27 грудня 2013 року Апеляційний суд
Донецької області у складі:
суддів Баркова
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
по апеляції ОСОБА_1 на рішення
Калінінського районного суду м.
Горлівки від 22 листопада 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до об»єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Мрія» про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
вихідної допомоги, компенсації за
невикористану відпустку, середнього
заробітку за час затримки розрахунку,
До апеляційного суду звернулась
позивачка з апеляційною скаргою на
рішення суду, яким її вимоги були
задоволені частково: суд стягнув з
відповідача на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі у
сумі 1 020 грн. 60 коп., вихідну допомогу у
сумі 3 402 грн., компенсацію за
невикористану відпустку у сумі 427 грн. 68
коп., середній заробіток за час
затримки розрахунку у сумі 1 000 грн., 500
грн. моральної шкоди та судові витрати
у сумі 2 000 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що
сторони знаходились у трудових
відносинах, позивачка працювала в
об»єднанні на посаді головного
бухгалтера з 11 серпня 2011 року по 26
вересня 2012 року, звільнилась за власним
бажанням за підставі п.3 ст.38 КЗпП
України.

Суд не прийняв доводи представника
відповідача про те, що як запис у
трудовій книжці позивачки, так і наказ
про її звільнення є підробними,
оскільки ніяких належних доказів щодо
цього відповідач до суду не надав.

Судом також було встановлено, що при
звільненні з позивачкою не був
проведений повний розрахунок: не була
сплачена заборгованість по заробітній
платі за 18 відпрацьованих днів у сумі 1
020 грн. 60 коп., виходячи із посадового
окладу позивачки у розмірі 1 134 грн., а
також компенсація за невикористану
відпустку за період з 12 березня по 26
серпня 2012 року у сумі 427 грн. 68 коп., тому
суд стягнув вказані грошові суми.

Крім того, оскільки позивачка була
звільнена з роботи за п.3 ст.38 КЗпП
України, суд з посиланням на ст.44 КЗпП
України також стягнув з відповідача
вихідну допомогу у розмірі
тримісячного середнього заробітку у
сумі 3 402 грн.

Дослідивши надані сторонами докази,
суд першої інстанції також дійшов
висновку про те, що з відповідача на
користь позивачки слід стягнути
середній заробіток за час затримки
розрахунку за період з 26 вересня 2012
року по 22 листопада 2013 року, тобто за 355
робочих днів.

Загальний розмір середнього заробітку
становить 18 300 грн. 25 коп., однак суд
першої інстанції, застосувавши принцип
розумності та співмірності, стягнув з
об»єднання на користь позивачки
середній заробіток за час затримки
розрахунку у розмірі 1 000 грн.

Оскільки трудові права позивачки були
порушені, суд з посиланням на ст.237-1
КЗпП України також стягнув з
відповідача на її користь 500 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивачка просить
скасувати рішення суду в частині
стягнутого розміру середнього
заробітку за час затримки розрахунку
та стягнути середній заробіток у
повній сумі, оскільки вважає, що
рішення суду в цій частині є
незаконним.

В іншій частині позивачка рішення суду
не оскаржує.

Відповідач ОСББ «Мрія» апеляційну
скаргу не подавало.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
рішення суду скасувати в частині
розміру стягнутого середнього
заробітку та стягнути з об»єднання на
користь позивачки середній заробіток
за час затримки розрахунку у сумі 14 551
грн. 18 коп., а в іншій частині рішення
суду залишити без змін, з таких підстав.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що позивачка з 11
серпня 2011 року по 26 вересня 2012 року
працювала головним бухгалтером в ОСББ
«Мрія», звільнившись за п.3 ст.38 КЗпП
України (а.с.3, 4, 5).

Апеляційний суд не може прийняти
доводи представників ОСББ про те, що
позивачка була прийнята на роботу з
неповним робочим днем, що вона
працювала усього по кілька часів на
тиждень, оскільки у наказі про
прийняття її на роботу таке
застереження не зроблене, більш того, у
цьому наказі вказано, що ОСОБА_1
прийнята на роботу з ненормованим
робочим днем (а.с.3).

У подальшому окремий наказ про
встановлення позивачці неповного
робочого дня або неповного робочого
тижня не видавався, принаймні,
представники відповідача таких
доказів до суду не надали.

Представники відповідача у суді першої
інстанції пояснювали, що фактично
позивачка була звільнена з роботи з 06
вересня, а не з 26 вересня 2012 року, що
наказ № 4-к від 26 вересня 2012 року
головою ОСББ не видавався (а.с.4).

Такі ж пояснення представники
об»єднання надали і в апеляційному
суді.

Однак і цей довід прийняти не можна,
оскільки з наданих представниками
відповідача наказів по об»єднанню за
2010-2012 роки вбачається, що наказами № 9
від 17 вересня 2012 року та № 10 від 24
вересня 2012 року головний бухгалтер
об»єднання ОСОБА_1 разом з головою
правління ОСОБА_2 була направлена у
відрядження до м. Донецька для участі у
судових засіданнях у якості
представника ОСББ «Мрія».

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції
правильно було встановлено, що
позивачка працювала на посаді
головного бухгалтера ОСББ «Мрія»
повний робочий день та була звільнена з
посади за п.3 ст.38 КЗпП України з 26
вересня 2012 року.

Судом першої інстанції також правильно
було встановлено, що позивачка при
звільненні з роботи не отримала
повного розрахунку у день звільнення,
як це передбачено ст.116 КЗпП України.

У разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
(ч.1 ст.117 КЗпП України).

У відповідності до вимог п.2 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№ 100, середньомісячна заробітна плата
обчислюється, виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов»язана
відповідна виплата.

Оскільки позивачка була звільнена з
роботи 26 вересня 2012 року, для
обчислення її середньомісячної
заробітної плати слід брати нараховану
їй заробітну плату за липень та серпень
2012 року, тобто два календарні місяці, що
передують звільненню з роботи.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачкою у липні 2012 року було
відпрацьовано 22 робочих дні при окладі
1 134 грн., а у серпні 2012 року фактично
відпрацьовано 14 днів та нараховано за
цей період 492 грн. 80 коп., решту часу
позивачка перебувала у відпустці.

Отже, виходячи з вказаних відомостей
середньоденний заробіток позивачки,
розрахований у відповідності до вимог
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08 лютого 1995 року № 100, буде
становити 45 грн. 19 коп.

(1 134 грн. + 492,80 грн.) : (22 дн. + 14 дн.) = 45,19 грн.

За період з 27 вересня 2012 року по день
постановлення даного рішення
кількість днів затримки розрахунку з
позивачкою при п»ятиденному робочому
тижні становить 322 дні, тоді середній
заробіток за час затримки розрахунку
становитиме 14 551 грн. 18 коп. (45,19 грн. х 322
дн. = 14 551,18 грн.).

Рішенням суду першої інстанції
нарахована судом середня заробітна
плата за час затримки розрахунку була
зменшена до 1 000 грн., виходячи з
принципів розумності та співмірності,
а також враховуючи істотність цієї
суми порівняно із середнім заробітком
позивачки.

Натомість з таким висновком суду
першої інстанції погодитись не можна,
оскільки такий судовий висновок не
ґрунтується на законі, тому апеляційну
скаргу позивачки слід задовольнити
частково, рішення суду в частині
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку змінити та
стягнути з відповідача на користь
позивачки ОСОБА_1 14 551 грн. 18 коп. за час
затримки розрахунку при звільненні.

В іншій частині рішення суду не
оскаржувалось.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України,
апеляційний суд

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Калінінського районного суду
м. Горлівки від 22 листопада 2013 року в
частині розміру відшкодування
середнього заробітку за час затримки
розрахунку змінити.

Стягнути з об»єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Мрія» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
у сумі 14 551 (чотирнадцять тисяч п»ятсот
п»ятдесят) грн. 18 коп.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: