Справа № 2-3197/12
Провадження №2/369/212/13
РІШЕННЯ

Іменем України

18.12.2013 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання частково
недійсним договору дарування ? частини
житлового будинку та повернення
нерухомості у власність дарувальника, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в
інтересах ОСОБА_2 з даним позовом
посилаючись на те, що він являється
піклувальником над обмежено
дієздатною матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка тривалий час на протязі більше 20
років, страждає на хронічний
алкоголізм, в зв'язку з чим в 2003 році
знаходилась на лікуванні в
наркологічному диспансері від
хронічного алкоголізму після чого
перебуває на диспансерному обліку у
лікаря-нарколога.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
04.02.2008 р.№2-о-69/07 мати була визнана
обмежено-дієздатною.

Незважаючи на періодичні лікування
мати продовжувала систематично
вживати алкогольні напої і в такому
стані пропивати пенсію і гроші, які він
залишав їй на придбання продуктів та
позичала гроші на спиртне у сусідів і
знайомих.

Заочним рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
травня 2012 року він був призначений
піклувальником над обмежено
дієздатною матір'ю.

Він разом з сім'єю та матір'ю проживає в
квартирі АДРЕСА_1, який свого часу
перебудувала з одноквартирного в
двоквартирний ОСОБА_5 - мати ОСОБА_2.

ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2, ? частину
будинку, відокремлену в квартиру
АДРЕСА_1, в якій мати продовжує
проживати разом з його сім'єю. Іншу1/2
частину будинку, відокремлену в
квартиру за АДРЕСА_2 ОСОБА_5 подарувала
своїй другій дочці ОСОБА_3 -
відповідачці у справі, залишившись
проживати в цій квартирі, а її дочка
ОСОБА_3 проживає в с.Петрівському де має
великий впорядкований всіма
зручностями жилий будинок.

Восени 2011 року він випадково дізнався,
що мати свою частину житлового будинку
подарувала своїй сестрі-відповідачці .

Станом на 15.06.2007 на час вчинення
договору дарування мати страждала на
хронічний алкоголізм з частими
запоями.

Вказує, що договір дарування його мати
ОСОБА_2 вчинила в хворобливому стані,
коли вона не могла розуміти значення
своїх дій і керувати ними, а
відповідачка, шляхом шантажу, змусила
подарувати їй належну матері ? частину
жилого будинку.

Тому просив визнати договір дарування ?
частини житлового будинку АДРЕСА_1,
укладений 15.06.2007р. між ОСОБА_2
(дарувальником) та ОСОБА_3 (обдарованою)
недійсним,- як укладений дієздатною
фізичною особою, яка у момент його
вчинення не усвідомлювала значення
своїх дій та не могла, ними керувати.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

В ході судових засідань позивач
змінював позовні вимоги, згідно
останніх уточнень та доповнень просив
визнати частково недійсним договір
дарування житлового будинку від 15
червня 2007 року відносно ? частини
житлового будинку, укладений між
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з ОСОБА_3 в частині
дарування ОСОБА_2 ОСОБА_3 ? частини
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1, за яким в конкретне
користування ОСОБА_2 відійшли
приміщення житлового будинку: коридор
площею 3,2 кв.м.,під індексом 2-1, котельня
площею 2,3 кв.м. під індексом 2-2, кухня
площею 6,6 кв.м. під індексом 2-3, житлова
кімната площею 13,1 кв.м під індексом 2-4,
кладова площею 2,5 кв.м під індексом 2-5,
коридор площею 4,1 кв.м. під індексом 2-6,
житлова кімната площею 24 кв.м. під
індексом 2-7, житлова кімната площею 10,9
кв.м під індексом 2-8, які разом
складають квартиру АДРЕСА_1 вказаного
житлового будинку та повернути вказану
нерухомість у власність ОСОБА_2. У
всьому іншому позовні вимоги
залишаються без змін.

В судовому засіданні позивач та
представник позивача позов підтримали.

Відповідач та представник її позов не
визнали, оскільки ОСОБА_2 розуміла
значення своїх дій при укладенні
договору дарування 15.06.2007.

Суд, вислухавши осіб, які приймають
участь у розгляді справи, свідків,
вивчивши матеріали справи, в позові
відмовляє з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач
являється піклувальником над обмежено
дієздатною матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
травня 2012 року (справа №2-0-68/12) позивач
був призначений піклувальником над
обмежено дієздатною матір'ю.

Як на доказ своїх позовних вимог,
позивач та його представник
посилаються на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 04,02.2008 р.№2-о-69/07
яким мати позивача була визнана
обмежено дієздатною, що не свідчить
про те, що ОСОБА_2 на момент укладення
оспорюваного договору дарування не
розуміла значення своїх дій.

Як вбачається із акта амбулаторної
судово-психіатричної експертизи №437
від 04.11.2007 мати позивача страждає на
хронічний алкоголізм 2-3 стадії із
вираженими змінами особистості за
алкогольним типом. Психічні розлади
виражені у неї у тому ступеню, який не
дозволяє їй у повній мірі розуміти
значення своїх дій та керувати ними,
але не на момент укладення договору.

Як пояснив позивач та його представник
в судовому засіданні , восени 2011 року
позивач випадково дізнався, що мати
свою частину житлового будинку
подарувала ОСОБА_3, що підтверджується
договором дарування житлового будинку
між матір'ю позивача та відповідачкою,
посвідченого Першою Київською
обласною нотаріальною конторою 15.06.2007
за реєстраційним номером - 2-1901 .

Статтею 203 ЦК України встановлені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину.

Так ч.2 ст.203 ЦК України передбачено, що
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності, а частина третя цієї
статті передбачає, що волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою ст.225 ЦК України
передбачено, що правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі її смерті-за позовом Інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені. Недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Правила статті 225 ЦК поширюються на
ті випадки, коли фізичну особу не
визнано недієздатною, однак у момент
вчинення правочину особа перебувала в
такому стані, коли вона не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними (тимчасовий
психічний розлад, нервове потрясіння
тощо). Для визначення наявності такого
стану на момент укладення правочину
судом відповідно до статті 145 ЦПК
України призначено
судово-психіатричну експертизу.
Справи про визнання правочину
недійсним із цих підстав вирішуються з
урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до статті 212
ЦПК.

Також в підтвердження своїх вимог,
позивач та її представник посилаються
на пояснення свідків.

А саме, як пояснила свідок ОСОБА_6. вона
працювала з матір»ю позивача в ТОВ
«Експансія» Фоззі Груп
прибиральницями у 2007 році. Матір
позивача приходила п»яною на роботу, не
виходила на роботу та просила її
замінити у зв»язку з поганим станом
здоров»я. Зловживала спиртними
напоями, вживала на роботі. Звільнилася
за власним бажанням, не пам»ятає в
якому стані була матір позивача 15
червня 2007 року. Звільнилась в травні 2007
року.

Також свідок ОСОБА_10 пояснила, що з
ОСОБА_2 працювали разом у 2007 році в
«Сільпо»''. вона зловживала спиртним
напоями. Випивала майже кожен день. Не
приходила на роботу, заходила в запої.
Звільнилася за власним бажанням.

Але як вбачається з пояснень свідка
ОСОБА_11 з травня по червень 2007 року
проживав у Петровському, виконував
роботу з будівництва. Поведінка ОСОБА_2
була нормальною, вона розуміла
значення своїх дій, була адекватною,
нормально спілкувалась, розуміла свої
дії. Йому відомо, що вона мала намір
подарувати ОСОБА_3 будинок та їздила
оформляти договір дарування.

Також свідок ОСОБА_12 пояснила, що з 2000
року до цього часу працює в ТОВ
«Експансія» завідуючою господарства.
ОСОБА_2 працювала під її керівництвом
прибиральницею. Випивала іноді на
роботі, була звільнена в травні 2007 року.
Щотижневих медичних оглядів
працівників не проводилось. ОСОБА_2
розуміла значення своїх дій. 2-3 рази на
тиждень була напідпитку. Вона особисто
не бачила як ОСОБА_2 п'є. Буйною не була.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що бачила
відповідачку в нотаріальній конторі у
2007 році. Мати позивача була чи з
похмілля, чи п'яна, з ОСОБА_2 в той день
не спілкувалася, не відомо, чи ОСОБА_2
розуміла значення своїх дій.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що працювала
фельдшером, обслуговувала ОСОБА_2,
виводила з запоїв, вона перебуває на
обліку у нарколога. Викликав її позивач
до матері, але вона розуміла значення
своїх дій, розбиралась яка пора року,
доба».

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що відповідач є
його тещею, він бачив ОСОБА_2 15 червня 2007
р.. вона жила у відповідачки. Спиртних
напоїв не вживала, працювала в
супермаркеті. Особисто возив
відповідачку до БТІ разом з ОСОБА_2 Він
не був присутній при укладанні
договору дарування. Дійсно ОСОБА_2
вживала спиртні напої, але вела себе
адекватно, розуміла та розуміє свої
дії, нормально спілкується.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що їй відомо
про укладений договір дарування. На
момент укладання ОСОБА_2 проживала у її
матері у с. Петрівському., тобто
відповідачки. На момент проживання у її
матері спиртних напоїв дарувальниця не
вживала, працювала. На день укладання
договору ОСОБА_2 була в адекватному
стані, розуміла свої дії.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що їй
відомо про укладання договору
дарування. ОСОБА_2 проживала у
відповідачки, часто бачила її там. В
день укладання договору бачила
відповідачку та ОСОБА_2 у нотаріуса.
Мати позивача була в нормальному стані.
Спілкувалася з нею, також їй відомо, що
мати позивача вживала алкогольні
напої.

Згідно акту амбулаторної
судово-психіатричної експертизи №53ц
від 31.10.2013, ОСОБА_2 в період, 15 черня 2007
року, та в теперішній час страждала та
страждає на психічні поведінкові
розлади внаслідок вживання алкоголю .
На даний час у неї маються ознаки
легкого інтелектуально-мнестичного
зниження, змін мислення,
емоційно-вольових розладів за
органічним типом, церабрастенічної
симптоматики. Ступінь цих розладів
психіки такий, що не позбавляє ОСОБА_2
критичних здібностей та можливостей
здійснювати соціальну адаптацію і не
має суттєвого впливу на її здатність
усвідомлювати свої дії та керувати
ними. Визначити здатність ОСОБА_2
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними станом на 15 червня 2007
року не виявилось можливим через
недостатність та суперечливість даних,
що також не можна покласти в основу
рішення як доказ, якій дає підстави
для визнання оспорюваного договору
частково недійсним.

Зважаючи на позицію Верховного Суду
України, викладену у Постанові Пленуму
«Про судове рішення у цивільній
справі» № 14 від 18 грудня 2009 року,
оскільки правом на звернення до суду за
захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, то
суд повинен встановити, чи були
порушені, невизнані або оспорені права,
свободи чи інтереси цих осіб, а якщо
були, то вказати, чи є залучений у
справі відповідач відповідальним за
це.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Аналізуючи вище перелічені правові
норми та рекомендації Верховного суду
України в розрізі наданих суду
матеріалів, суд вважає, що перше, що
повинен був довести суду позивач, це
наявність у нього прав, свобод чи
інтересів, які були порушені, невизнані
чи оспорені відповідачем.

Але в судовому засіданні не доведено
факту наявності порушення права та
законних інтересів позивача, не
доведено факту порушення закону при
оформленні оспорюваного договору ,
протиправної поведінки відповідача, та
причинний зв»язок з можливим
порушенням прав та законних інтересів
позивача, про що зазначено вище.

Тобто, позивач та його представник не
довели тих обставин на які посилалися
як на підставу позовних вимог, не
надали докази в обґрунтування своїх
вимог, не спростували тих обставин на
які посилалася представник
відповідача в обґрунтування своїх
заперечень, що є їх обов»язком
відповідно до засад змагальності
процесу за ст.. 10 ЦПК України . При
цьому суд створив всі умови для
змагального процесу , роз»яснював
позивачу та їх представнику їх права
та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача, оскільки вони не
відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 203, 225 ЦК України, Постановою
«Пленуму Верховного суду України» №9
від 06.11.2009 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», ст.ст. 10, 11, 209,
212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання частково
недійсним договору дарування ? частини
житлового будинку та повернення
нерухомості у власність дарувальника,
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя: