Справа № 335/6998/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2013 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., при секретарі Ляховецькій С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них судовим рішенням, -

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2013 року заявник звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1., зазначивши наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ перебуває виконавче провадження №667/1 з примусового виконання судового наказу № 2н-1090/2010 від 13.05.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну Міські теплові мережі в особі філії Концерну МТМ заборгованість у розмірі 2015,55 грн. судові витрати 30 грн.

Посилаючись на те, що до теперішнього часу боржником виконавчий документ не виконано боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього виконавчим листом, заявник просить суд задовольнити заяву про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа, ОСОБА_1

Розглянувши матеріали подання, суд доходить до висновку, що подання слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 377 1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, коли діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобовязання, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобовязань.

Статтею 11 Закону України Про виконавче провадження передбачено право державного виконавця в процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням суду.

За змістом зазначених норм матеріального права, право виїзду за межі України може бути обмежено лише у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, наявність лише самого зобовязання не дає підстав для такого обмеження. Окрім того факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Як вбачається з матеріалів подання, постановою державного виконавця від 28.02.21013 року відкрито виконавче провадження №667/1 з примусового виконання судового наказу № 2н-1090/2010 від 13.05.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Концерну Міські теплові мережі в особі філії Концерну МТМ заборгованість у розмірі 2015,55 грн. судові витрати 30 грн.

Відомостей про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження у них немає, викликів ОСОБА_1 до виконавчої служби, як і виходи за місцем її проживання, ними не здійснювались. Наявність акту державного виконавця від 19.06.2013 року не свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання судового рішення і як вбачається з акту його було складено у присутності понятих, підписів понятих в акті немає.

За таких обставин, судом не встановлено обставин, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, а наявність лише існуючого зобовязання не може бути підставою для обмеження конституційного права, передбаченого статтею 33 Конституції України.

На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку, що подання державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ про обмеження виїзду за кордон ОСОБА_1 слід залишити без задоволення з підстав недоведеності факту ухилення останнього від виконання судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби ЗМУЮ про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них судовим рішенням у відношенні ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Апаллонова