Справа № 2-3764/07 Головуючий у І інстанції Бондаренко І.А.
Провадження № 22-ц/780/1833/13 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т.Ц.
Категорія 18 27.03.2013
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Яворського М.А.,

суддів Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Дрозд О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Бориспільського міжрайонного прокурора на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2007 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофакторінвест» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно боржника,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2007 року позивач ТОВ «Агрофакторінвест» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на майно боржника. Заявлені позовні вимоги мотивував тим, що 08 листопада 2007 року між ТОВ «Агрофакторінвест» та ОСОБА_2 було укладено договір поворотної фінансової допомоги, за яким відповідач отримала 2272500 грн. і зобов'язалася повернути отриману позику до 05 грудня 2007 року, в обумовлений договором термін відповідач борг не повернула. Вважав, що із даних обставин виникли підстави для звернення стягнення на належне відповідачу майно - земельну ділянку. Посилаючись на вимоги ст. ст. 139, 140, 143 ЗК України, ст. ст. 378, 525, 1049 ЦК України просив звернути стягнення по грошовим зобов'язанням ОСОБА_2 згідно договору поворотної фінансової допомоги від 08 листопада 2007 року, укладеного з ТОВ «Агрофакторінвест», на земельну ділянку пл. 2,1697 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розміщена на території Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області, належну ОСОБА_2; припинити право власності ОСОБА_2 на дану земельну ділянку та грошові зобов'язання ОСОБА_2 згідно договору поворотної фінансової допомоги від 08 листопада 2007 року, визнати за ТОВ «Агрофакторінвест» право власності на земельну ділянку, заборонити ряду органів виконавчої влади у вчиненні дій щодо відмови у оформленні за ТОВ «Агрофакторінвест» права власності на дану земельну ділянку.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2007 року позов задоволено.

Бориспільський міжрайонний прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2007 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим даним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 08 листопада 2007 року між ТОВ «Агрофакторінвест» на ОСОБА_2 укладено договір поворотної фінансової допомоги, за яким позикодавець передає, а позичальник приймає грошові кошти у розмірі 2272500 грн., які зобов'язується повернути позикодавцю у визначений даним договором термін, без нарахування відсотків за користування коштами. Позичальник бере на себе зобов'язання прийняти кошти від позикодавця і повернути позикодавцю таку ж суму коштів в строк, визначений терміном 05 грудня 2007 року. За прострочення в погашенні боргу позичальник сплачує позикодавцю пеню розмірі 0,001 % від простроченої суми за кожен день прострочки. Також в матеріалах справи наявна копія розписки від імені ОСОБА_2 про те, що вона отримала від товариства з обмеженою відповідальності 2272500 грн., які зобов'язується повернута 05 грудня 2007 року, видатковий касовий ордер № 149 від 08 листопада 2007 року про видачу ОСОБА_2 2272500 грн. згідно договору.

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки пл. 2,1697 га. для ведення особистого селянського господарства, розташованої у Великоолександрівській сільській раді на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 21 липня 2006 року на підставі розпорядження Бориспільської райдержадміністрації від 19 липня 2006 року № 762. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № НОМЕР_2.

Із матеріалів справи також вбачається, що згідно заяви ОСОБА_2, поданої до Бориспільського міськрайонного суду, вона просить розглядати дану справу у її відсутності, позов визнає в повному обсязі і просить його задовольнити.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 139 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі звернення стягнення на земельну ділянку, що перебуває у власності громадянина чи юридичної особи, земельна ділянка підлягає продажу на земельних торгах, що проводяться у формі аукціону.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення стягнення на земельну ділянку, суд першої інстанції порушив імперативний припис ст. 139 ЗК України, яка встановлює конкретний порядок такого стягнення. Таким чином з огляду на вказані вимоги закону у суду першої інстанції були відсутні повноваження своїм рішенням припиняти право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку та визнавати його за ТОВ «Агрофакторінвест».

При вирішенні спору судом першої інстанції також не було враховано те, що рішення суду про звернення стягнення на земельну ділянку суперечить п. 15 Перехідних положень ЗК України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якого до 01 січня 2008 року не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. На даний час мораторій на відчуження таких земельних ділянок продовжено до 01 січня 2016 року.

Також судом першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог про звернення стягнення на майно боржника не було враховано, що відповідно до п. п. «є» п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями (через визнання права власності на відчужену земельну ділянку або визнання дійсним договору щодо її відчуження, звернення стягнення на земельну ділянку в рахунок зобов'язань власника земельної ділянки або передачу її у власність кредитору з цих підстав, видачу виконавчого документа за аналогічним рішенням третейського суду тощо) на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, а саме: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону (без доплат) і вилучення (викуп) для суспільних потреб (пункт 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК) .

На зазначені порушення норм матеріального права обґрунтовано посилається в своїй апеляційній скарзі Бориспільській міжрайонний прокурор.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів також враховує, що за юридичною природою укладений між сторонами договір поворотної фінансової допомоги фактично є договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Отже, договором та законом не передбачено звернення стягнення на земельну ділянку позичальника у разі невиконання ним зобов'язання, а тому позовні вимоги в заявленому вигляді не є належним способом захисту прав позивача і не підлягають задоволенню, навіть у випадку визнання позову відповідачем, оскільки суперечать закону.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оцінюючи правильність рішення з точки зору порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб, колегія суддів враховує, що даним рішенням вирішено питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, зокрема покладено обов'язки на відділ містобудування та архітектури Бориспільської районної державної адміністрації, Бориспільський районний відділ земельних ресурсів, Київське обласне головне управління земельних ресурсів, Бориспільську районну державну адміністрацію, Київський обласний відділ Київської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», Бориспільський районний відділ регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України», а тому із підстав порушення прав, свобод та інтересів даних суб'єктів владних повноважень рішення суду першої інстанції також вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Бориспільського міжрайонного прокурора задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2007 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофакторінвест» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно боржника.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Яворський М.А.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагєєв В.О.