Справа № 22-ц-6213/12 Головуючий у І інстанції Міланіч А.М.
Провадження № 22-ц/1090/8745/12 Доповідач у 2 інстанції Голуб
Категорія 29 03.01.2013
???????????????????????????????
УХВАЛА

Іменем України

26 грудня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Яворського М.А.

суддів Голуб С.А., Березовенко Р.В.

при секретарі Бутенко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2012 року Приватне акціонерне товариство « Просто-страхування» звернулося до суду з названим позовом до ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.01.2011 року в м. Києві, на бульварі Лесі Українки сталася дорожньо-транспортна пригода (далі -ДТП) за участю автомобілів «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_1, автомобіля «Фольксваген», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, та застрахованого автомобіля «Нісан Мікра», власником якого є ОСОБА_4, в результаті чого вказаний автомобіль було пошкоджено і вартість відновлювального ремонту становить 29 211 грн.

Відповідно до постанови Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2011 року ДТП сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачкою ОСОБА_1

16 березня 2011 року АТ «Просто-Страхування» було виплачено страхувальнику - ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 29 211 грн.

Так як цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в АТ «Страхова компанія АХА страхування», то шляхом зарахування зустрічних однорідних грошових вимог АТ «Просто-страхування» будо сплачено 24 546,04 грн, невідшкодованою залишилась сума 4 664,96 грн.

Оскільки винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1, позивач просив суд стягнути з останньої на свою користь невідшкодовану суму в розмірі 4 664,96 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року позов ПАТ «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Просто-страхування» на відшкодування завданої шкоди 4 664,96 грн. та 214,60 грн., на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1, оскаржила його в апеляційному порядку з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги вказує на те, що суд, задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Просто-страхування» виходив із того, що згідно рахунку-фактури № СФ - 4032 від 11.02.2011 року постачальник ФОП ОСОБА_5 виконав, а ЗАТ «Просто-Страхування» одержав та оплатив роботи по ремонту автомобіля «Нісан Мікра» НОМЕР_3, на суму 29 211,00 грн., але суд не з'ясував всі обставини справи, не дослідив оригінал протоколу з місця ДТП, і дійшов неправильного висновку при вирішення питання про відшкодування шкоди, так як на думку апелянта сума відшкодування є завищеною.

Апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ПАТ «Просто-страхування» до ОСОБА_1, про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В судове засідання ОСОБА_1 не з»явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки апелянт суд не повідомила, що дало колегії суддів апеляційного суду право розглядати справу у її відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 березня 20110 року між АТ «Просто-страхування» та ОСОБА_4 було укладено договір страхування належного їй автомобіля «Ніссан Мікра» реєстраційний номер НОМЕР_3 /а.с. 6-8/.

Як вбачається з копії постанови Печерського районного суду Київської області від 02 березня 2011 року, інших матеріалів справи /а.с. 11-13/, 21 січня 2011 року, о 15 годині 15 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Опель», державний номерний знак НОМЕР_1, по бул. Лесі Українки в м. Києві перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним, не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Фольксваген», номерний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобілем «Нісан», державний номерний знак НОМЕР_3, який належить на праві власності ОСОБА_4, чим порушила п. 13.1 Правил дорожнього руху України, за що її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно звіту з оцінки транспортного засобу від 22 лютого 2011 року ФОП ОСОБА_6 вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Нісан Мікра», державний номер НОМЕР_3 становить 31 448,71 грн., а відповідно до рахунку-фактури ФОП ОСОБА_5 № СФ-4032 від 11 лютого 2011 року вартість такого ремонту складає 29 211 грн. /а.с. 14-30/.

Відповідно до страхового акту АТ «Просто-страхування» від 28 лютого 2011 року, розпорядження № 000972 від 02 березня 2011 року ОСОБА_4 було перераховано страхове відшкодування в розмірі 29 211,00 грн.

Відповідно до копії угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 14 червня 2011 року ПАТ «Просто-страхування» було сплачено ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» в зв'язку з страхування цивільної відповідальності ОСОБА_1 та пошкодженням автомобіля «Ніссан» страхове відшкодування в розмірі 24 546 грн.

Виходячи із встановлених судом обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивачем доведені , а тому із застосуванням ст.. 993, ч.2 ст. 1187 ЦК України їх задовольнив .

Судова колегія погоджується із такими висновками суду, оскільки вони зроблені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Заперечуючи проти розміру матеріальної шкоди, який був визначений позивачем в калькуляції на ремонт та виплачений відповідно до страхових актів, відповідач вказувала на те, що до ремонтної калькуляції включений ремонт лівого порогу, хоча відповідно до протоколу огляду транспортного засобу вм'ятина лівого порогу не відноситься до пошкоджень наслідок ДТП, але фарбування лівого порогу було включено до рахунку-фактури від 11.02.2011 року і вартість фарбування становить 375 грн.

На вимогу відповідача для підтвердження її заперечень проти позову судом був витребуваний від позивача оригінал протоколу огляду автомобіля , але він суду позивачем наданий не був, оскільки зберігається не у позивача, а у СПД ФОП ОСОБА_6, який проводив оцінку пошкодженого транспортного засобу. Клопотання про витребування вказаного доказу від СПД ФОП ОСОБА_6 та дослідження його у судовому засіданні відповідач не заявляла, а тому суд ухвалив рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Відхиляючи заперечення відповідача проти позову, які полягали лише в тому, що вартість шкоди була завищеною, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у встановленому законом не довела своїх заперечень.

Оскільки апелянт не з»явилась у судове засідання апеляційного суду, колегія суддів позбавлена можливості дослідити докази, про які заявляла відповідач у суді першої інстанції, але яких не міститься в матеріалах справи і про витребування яких не було заявлено в апеляційній скарзі , дати їм оцінку і ухвалити нове рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись статтями 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді