Справа № 1320/360/2012
№ провадження 2/453/46/13
РІШЕННЯ

іменем України

10.12.2013 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області

у складі: головуючого - судді
Брони А.Л.,

при секретарі
Павкевич Н.Я.,

з участю позивачки
ОСОБА_1,

її представника
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника третьої особи
Лепесевич М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей
ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 з участю
третьої особи Верхньосиньовидненської
селищної ради Сколівського району
Львівської області про припинення
права на частку у спільному майні та
вселення в житловий будинок,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей
ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про припинення права
на частку у спільному майні та вселення
в житловий будинок. У обґрунтування
позовних вимог посилалася на те, що є
власником 5/6 житлового будинку по
АДРЕСА_1, 1/6 якого належить відповідачу,
з яким вона перебуває у неприязних
відносинах, оскільки такий постійно
порушує правила спільного проживання.
Це призвело до того, що на даний час
вона змушена проживати у бабці свого
чоловіка, в будинку якої для її сім`ї, що
складається з чотирьох чоловік, немає
належних умов для проживання. Вважає,
що частка відповідача у спільному
майні є незначною, а тому просить суд
ухвалити рішення про припинення права
відповідача на 1/6 частину вказаного
житлового будинку шляхом внесення нею
на депозитний рахунок суду вартості
даної частки та вселити її та членів її
сім`ї у житловий будинок по
АДРЕСА_1.

28.11.2013 року позивачка подала до суду
уточнення до позовної заяви з
урахуванням висновку судової
інженерно-технічної експертизи від
23.10.2013 року, зокрема просила суд
зобов`язати відповідача звільнити
приміщення, які згідно даного висновку
належать їй як власнику 5/6 житлового
будинку по АДРЕСА_1, куди вселити її та
членів її сім`ї.

У судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві та уточненні до неї,
просили їх задовольнити у повному
обсязі.

Відповідач подав до суду заперечення
проти позову, в якому зазначив, що
жодних перешкод щодо проживання сім`ї
позивачки у спірному будинку він не
створює. Вважає, дії позивачка такими,
що спрямовані на позбавлення його
обов`язковою частки у спадковому майні,
від якої він не має наміру
відмовлятися, оскільки у даному
будинку він зареєстрований та проживає
протягом 16 років, а тому вважає позовні
вимоги безпідставними, у зв`язку з чим
просив суд відмовити у їх задоволенні.

У судовому засіданні відповідач
зазначив, що проти виділу в натурі його
частки у спадковому майні згідно
висновку судової інженерно-технічної
експертизи від 23.10.2013 року не заперечує.

Представник третьої особи -
Верхньосиньовидненської селищної ради
Сколівського району Львівської
області у судовому засіданні при
вирішенні спору посилалася на розсуд
суду.

Заслухавши пояснення позивачки та її
представника, відповідача,
представника третьої особи, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з`ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об`єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позов слід задовольнити з наступних
підстав.

Із змісту ст.ст. 355, 356 ЦК України
вбачається, що майно, яке є у власності
двох або більше осіб (співвласників),
належить їм на праві спільної
власності (спільне майно). Власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю

Відповідно до ст. 358 ЦК України,
співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою частковою
власністю. Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності.

Згідно ст.ст. 364, 367 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності. Майно, що є у
спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

У відповідності до п.п. 2, 7 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
04.10.1991 року «Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», суди вирішують спори,
пов'язані з правом приватної власності
на жилі будинки, залежно від заявлених
вимог: про виділ частки з будинку (поділ
будинку); або про визначення порядку
користування жилим будинком. В спорах
про поділ (виділ) будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх частки у
праві власності. При поділі жилого
будинку суд зобов'язаний зазначити в
рішенні, яка відокремлена частина
будинку конкретно виділяється і яку
частку в будинку вона складає, а також,
які підсобні будівлі передаються
власнику.

З копії рішення апеляційного суду
Львівської області від 25.06.2012 року
вбачається, що відповідач є власником
1/6 частини житлового будинку по
АДРЕСА_1. Дане рішення
набрало законної сили та не
оскаржувалось позивачкою, котрій
відповідно належить 5/6 частин
вказаного житлового будинку.

В судовому засіданні встановлено, що
між позивачкою та відповідачем існують
неприязні відносини, що унеможливлює
їх проживання у даному будинку, а тому
ухвалою Сколівського районного суду
Львівської області від 18.09.2012 року, за
клопотанням позивачки, було призначено
судову будівельно-технічну експертизу,
згідно висновків якої запропонований
можливий варіант реального виділу
частини житлового будинку, з
врахуванням існуючого користування по
вул. АДРЕСА_1 шляхом відокремлення
окремої ізольованої кімнати
приблизних розмірів площі, яка
припадає на 1/6 частину загальної площі
всього будинку.

З огляду на вимоги вищевказаних ст.ст.
364, 367 ЦК України і висновку
№ 3555/3556 судової
інженерно-технічної експертизи від
23.10.2013 року, з яким також погодилися
сторони, суд вважає, що запропонований
варіант реального виділу
1/6 частини вказаного житлового
будинку, з незначним відхиленням від
ідеальних часток, виходячи із засад
розумності і справедливості, зважаючи
на конкретні обставини даної справи і
надані на їх підтвердження докази є
найбільш оптимальний, прийнятним,
доцільним та таким, що відповідає
інтересам сторін і не порушує їх прав.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 355, 356, 358, 364, 367 ЦК України,
суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та членів її сім`ї у
житловий будинок по
АДРЕСА_1.

Виділити в натурі ОСОБА_1 5/6 частин
житлового будинку по
АДРЕСА_1, а саме приміщення: під літ. 1-1
площею 7,1 м2 ; під літ. 1-2 площею 5,6 м2 ; під
літ. 1-3 площею 12,6 м2 ; під літ. 1-5 площею 15,5
м2 ; під літ. 1-6 площею 15,9 м2 ; під літ. 1-7
площею 6,6 м2.

Зобов`язати ОСОБА_3 звільнити у
житловому будинку по
АДРЕСА_1 приміщення: під літ. 1-1 площею 7,1
м2 ; під літ. 1-2 площею 5,6 м2 ; під літ. 1-3
площею 12,6 м2 ; під літ. 1-5 площею 15,5 м2 ;
під літ. 1-6 площею 15,9 м2 ; під літ. 1-7
площею 6,6 м2 .

Виділити в натурі ОСОБА_3 1/6 житлового
будинку по АДРЕСА_1, а
саме житлову кімнату під літ. 1-4 площею
17,8 м2 .

Зобов`язати ОСОБА_3 сплатити ОСОБА_1
грошову компенсацію за відхилення від
ідеальної частки в розмірі 3 276 (три
тисячі двісті сімдесят шість) гривень.

Горищем користуватися кожним над своїм
приміщенням.

Обом співвласникам влаштувати
звукоізолюючу перегородку між
приміщеннями під літ. 1-5 та 1-4, 1-4 та1-3; і
1-7.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через місцевий
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя