Провадження № 2/521/1172/13
24 грудня 2013 року Малиновський районний
суд м. Одеси
в складі: головуючого судді - Роїк
при секретарі -
Чайковській О.В., Гречко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі,
цивільний позов ОСОБА_1 до Одеської
міської ради, виконавчого комітету
Одеської міської ради про визнання
права власності за набувальною
22.08.2012 року ОСОБА_1 звернулася до
Малиновського районного суду м. Одеси з
позовом до Одеської міської ради,
Виконавчого комітету Одеської міської
ради про визнання права власності,
З 11 липня 1958 року ОСОБА_1 зареєстрована
та проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Вказана квартира складається з однієї
житлової кімнати, пл.. 8.1 кв. м. та кухні
площею 8,4 кв.м, загальна площа становить
Вказану квартиру сестра позивача -
ОСОБА_2, придбала у сусідів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які на теперішній час померли.
Правовстановлюючих документів на
вказану квартиру ОСОБА_2 не отримувала.
23.04.2012 року позивач звернувся до
міського агентства приватизації житла,
з приводу приватизації житла, де
позивачу відповіли, що самочинні
будови необхідно здати в експлуатацію
відповідно до вимог діючого
26.04.2012 року позивачем отримано
відповідь від інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області що законодавством не
визначено порядок в експлуатацію
реконструйованих квартир.
Позивач зазначає, що її квартира
не може бути самочинно збудованою, або
реконструйованою. Оскільки вона є
частиною будинку АДРЕСА_1. Крім того,
вказана квартира вказана у
схематичному плані земельної ділянки
за адресою АДРЕСА_1.
Вказана квартира була
добросовісно придбана у 1958 році, та
даною квартирою позивач відкрито
володіє та користується нею як власник
вже 53 роки, що перевищу граничний
термін у 10 років, що можуть підтвердити
сусіди та інші свідки, також позивач
сплачує всі комунальні послуги, на
підставі чого позивач просить визнати
за нею прав власності на будівлю, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 16,5 кв. м, яка
складається з кімнати розміром 8,1 кв. м,
В судовому засіданні представник
позивача судові вимоги підтримав,
просив задовольнити вимоги
уточненного позову, визнавши за ОСОБА_1
право власності на будівлю,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та дату
розгляду цивільної справи був
сповіщений судом належним чином,
причину неявки суду не повідомив.
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки
в судове засідання відповідача, який
належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності або якщо
повідомлені ним причини неявки
визнанні неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.
Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів щодо взаємовідносин
сторін, а також маючи згоду позивача на
заочний розгляд справи, суд вважає
можливим заочно розглядати справу у
відсутності відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи,
наявні у справі докази, вислухавши
пояснення учасників цивільного
процесу, дійшов висновку про
можливість задоволення даного позову,
виходячи із нижче викладених підстав.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.
Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
ЦПК України, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, що мають
істотне значення для вирішення справи.
Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що згідно копії
рукописного договору, 11.09.1955 року
ОСОБА_2 придбала у сусідів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 одну кімнату домоволодіння,
коридор, сарайчик за 8500 карбованців.
Згідно довідки дільниці № 2 ЖКС
«Хмельницькій» від 23.06.2011 року. ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3
були зареєстровані АДРЕСА_1 з 29.05.1953
Згідно довідки виданої паспортистом
дільниці № 2 ЖКС «Хмельницькій» ОСОБА_5,
ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована
з 16.02.1957 року за адресою: АДРЕСА_1. 14.09.1968
року ОСОБА_2 зробила обмін паспорту у
зв'язку зі зміною прізвища на підставі
свідоцтва про шлюб на прізвище ОСОБА_2.
09.12.1966 року була виписана з адресу на
адрес: АДРЕСА_2. Разом з ОСОБА_2
проживала та була прописана її сестра
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, з 11.07.1958 року. 29.12.1999
року ОСОБА_1 обміняла паспорт у зв'язку
зі зміною прізвища на ОСОБА_1. ОСОБА_1
постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 з
11.07.1958 року по теперішній час.
Згідно довідки (витягу з домової книги
про склад сім'ї) від 19.06.2012 року дільниці
№ 2 ЖКС «Хмельницькій», ОСОБА_1,
зареєстрована з 11.07.1958 року та постійно
проживає за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно відповіді директора КП «Міське
агентство з приватизації житла» за
№659-91 від 23.04.2012 року, на звернення
представника ОСОБА_1, згідно наданих
документів - технічного паспорту,
складеного КП «ОМБТІ та РОН» 15.07.2010
року, квартира АДРЕСА_1 є самочинно
збудованою. Відповідно до ст. 100 ЖК
України, самочинні будови необхідно
здати в експлуатацію відповідно до
вимог діючого законодавства.
Як вбачається з відповіді за №01/11-2372
від 26.04.2012 року інспекції державного
архітектурного-будівельного контролю
в Одеській області на звернення ОСОБА_1
щодо прийняття в експлуатацію
самочинно реконструйованої квартири
за адресою: АДРЕСА_1, законодавством не
визначений порядок прийняття в
експлуатацію реконструйованих
квартир, які збудовані без дозволу на
виконання будівельних робіт і
проведення технічного обстеження їх
будівельних конструкцій та інженерних
Спірні відносини є цивільними
правовідносинами і регулюються
нормами цивільного законодавства ст. 47
Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК
України, відповідно до яких кожен має
право на житло. Держава створює умови,
за яких кожний громадянин матиме змогу
побудувати житло, придбати його у
власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального
захисту, житло надається державою та
органами місцевого самоврядування
безоплатно або за доступну для них
плату відповідно до закону. Ніхто не
може бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Предметом спору є визнання права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю.

Відповідно до статті 344 Цивільного
кодексу України особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно, якщо інше не
встановлено цим Кодексом. Право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації, виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації.

Частиною 8 розділу «Прикінцеві та
перехідні положення» Цивільного
кодексу України передбачено, що
правила статті 344 Цивільного кодексу
України про набувальну давність
поширюються також на випадки, коли
володіння майном почалося за три роки
до набрання чинності цим Кодексом.

Цивільний кодекс України набрав
чинності 1 січня 2004 року, тому норма
статті 344 даного Кодексу
застосовується до правовідносин,
починаючи з 1 січня 2001 року.

Згідно частини четвертої статті 344
Цивільного кодексу України, право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно, транспортні засоби,
цінні папери набувається за рішенням
суду.

Оцінюючи докази у їх сукупності,
фактичне проживання позивачки у
спірній квартирі з 1958 року тобто більше
53 років, вільне користування квартирою,
проведення у ній ремонтних робіт,
сплату комунальних послуг, суд
приходить до висновку, що позивачка
добросовісно заволоділа квартирою за
адресою: АДРЕСА_1, відкрито та
безперервно володіє зазначеною
квартирою на протязі 53 років, що
повністю відповідає умовам статті 344 ЦК
України, тому суд вважає, що за
позивачкою можливо визнати право
власності на спірну квартиру за
вказаною адресою у порядку набувальної
давності.

Згідно ст. 227 ЦК УРСР від 1963 р., (діяв на
момент укладення договору),
нотаріальна форма договору була
обов'язкова для договорів, по яким
предметом купівлі-продажу були житлові
будинки. Але позивач за договором
отримувала право власності на
квартиру, а не на житловий будинок.

Частиною 2 ст. 47 ЦК України та ст. ст. 224,
227 ЦК України (в ред.1963р.) які діяли на
час укладення договору, передбачено -
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення суд
може визнати такий договір дійсним.

Якщо одна з сторін повністю або
частково виконала угоду, що потребує
нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального
оформлення угоди, суд вправі за вимогою
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду дійсною. В цьому разі наступне
нотаріальне оформлення угоди не
вимагається.

Враховуючи те, що суду не надано
доказів про те, що спірна квартира
знаходилась у власності ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 підстав для задоволення позову
щодо визнання дійсним договору від
11.09.1955 року, оскільки відчуження було
здійснено особами, які не мали права
розпорядження майном, До того ж ОСОБА_1
не є стороною в вказаному договорі, та
не є представником ОСОБА_2. Тому позовні
вимоги про визнання дійсним договорі
купівлі-продажу заявлено неналежним
позивачем.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна
може заявити позов про визнання його
права власності якщо це право не
визнається або оспорюється іншою
особою, або в разі відсутності у нього
документу, що підтверджує його право
власності.

Стаття 328 ЦК України зазначає, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до Ухвали колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 20 лютого 2008
року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
права власності за умовами заочного
розгляду справи, підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. 47 Конституції України,
ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, та ст.ст. 3, 4, 10,
11, 57, 60, 208, 209, 212-215, 218, 224-228, 233 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради,
виконавчого комітету Одеської міської
ради про визнання права власності за
набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
набувальної давності право власності
на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею
16,5 кв.м.

Рішення суду є підставою для
реєстрації права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено в
Апеляційний суд Одеської області через
Малиновський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а у випадку коли
сторони були відсутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя: