АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/898/13 Справа № 2-436/82/12 Головуючий у 1 й інстанції - Кушнірчук Р.О. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Басуєвої Т.А., Макарова М.О.

при секретарі - Качур Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті її батька ОСОБА_5 відкрилася спадщина за законом на домоволодіння та приватизовану земельну ділянку по АДРЕСА_1 в м.Дніпропетровську. Спадкоємцями першої черги є вона і ОСОБА_2, в установлений законом строк вони подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року відповідачці було відмовлено в задоволенні позову про визнання права власності на 1/2 частину спадщини. Листом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, які вона не може надати до нотаріальної контори, оскільки ОСОБА_2 створює перепони, не надаючи дані документи до нотаріальної контори. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в м.Дніпропетровську та на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за цією ж адресою та зобов'язати Восьму дніпропетровську державну нотаріальну контору видати їй свідоцтво про право на спадщину.

У жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду із уточненим зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину садиби і земельної ділянки та виділу їх в натурі.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2011 року зустрічний позов ОСОБА_2 був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 жовтня 2012 року роз'єднані позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_3 та зустрічним позовом ОСОБА_2, виділивши в окремі самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування та позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частину садиби і земельної ділянки та виділу їх в натурі.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами і на 1/2 частину земельної ділянки.

В апеляційній скарзі відповідачка ставить питання про часткове скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 33/100 частини садиби та земельної ділянки, зазначаючи, що рішення винесене з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5 19 жовтня 1979 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

За життя ОСОБА_5 29 березня 1972 року рішенням виконкому Ігренської міської ради була виділена земельна ділянка під будівництво житлового будинку. В 1975 році ОСОБА_5 побудував житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 в м.Дніпропетровську. 29 вересня 1981 року на його ім'я було видане свідоцтво про право власності. 24 жовтня 1997 року на ім'я ОСОБА_5 було видано державний акт на право приватної власності на землю, яка розташована в м.Дніпропетровську по АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_5 його дочка ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_5 в установлений законом шестимісячний строк звернулися з письмовими заявами до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину за законом не отримали у зв'язку з тим, що між сторонами виник спір щодо визначення часток в спадщині, а також неможливість ОСОБА_3 надати до нотаріальної контори необхідні документи.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року було відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні її позову до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_7 з 1975 року по 1979 рік, визнання житлового будинку АДРЕСА_1 в м.Дніпропетровську об'єктом спільної сумісної власності подружжя і визнання за нею права власності на 1/2 частину спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, відповідно до ст.25 КпШС України спірний житловий будинок не визнаний спільним майном подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_2

Статтею 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

Згідно до вимог ст.1261 ЦК України ОСОБА_3, як дочка, і ОСОБА_2, як дружина, є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5

Доводи позивачки в апеляційній скарзі щодо безпосередньої участі у збільшенні цінності будинку за рахунок будівництва та поліпшення, будування допоміжних приміщень є безпідставними, оскільки відповідно до роз'яснень, які містяться в п.п.4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» №7 від 04 жовтня 1991 року така участь дає право вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування затрат на будівництво.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями свідків, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Оскільки рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: