Справа № 229/472/13-ц
Провадження №2/229/185/2013
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2013 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

при секретарі Костіній І.В.

з участю представника

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 03 жовтня 1998року він уклав шлюб з відповідачкою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_9.

В липні 2001року відповідачка поїхала в м.Вознесенськ, Московської області і їхнє спільне життя, як подружжя, припинилося.

18 червня 2002року він був арештований і по 22 липня 2011року відбував покарання за вчинення злочину в колонії у Мурманській області.

З моменту його арешту і до теперішнього часу з відповідачкою він не зустрічався.

За ініціативою відповідачки та без його згоди Воскресенським управлінням ЗАЦС було здійснено запис № 780 про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7, батьком якого він був записаний, а матір"ю записана відповідачка.

За позовом відповідачки 03 лютого 2006року Дружківським судом шлюб між ними було розірвано.

06 листопада 2008року Дружківським судом було прийнято заочне рішення про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання трьох дітей: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7.

30 жовтня 2012року , за його заявою, було скасовано заочне рішення від 06 листопада 2008року .

До отримання рішення суду від 05.11.2008року йому не було відомо про факт реєстрації народження ОСОБА_7, тому він не мав можливості оспорити батьківство.

Просить виключити з книги записів про народження Воскресенського управлінння ЗАЦС Головного Управліня ЗАЦС Московської області запис № 780 від 11.10.2006року , що він є батьком ОСОБА_7, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Воскресенську Московської області; стягнути з відповідачки судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Просять позов задовольнити, оскільки позивач не є батьком дитини, що підтверджується відповідною експертизою, і згоди на реєстрацію себе як батька ОСОБА_7 не надавав. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді оплати судового збору, витрат на проведення експертизи, та витрат на правову допомогу.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали. Вважають, що позивач надав свою згоду на запис його батьком ОСОБА_7. Протягом тривалого часу не оспорював своє батьківство. Наявність у нього на утриманні дітей стало підставою для його дострокового звільнення з місць позбавлення волі. Просять в позові відмовити.

Суд дослідивши докази по справі, вважає що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров"я про народження дружиною дитини.

Судом встановлено, що з жовтня 1998року по лютий 2006року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, що визнається сторонами і підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 57) .

Судом встановлено, що в період шлюбу в них народилися: дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також в період зареєстрованого шлюбу відповідачка народила ІНФОРМАЦІЯ_3 сина ОСОБА_7, батьком якого в свідоцтві про народження дитини зазначений позивач по справі (а.с.4).

Таким чином, діти сторін у цій справі, відповідно до вимог частини 2 статті 122 Сімейного кодексу України, походять від останніх.

У відповідності з ч.ч 1,5,6 ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини 1 статті 123 цього Кодексу.

Судом встановлено, що в період з 18 червня 2002року по 22 липня 2011року позивач відбував покарання за вироком Подольського міського суду Московської області від 13.11.2002року в м. Олегорськ Російська федерація (а.с.9).

Як вбачається з висновку експерта № 1661 від 05.08.2013р. батьківство ОСОБА_4 відносно дитини ОСОБА_7, виключено(а.с.44-47).

Відповідно до ст.136 Сімейного Кодексу України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оскільки судом встановлено і це підтверджено висновком експерта, що позивач не є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, його позовні вимоги підлягають задоволенню, слід виключити відомості про нього як батька дитини ОСОБА_7, з актового запису про його народження № 780 від 11.10.2006р.

Суд не погоджується з доводами відповідачки , що позивач надав свою згоду на реєстрацію його батьком дитини ОСОБА_7, оскільки такий факт в судовому засіданні не доведено.

На момент народження дитини, в серпні 2005року, і його реєстрації у Воскресенському управлінні ЗАЦС Московської області в жовтні 2006року, позивач перебував в місцях позбавлення волі. Позивач стверджує, що ні про народження дитини, ні про його реєстрацію йому взагалі не було відомо. Ці обставини відповідачем не спростовані.

Представник відповідача посилається, що батькам позивача було відомо про реєстрацію позивача, як батька дитини ОСОБА_7, ще в 2008році під час розгляду справи судом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дітей, в тому числі і на сина ОСОБА_7.

Але суд, вважає, що такі пояснення не підтверджують, що позивачу було відомо в 2005році про народження дитини, і про його реєстрацію, як батька дитини, в 2006році.

Також суд не погоджується з доводами представника позивача, що тривалий час не звернення до суду з позовом про оспорювання батьківства, підтверджує згоду позивача на реєстрацію його як батька дитини, оскільки оспорювати батьківство не може особа, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є батьком. Позивач в момент реєстрації дитини взагалі був відсутній, і не знав про народження дитини.

Відповідачка в судовому засіданні пояснювала, що на той час вона мала стосунки з двома чоловіками, в тому числі і з позивачем під час його відвідування в містах позбавлення волі. Вона вважала, що батьком ОСОБА_7 є позивач. В телефоному режимі вона повідомляла відповідачу про народження дитини і він надав свою згоду в телефоному режимі на його реєстрацію як батька дитини, але сама відповідачка не повідомляла позивачу про те що батьком дитини може бути інша особа, то звідки мав знати позивач про те що він не є батьком дитини в момент його реєстрації, як батька дитини в органах ЗАЦС, відповідачкою не доведено.

Також в судовому засіданні не доведено, що позивач був звільнений достроково від відбування покарання з тих підстав, що є батьком трьох дітей.

Посилання представника відповідача, що суди не винні приймати до розгляду справи позови про оспорювання батьківства, у разі наявності рішення суду про стягненя аліментів, не грунтується на законі, скільки ст. 140 СК України встановлено, що стягнення з особи , яка записана батьком, аліментів на дитину не є перешкодою для звернення до суду з позовом про виключення відомостей про неї, як батька дитини з актового запису про її народження.

На підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 114,70грн, витрат на правову допомогу в сумі1000грн (а.с. 7), витрат на проведення судової експертизи в сумі 4527грн (а.с.48-50), що в загальній сумі складає 5641,70грн .

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 229,40грн (а.с.1), що є в більшому розмірі, ніж встановлено ст. 4 Закону України "Про судовий збір", згідно якої судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яким є позов про оспорювання батьківства, сплачується 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 114,70грн, тому сплачена сума судового збору в розмірі 114,70 грн є зайво сплаченою і ухвалою суду повертається позивачу.

На підставі ст.ст. 10,11,60,61, 84, 88, 209,212-215, 223 ЦПК України, керуючись ст.136 Сімейного Кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Миколаїва, як батька дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженця м.Воскресенськ Московської області, з актового запису про його народження № 780 від 11.10.2006р., який зареєстровано у Головному Управлінні ЗАЦС Московської області Воскресенського управління ЗАЦС .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в загальній сумі 5641 (п"ять тисяч шістсот сорок одна ) грн 70коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в 10денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Т. Л. Панова