Справа № 706/1169/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2013 року
м. Христинівка

Христинівський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого судді:
Орендарчука М.П.

при секретарі:
Попик З.І.

за участі представника позивача:
ОСОБА_1

представник відповідача:
не зявився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Христинівського
районного суду справу за позовом
ОСОБА_2 до Розсішська сільська рада
Христинівського району Черкаської
області про встановлення факту, що має
юридичне значення, визнання права
власності в порядку спадкування.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про встановлення факту, що
має юридичне значення, визнання права
власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла
бабуся ОСОБА_2 - ОСОБА_3. Факт її смерті
підтверджується свідоцтвом про смерть
серія НОМЕР_1 від 30.01.2004 року. За нею,
відповідно до положень Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
відкрилася спадщина за законом.

Ч.1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки
спадкодавця спадкують ту частку
спадщини, яка належала б за законом
їхнім матері, батькові (сестрі, братові
спадкодавця), якби вони були живими на
час відкриття спадщини.

У власності ОСОБА_3 знаходилась
земельна ділянка площею 3,36 га,
розташована на території
Розсішківської сільської ради
Христинівского району Черкаської
області, що підтверджується Державним
актом на право приватної власності на
землю серії ІІ-ЧР № 007207, виданим 05.11.2003
року цією ж сільською радою та
зареєстрованим в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 640. Однак
оригінал Державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку, виданий на ім'я померлого
знайти не вдалося. В зв'язку з його
відсутністю ОСОБА_2 не може оформити
спадщину через нотаріальну контору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. Даний строк
був пропущений ним з поважних причин.

ОСОБА_2 після поховання бабусі
заволодів спадщиною у вигляді
земельної ділянки. Будучи людиною без
спеціальних юридичних знань, він
вважав, що цього досить, а тому й нікуди
не звертався з цього приводу.
Дізнавшись про помилковість своїх
уявлень він вирішив звернутися до суду
в зв'язку з пропущенням шестимісячного
строку для прийняття спадщини та
оформити її у встановленому законом
порядку.

Таким чином, я переконаний, що причини
пропуску ОСОБА_2 строку для написання
заяви про прийняття спадщини є
поважними і пов'язані з об'єктивними
труднощами для неї на вчинення цих дій.

В зв'язку з відсутністю документів, які
підтверджують факт родинних відносин
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_2 змушений
звернутися до суду з метою
встановлення факту, що має юридичне
значення, а саме - встановлення факту
родинного зв'язку між ним та його
бабусею ОСОБА_3.

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 та
її внуком ОСОБА_2 можуть підтвердити
наступні свідки:

- ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за
адресою: АДРЕСА_1;

- ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 256 Цивільного
процесуального кодексу України справи
про встановлення факту родинних
відносин розглядає суд.

В зв'язку з відсутністю оригінала
правовстановлюючого документа, а саме
Державного акта на право приватної
власності на землю, ОСОБА_2 не може
оформити свідоцтво про право на
спадщину через нотаріальну контору.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред`явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

У судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги та
надав пояснення відповідно до позовної
заяви.

Представник Розсішської сільської
ради у судове засідання не зявився
надіслав суду заяву в якій позовні
вимоги визнала, не заперечувала проти
визнання за позивачкою право власності
на земельну ділянку, розміром 3,36 га,
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території Розсішської
сільської ради.

Вислухавши представника позивача,
свідків, вивчивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
виходячи з наступного;

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124
Конституції України та ст. 3 ЦПК
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизначених або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.3
ст.3 ЦПК України передбачено, що відмова
від права на звернення до суду за
захистом є недійсною.
Відповідно до ст.328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Захист прав громадян на земельні
ділянки здійснюється, в тому числі,
шляхом визнання права, як передбачено
п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу
України.

Громадяни України набувають право
власності на земельні ділянки на
підставі прийняття спадщини , як
визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного
Кодексу України.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування зі збереженням її
цільового призначення, при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст. 126 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, набуту у
власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки;
свідоцтвом про право на спадщину.

Переоформлення державного акта і його
реєстрація при спадкуванні права
власності на земельну ділянку,
відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України
та ст. 125 ЗК України, є обов'язковою
процедурою для набуття права власності
на цю земельну ділянку.

До переоформлення державного акта на
земельну ділянку і його реєстрації,
виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК
України, спадкоємець має певні майнові
права на цю ділянку, які засвідчуються
свідоцтвом про право на спадщину.

Законність права власності на земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 3,36 га, яка розташована на
території Розсішківської сільської
ради Христинівского району Черкаської
області, державний акт серії ІІ-ЧР №
007207, виданий 05.11.2003 року виданого на
ім.»я ОСОБА_3 ніким і ніколи не
заперечувалась.
Відповідно до ст. 257 ЦПК
України заява фізичної особи про
встановлення факту, що має юридичне
значення, подається до суду за місцем
її проживання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 р. «Про судову практику у
справах про спадкування» якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів, яка, у разі
відсутності спору, розглядається за
правилами окремого провадження.
Зокрема, у такому порядку суди повинні
розглядати заяви про встановлення
родинних відносин із спадкодавцем,
проживання з ним однією сім'єю,
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, прийняття спадщини, яка
відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до п. 1 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» від 31.03.1995 р. № 5 з наступними
змінами та доповненнями суд може
встановлювати інші факти, що мають
юридичне значення, факти прийняття
спадщини, встановлення місця відкриття
спадщини тощо.
Встановлення факту
прийняття спадщини, потрібно позивачу
для оформлення спадщини на земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 3,36 га., яка розташована на
території Розсішківської сільської
ради Христинівского району Черкаської
області.

Зазначені факт знайшов своє
підтвердження у показах свідків ОСОБА_4
та ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК
України в судовому порядку можуть бути
встановлені будь-які факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих або майнових прав
фізичних осіб.

Показами свідків підтверджується той
факт, що ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_5, є бабусею ОСОБА_2.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_3, є бабусею
ОСОБА_2 та інших спадкоємців не має .

Відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами справ про
спадкування» від 24.06.1983 року № 4 з
наступними змінами й доповненнями якщо
позивач в 6-місячний строк вступив у
володіння або керування спадкоємним
майном або його частиною, то суд по цих
підставах розв'язує питання про
визнання права на спадкоємне майно.
Відповідно до ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності. Таким чином, в судовому
засіданні встановлено, що позивач є
спадкоємцем усього майна померлої
ОСОБА_3, яка, фактично прийняла
спадщину - земельну ділянку для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 3,32 га., яка
розташована на території
Розсішківської сільської ради
Христинівского району Черкаської
області.
Іншого шляху, ніж визнання
права власності на земельну ділянку
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
площею 3,32 га., яка розташована на
території Розсішківської сільської
ради Христинівского району Черкаської
в судовому порядку, у позивача ОСОБА_2,
немає.

Таким чином, у суду є всі обґрунтування
для задоволення позову у частковому
обсягу, так, як визнання відповідачем
позову і його задоволення судом не
суперечить діючому законодавству та не
порушує прав інших осіб. На
підставі викладеного, керуючись ст. ст.
5-8, 10-15, 107, 130, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216 , 1222, 1225, 1268 ЦК
України, ст. ст. 27, 31, 61, 130, 256-259 ЦПК
України, ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року, п. 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про практику розгляду судами
справ про спадкування" від 24.06.1983 року №
4, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про
судову практику у справах про
спадкування», п. 1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про встановлення
фактів, що мають юридичне значення» від
31.03.1995 р. № 5, -
В И Р І Ш И В:

Поновити строк ОСОБА_2 для звернення до
суду з позовом про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування.

Позов - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між
фізичними особами, а саме - те, що
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, є
бабусею ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженцем с. Веселівка,
Христинівського району Черкаської
області в порядку спадкування за
законом після бабусі ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності
на земельну ділянку для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 3,36 га, яка
розташована на території
Розсішківської сільської ради
Христинівского району Черкаської
області, право власності на яку
посвідчувалось державним актом серія
ІІ-ЧР № 007207 від 05.11.2003 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Христинівський районний суд
Черкаської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особи які не були присутні під час
проголошення рішення суду протягом
десяти днів з дня отримання рішення
суду.

Суддя М. П. Орендарчук