АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22 -ц/2090/8518/2012 Головуючий 1 - інстанції -Харченко А.М.
Справа № 2027/2444/2012 Доповідач - Зазулинська Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.

- ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу і за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_5 звернулась до Московського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та поділ майна, які були роз»єднані в окремі провадження.

У обґрунтування вимог про розірвання шлюбу ОСОБА_5 посилалась на те, що шлюб між нею і ОСОБА_4 зареєстровано 11 вересня 1998 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану. Вони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Через тяжкий характер відповідача на протязі останніх п»яти років їх сімейне життя поступово погіршувалось , що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

У серпні 2010 року маючи намір розлучитися з відповідачем вона з дитиною переїхала жити до своїх батьків, але на початку вересня відповідач погрозами розправою над нею та її батьками змусив повернутися до нього.

Проте відносини між ними не налагодились, незважаючи на проживання в одній квартирі, відповідач не спілкувався з нею і сином і почав спілкуватися з дитиною тільки усвідомивши її твердий намір розлучитися з ним.

Вона зустріла іншого чоловіка, з яким проживає і має намір створити сім»ю. Примирення з відповідачем вважала неможливим.

ОСОБА_4 проти позову заперечував, подав до суду заяву про надання строку для примирення. 18.06.2012 року судом постановлена ухвала , якою ОСОБА_5 і ОСОБА_4 наданий тримісячний строк для примирення і провадження у справі за позовом ОСОБА_5 поро розірвання шлюбу зупинено до 18 вересня 2012 року.

Ухвалою суду від 20.09.2012 року провадження у справі відновлено.

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 подав зустрічний позов про збереження шлюбу і сім»ї, в якому просив залишити заяву ОСОБА_5 без розгляду як таку, що не відповідає вимогам ст.ст.119 і 120 ЦПК України через не зазначення доказів , які підтверджують кожну обставину.

З урахуванням відсутності підстав для розірвання шлюбу та наявності в сім»ї малолітнього сина просив не розривати шлюб і не руйнувати сім»ю. Застосувати до ОСОБА_5 усі законні заходи з метою виконання нею сімейних, подружніх і батьківських обов»язків, а у разі, якщо вони не призведуть до припинення нею дій з руйнування сім»ї, встановити для них режим окремого проживання відповідно до ст .119 СК України.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2012 року позов ОСОБА_5 про розірвання шлюбу задоволено: шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_4, зареєстрований 11 вересня 1998 року в Московському відділі реєстрації актів цивільного стану міста Харкова за актовим записом № 1085 -розірвано, прізвище після розірвання шлюбу залишено -ОСОБА_4. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про встановлення режиму окремого проживання подружжя відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення і ухвалити нове про задоволення його вимог за зустрічним позовом.

Підставами для скасування рішення вважає неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин,що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення або неправильне застосування норм матеріального права на його думку полягає в тому, що позивачкою всупереч вимогам ст.ст. 119,120 ЦПК України не були зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, тому суд мав на підставі ст.207 ЦПК України залишити заяву без розгляду, проте не застосував вказаної норми процесуального закону.

Вказує також, що рішення ухвалено судом без урахування інтересів малолітньої дитини та вимог ст.55 СК України якою визначено, що дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов»язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім»ї.

Вважає, що наявні усі підстави для встановлення режиму окремого проживання подружжя..

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав , ОСОБА_5 проти скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді; пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Нормами Сімейного Кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловікк до шлюбу не допускається. ( ст.24 СК)

Дружина та чоловік зобов»язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов»язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім»ї.( ст.55 СК).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв»язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК)

Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови № 11 від 21.12.2007 року вказав, що проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою, полягає зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з»ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та ін. ші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 23 липня 2012 року, яке набрало законної сили, місце проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з батьком ОСОБА_4 Рішенням цього ж суду від 03 липня 2012 року, яке також набуло законної сили, вирішено спір щодо поділу майна сторін.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 про розірвання шлюбу і відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, що призвело до втрати почуттів кохання та поваги один до одного Наданий сторонам тримісячний строк не призвів до їх примирення. ОСОБА_5 на розірванні шлюбу наполягає, спільно сторони не проживають з січня 2012 року.

Вказані висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовуються, змін у відносинах сторін на час розгляду справи судом апеляційної інстанції не відбулося.

Судова колегія визнає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін і відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 08 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя -підпис

Судді колегії - підписи