просить суд
слухати справу у її відсутності.
Додатково подала до суду письмові
пояснення, в яких зазначила, що на
відміну від державної нотаріальної
контори, яка вчиняє нотаріальні дії
після сплати особою державного мита
згідно квитанції, приватний нотаріус є
само зайнятою особою і не є стягувачем
державного мита, а отримує плату за
вчинення нотаріальних дій, а тому
сплата особою з прізвищем «ОСОБА_4»
28.05.2008 року державного мита в розмірі 0,51
грн. на рахунок Жовківської міської
ради жодним чином не може впливати на
дійсність заповіту, посвідченого
ОСОБА_3 24.04.2008 року у АДРЕСА_1 від імені
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.
Крім цього ОСОБА_3 є приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу і має право
вчиняти нотаріальні дії в межах міста
Львова, а посвідчення оспорюваного
заповіту здійснювалося за адресою:
АДРЕСА_1, тобто на території
Львівського міського нотаріального
округу. Згідно Акту прийому передачі
спеціальних бланків нотаріальних
документів від 10.04.2008 року, укладеного
між ОСОБА_3 та приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 - ОСОБА_3 отримала
спеціальні бланки нотаріальних
документів в кількості 50 шт. серії ВК з
початковим номером 624601та кінцевим
номером 624650. Серед цих бланків був і
оспорюваний бланк серії ВКК № 624648, який
був використаний 24.04.2008 року і
зареєстрований в Єдиному реєстрі
спеціальних бланків нотаріальних
документів дата та час реєстрації:
24.04.2008 року 18:25:07, код витрачання «
4-заповіт».

Заслухавши позивача, представника
позивача, відповідача та його
представника, вивчивши матеріали
справи, дослідивши письмові докази по
справі у їх сукупності, суд приходить
до переконання про відмову у
задоволенні позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
права і свободи людини громадянина
захищаються судом та відповідно до
вимог чинного цивільного
процесуального законодавства України
кожній особі гарантується право
звернення безпосередньо до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст.3 ч.1 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 213
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненнями
фізичних та юридичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
в справі. Цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях. Рішення
суду обґрунтовується лише тими
доказами, які були дослідженні в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер ОСОБА_4, що стверджується
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від
10.06.2008 року, актовий запис № 21.

Згідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є
особисте розпорядження фізичної особи
на випадок своєї смерті.

Встановлено, що за життя ОСОБА_4 склав
заповіт, за яким на випадок своєї
смерті усе майно, де б воно не
знаходилося і з чого б воно не
складалося, і взагалі все те, що буде
йому належати на день смерті і на що за
законом матиме право заповів - ОСОБА_2,
19.05.1960р.н. Заповіт прочитано в голос та
підписано особисто ОСОБА_4 24.04.2008 року
заповіт посвідчено Приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу за адресою:
АДРЕСА_1. У зв'язку із хворобою
Заповідача заповіт підписано за
адресою АДРЕСА_1.

Ці обставини об'єктивно стверджуються
Заповітом серії ВКК № 624648 від 24.04.2008
року.

Згідно ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт,
складений особою, яка не мала на це
права, а також заповіт, складений з
порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення, є нікчемним.

У відповідності до ст. 1247 ЦК України
заповіт складається у письмовій формі,
із зазначенням місця та часу його
складання та має бути особисто
підписаний заповідачем. Заповіт має
бути посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими чи службовими особами.

Надаючи правову оцінку зібраним по
справі доказам, враховуючи
суперечності щодо належності підпису
заповідача в заповіті від 24.04.2008 року
серії ВКК № 624648, з метою встановлення
фактичних обставин справи, за
клопотанням позивача - ОСОБА_1, судом
22.12.2010 року призначено посмертну судову
почеркознавчу експертизу на вирішення
якої поставлено питання :

- чи виконаний рукописний текст
«заповіт прочитано мною вголос і
підписано особисто», а також підпис і
рукописний текст прізвища, імені та
по-батькові на заповіті серії КВВ № 624648
від 24 квітня 2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
власноручно ОСОБА_4, який проживав:
АДРЕСА_2, паспорт серії НОМЕР_3, виданий
Залізничним РВ УМВС України у
Львівській області, 16.06.1998 року,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, чи
іншою особою?

- чи виконаний підпис і рукописний
текст прізвища, імені та по-батькові у
реєстраційному журналі вчинення
нотаріальних дій власноручно ОСОБА_4,
який проживав: АДРЕСА_2, паспорт серії
НОМЕР_3, виданий Залізничним РВ УМВС
України у Львівській області, 16.06.1998
року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, чи
іншою особою?

- чи вносилися у смужку, на якій
розміщені серія та номер (ВК № 624648), що
знаходиться у правому нижньому куті
заповіту, зміни? Якщо вносилися, то яким
чином (підчистка, дописка, правлення,
виправлення, тощо) і який зміст
первинної серії та номера заповіту?

Як вбачається із Висновку експерта №
257-258 від 30.12.2011 року рукописний текст
«Заповіт прочитано мною вголос і
підписано особисто», а також
рукописний текст прізвища, імені та
по-батькові «ОСОБА_4» на оригіналі
заповіту та другому примірнику
заповіту серії ВКК № 624648 від 25 квітня
2008 року, посвідчений приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
рукописний текст прізвища, імені та
по-батькові «ОСОБА_4» з книги реєстрів
нотаріальних дій приватного нотаріуса
ОСОБА_3 у графі № 7 «підписи осіб (їх
представників), які звернули за
вчиненням нотаріальної дії», під
записом № 1820 за 24 квітня 2008 року
виконано власноручно ОСОБА_4, який
проживав: АДРЕСА_2, паспорт серії
НОМЕР_3, виданий Залізничним РВ УМВС
України у Львівській області, 16.06.1998
року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.
Чи виконані підписи від імені
громадянина ОСОБА_4 в наступних
документах:

- оригіналі заповіту та на другому
примірнику заповіту серії ВКК № 624648
від 24 квітня 2008 року, посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_3

- «з книги реєстрів нотаріальних
дій приватного нотаріуса ОСОБА_3 у
графі № 7 « підписи осіб (їх
представників), які звернулися за
вчиненням нотаріальної дії», під
записом № 1820 за 24 квітня 2008 року
встановити не надається можливим у
зв'язку із відсутністю необхідних
взірців підписів громадянина ОСОБА_4 за
останній період до виконання заповіту
у зв'язку з хворобою.

Представлений на дослідження бланк
заповіту серії ВКК № 624648 від 24 квітня
2008 року: - виконаний на встановленому
бланку з многоступеневим захистом; в
голографічному зображені серії та
номера бланка ВКК № 624648 змін,
виправлень не вносилося; - машинописний
текст заповіту на бланку виконаний
електрографічним методом за допомогою
лазерного друкуючого пристрою.

Суд не бере до уваги Висновок
спеціаліста № 221 від 29 березня 2010 року з
якого вбачається те, що рукописні
тексти «заповіт прочитано мною в голос
і підписано особисто ОСОБА_4», першого
та другого примірників заповіту,
оформленого 24 квітня 2008 року від імені
громадянина ОСОБА_4 і зареєстрованого в
реєстрі приватного нотаріуса
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за № 1820, виконані не
громадянином ОСОБА_4, а іншою особою.
Два підписи від імені ОСОБА_4 першого та
другого примірників заповіту,
оформленого 24 квітня 2008 року від імені
громадянина ОСОБА_4 і зареєстрованого в
рестрі приватного нотаріуса
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_3за № 1820, виконані не
громадянином ОСОБА_4, а іншою особою з
наслідуванням істинного підпису
останнього, оскільки у судовому
засіданні встановлено, що згідно
записів в журналі реєстрації
матеріалів, які надійшли на
дослідження (ІНВ № 129) ОСОБА_1 з заявою
на проведення почеркознавчої
експертизи в НДЕКЦ при УМВС України на
Львівській залізниці не зверталася.
Висновок спеціаліста № 221,
зареєстрований в журналі реєстрації
матеріалів, які надійшли на
дослідження 18.03.2010 року та виконаний
експертом Моісеєнко С.А., який
закріплений за ЛВ на ст. Рівне УМВС
України на Львівській залізниці.
Запису про реєстрацію висновку
спеціаліста № 221 від 29.03.2010 року, який
зроблений експертом Смуком І.Й. в
журналі реєстрації матеріалів, які
надійшли на дослідження немає.

Ця обставина об'єктивно стверджується
Листом начальника НДЕКЦ при Управлінні
МВС України на Львівській залізниці
від 31.05.2013 року № 17/12/2-651.

Суд критично оцінює покликання
позивача на те, що підставою визнання
недійсності заповіту є відмінність
дати складання та нотаріального
посвідчення заповіту із датою сплати
державного мита за вчинення даної
нотаріальної дії та невідповідність
розміру фактично сплаченого
державного мита виходячи з наступного.

ОСОБА_3 працює приватним нотаріусом, а
тому в силу вимог ст. 31 Закону України
«Про нотаріат» вона не є стягувачем
державного мита, оскільки приватні
нотаріуси за вчинення нотаріальних дій
справляють плату, розмір якої
визначається за домовленістю між
нотаріусом та громадянином або
юридичною особою.

Крім цього, відповідно до ст. 41 Закону
України «Про нотаріат» нотаріальні дії
вчиняються в приміщенні державної
нотаріальної контори, в державному
нотаріальному архіві, приміщенні, яке є
робочим місцем приватного нотаріуса,
чи приміщенні органів місцевого
самоврядування. В окремих випадках,
коли громадянин не може з'явитися в
зазначене приміщення, а також коли того
вимагають особливості посвідчуваної
угоди, нотаріальні дії можуть бути
вчинені поза вказаними приміщеннями.

Як вбачається із Заповіту серії ВКК №
624648 від 24.04.2008 року у зв'язку із хворобою
Заповідача заповіт підписано за
адресою АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу передано, а
ОСОБА_3 приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу прийнято спеціальні бланки
нотаріальних документів в кількості 50
(п'ятдесяти) шт.. серії ВКК початковий
номер 624601 кінцевий номер 624650, що
стверджується Актом прийому-передачі
спеціальних бланків нотаріальних
документів від 10.04.2008 року.

Як вбачається із Витягу з Єдиного
реєстру спеціальних бланків
нотаріальних документів (період
витрачання 3 18.04.2008 року по 29.04.2008 року)
бланк серії ВКК № 624648 був використаний
24.04.2008 року 18:25:07, за кодом витрачання «
4-заповіт».

Заповіт, складений із порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення, є
нікчемним, тому на підставі статті 215
ЦК України визнання такого заповіту
недійсним судом не вимагається (п. 17
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 "Про
судову практику у справах про
спадкування").

Враховуючи вищевикладене в сукупності,
судом з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК
України, заповіт від 24.04.2008 року серії
ВКК № 624648, було перевірено на
відповідність вимогам щодо його форми
та порядку посвідчення за всіма
можливими доказами. Належних доказів,
відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК
України на підтвердження недійсності
заповіту за ст. 1257 ЦК України не
надано.

Згідно ст. 129 Конституції України
однією з основних засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог та заперечень.

З урахуванням вищенаведених фактів та
обставин, суд приходить до переконання
про безпідставність позовних вимог
позивача, а тому в їх задоволенні слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 58, 60, 209, 212, 213,
215,218,222 ЦПК України, ст.ст.1233, 1247, 1257 ЦК
України, ст. 31, 41 Закону України «Поро
нотаріат», суд -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_3,
Жовківська державна нотаріальна
контора про визнання заповіту
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги у 10-денния строк з дня
проголошення рішення, а особами, які не
були присутні у судовому засіданні у
10-денний строк з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
Галайко Н.М.