АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0439/1441/12 Головуючий в 1-й інстанції
Номер провадження 22-ц/774/224/К/13 Шумська О.В.
Категорія 45 (I) Доповідач - Митрофанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2013 року коллегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Ляховської І.Є., Соколан Н.О.

при секретарі: Абрамян Н.Л.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ Агрофірма Петрове, третя особа відділ Держкомзему у Софіївському районі про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ,-

В С Т А Н О В И Л А:

11 вересня 2012 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ Агрофірма «Петрово» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що її мати ОСОБА_5, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 13.12.2007 року Софіївською райдержадміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1263 від 02.10.2007 року, являлася власником земельної ділянки площею 9,540 га, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Земельна ділянка розташована на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати позивача померла. За свого життя вона залишила заповіт від 14 липня 2008 року, посвідчений Нововасилівською сільською радою Софіївського району та зареєстрований в реєстрі за № 259. Згідно зазначеного заповіту спадкоємцем майна ОСОБА_5, а саме: земельної ділянки являється її дочка ОСОБА_2.

В установленому законом порядку позивач прийняла спадщину після смерті матері і 14 грудня 2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого право власності на земельну ділянку переходить у цілій частці до позивача, про що зроблено відмітку в Державному акті на право власності на земельну ділянку.

Однак за життя матері, 07 березня 2009 року, між нею та ТОВ Агрофірма «Петрове» укладено договір оренди земельної ділянки без номера строком на 5 років. 30 серпня 2010 року договір оренди зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України».

З огляду на вищезазначене позивач вважає, що за таких обставин договір оренди земельної ділянки від 07.03.2009 року є недійсним, так як власник орендованої земельної ділянки померла, а позивач є новим власником земельної ділянки.

У зв'язку з небажанням відповідача повернути позивачу земельну ділянку в добровільному порядку, вона змушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права та просила суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні нею земельною ділянкою, шляхом повернення її власнику, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2012 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що договір оренди земельної ділянки від 07.03.2009 року, укладений між її матір'ю та відповідачем по справі, є недійсним, так як власник орендованої земельної ділянки померла, а вона є новим власником земельної ділянки та має намір самостійно обробляти свою земельну ділянку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача - як спадкоємця, перейшли як права, так і обов'язки по договору оренди, укладеному спадкодавцем.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, мати позивача - ОСОБА_5 (а.с. 11) згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 13.12.2007 року Софіївською райдержадміністрацією на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1263 від 02.10.2007 року являлася власником земельної ділянки площею 9,540 га, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати позивача померла (а.с. 12). За свого життя вона залишила заповіт від 14 липня 2008 року, посвідчений Нововасилівською сільською радою Софіївського району та зареєстрований в реєстрі за № 259. Згідно зазначеного заповіту спадкоємцем майна ОСОБА_5, а саме: земельної ділянки являється її дочка ОСОБА_2.

В установленому законом порядку позивач прийняла спадщину після смерті матері і 14 грудня 2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого право власності на земельну ділянку переходить у цілій частці до позивача (а.с. 4-5), про що зроблено відмітку в Державному акті на право власності на земельну ділянку.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

За життя матері, 07 березня 2009 року, вона та ТОВ Агрофірма «Петрове» уклали договір оренди земельної ділянки без номера строком на 5 років, який зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 30 серпня 2010 року.

Відповідно до ст. 792 ЦК України та ст.ст. 1, 13 Закону України «Про оренду землі»№161-ХІV від 06 жовтня 1998 року з послідуючими доповненнями та змінами, за договором оренди земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відтак, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно п. 40 договору оренди землі від 07.03.2009 року перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, що не суперечить чинному законодавству.

Таким чином, до позивача, як спадкоємця, перейшли як права, так і обов'язки по договору оренди, укладеному спадкодавцем.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір оренди земельної ділянки від 07.03.2009 року, укладений між її матір'ю та відповідачем по справі, є недійсним, так як власник орендованої земельної ділянки померла, а вона є новим власником земельної ділянки та має намір самостійно обробляти свою земельну ділянку спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Так, відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом, що регулює земельні відносини в Україні, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. «а», «є» ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Згідно положень ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із договору оренди земельної ділянки (а.с.8-9), укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ Агрофірма «Петрове», умовами договору не передбачено його розірвання в односторонньому порядку, а п.40 договору передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Отже, відповідач правомірно користується орендованою земельною ділянкою, оскільки, строк дії договору оренди не закінчився, який згідно його умов дійсний до 30.08.2015 року та відсутні будь-які порушення його умов, які могли б стати причиною для зміни умов чи розірвання договору.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді