АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2008/2-1704/11 22-ц/774/252/К/13
Провадження № 22-ц/774/252/К/13 Головуючий в суді першої
Справа № 2-1704/11/0408 інстанції - Свистунова О.В.
Категорія 51 (4) Доповідач - Ляховська І.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2013 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Ляховської І.Є.,

суддів - Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.,

при секретарі - Перміновій К.К.,

за участю - позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника відповідача Луценка Вячеслава Вікторовича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" про встановлення факту виконання трудової угоди, стягнення оплати по трудовій угоді, відшкодування моральної шкоди та грошової суми за затримку розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом до Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" (далі - Університет), в обґрунтування якого зазначила, що до 12 червня 2010 року займала посаду проректора по науці. У цей період по трудовій угоді з КДПУ від 04.01.2010 року за № 01-а вона була прийнята на посаду головного наукового співробітника та призначена керівником наукової теми "Теорія та практика підготовки майбутніх педагогів до гармонізації інтелектуального та емоційного факторів навчання учнів загальноосвітніх шкіл" на період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року. Наказом по КДПУ від 16.09.2010 року за № 44-а її було звільнено від керівництва зазначеною темою, однак трудова угода із нею як з головним науковим співробітником з виконання наукової теми вищезазначеним наказом по КДПУ припинена не була і діяла до 31.12.2010 року. Для проведення наукового дослідження їй було виділено 12 місяців, тобто з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, вона достроково здійснила наукове дослідження, однак відповідач оплатив її роботу лише частково - з січня по вересень 2010 року, а за жовтень, листопад та грудень 2010 року здійснювати оплату її праці відмовився.

Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги просила суд встановити факт виконання нею трудової угоди від 04.01.2010 року за № 01-а, стягнути з відповідача на її користь у відповідності до умов трудової угоди від 04.01.2010 року за № 01-а за виконання обов'язків головного наукового співробітника по науковій темі "Теорія та практика підготовки майбутніх педагогів до гармонізації інтелектуального та емоційного факторів навчання учнів загальноосвітніх шкіл" за період: жовтень, листопад та грудень 2010 року у розмірі - 2657,00 грн, компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі - 3220 грн. 20 коп. за період з 01 січня 2011 року по 01 квітня 2011 року. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, встановлено факт виконання ОСОБА_2 трудової угоди від 04.01.2010 року за № 01-а, з відповідача на її користь стягнуто за період: жовтень, листопад та грудень 2010 року у розмірі - 2 657,00 грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі - 3220 грн. 20 коп. за період з 01 січня 2011 року по 01 квітня 2011 року, а також 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ДВНЗ "Криворізький національний університет" на користь держави судовий збір у розмірі 321 грн. 90 коп. Допущено до негайного виконання рішення в частині виплати по трудовій угоді, але не більш ніж за один місяць. У задоволенні іншої частини позовних вимог, щодо відшкодування суми моральної шкоди в повному обсязі - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд неправомірно встановив факт виконання ОСОБА_2 трудової угоди за договором № 01-а від 04 січня 2010 року, залишивши поза увагою положення ч. 2 ст. 21 КзпП України та те, що позивач вже працювала за сумісництвом на посаді проректора з наукової роботи та професором; не врахував, що укладена угода мала цивільно-правовий характер і її оплата повинна була здійснюватись на підставі актів виконаних робіт; а також не звернув увагу на наявні у справі повідомлення, які направлялися позивачу, про припинення з нею відносин та невиконання нею роботи у жовтні - грудні 2010 року. Не врахував суд і те, що при перевірці Університету Територіальною державною інспекцією праці порушень трудового законодавства у відносинах Університету і ОСОБА_2 виявлено не було. Крім того, позивачем не доведено факт спричинення їй моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що доктор педагогічних наук, професор ОСОБА_2 до червня 2010 року займала посаду проректора по науці Криворізького державного педагогічного університету (КДПУ) (у теперішній час - ДВНЗ "Криворізький національний університет") та була звільнена з посади у зв'язку з закінчення терміну дії контракту 12 червня 2010 року.

Відповідно до трудової угоди № 01-а від 04.01.2010 року, укладеної між ОСОБА_2 та Університетом, позивачка була прийнята на штатну посаду головного наукового співробітника та призначена керівником наукової теми "Теорія та практика підготовки майбутніх педагогів до гармонізації інтелектуального та емоційного факторів навчання учнів загальноосвітніх шкіл" з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року (керівництво науковою темою здійснюється на громадських засадах).

Наукова тема "Теорія та практика підготовки майбутніх педагогів до гармонізації інтелектуального та емоційного факторів навчання учнів загальноосвітніх шкіл" є замовленою Міністерством освіти і науки України, яка фінансується з коштів державного бюджету згідно трудової угоди.

Наказом по КДПУ від 16.09.2010 року за № 44-а ОСОБА_2 звільнена від керівництва темою у зв'язку з закінченням дії контракту, при цьому оплата за трудовою угодою здійснювалась відповідачем у період з січня по вересень 2010 року включно.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що достроково виконала наукове дослідження, дія трудової угоди не припинялась, тому просила встановити факт виконання нею трудової угоди та стягнути на її користь належну їй оплату за жовтень-грудень 2010 року в сумі 2 657,00грн. Вважаючи, що невиплатою цих коштів відповідач порушив її трудові права, також просила стягнути компенсацію за затримку розрахунку при звільненні 3220 грн. 20 коп. та моральну шкоду в сумі 5000грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції погодився із доводами позивачки та задовольнив її вимоги частково, стягнувши їй за трудовою угодою кошти в сумі 2 657,00 грн. за жовтень - грудень 2010 року, компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 3220 грн. 20 коп. за період з 01 січня 2011 року по 01 квітня 2011 року, та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

На думку колегії суддів, висновок суду в частині стягнення коштів за трудовою угодою в сумі 2657,00грн. є правильним з огляду на наступне.

Як убачається із умов трудової угоди № 01-а від 04.01.2010 року, укладеної між позивачкою як Виконавцем, та Університетом як Замовником, ОСОБА_2, виконуючи обов'язки головного наукового співробітника по вищевказаній науковій темі, повинна була у термін 12 місяців з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року виконати наступний перелік наукової роботи: розробити програми констатуючого експерименту; провести констатуючий експеримент; обробити результати констатуючого експерименту; здійснити узагальнення результатів констатуючого експерименту; оформити результати констатуючого експерименту у вигляді публікації 2 статей та звіту, а Університет взяв на себе зобов'язання оплатити роботи із розрахунку не більше 0,5 окладу на місяць при передачі роботи Виконавцем незалежно від перебування у відрядженнях або відпустках за основною посадою поетапно після затвердження організацією-замовником акту приймання робіт за етапом.

Умовами трудової угоди передбачено, що при достроковому виконанні роботи Виконавцю виплачується вся передбачена за виконання цієї роботи трудовою угодою сума.

Із матеріалів справи убачається, що в період з січня по вересень включно 2010 року позивачка достроково здійснила розробку програми констатуючого експерименту, його проведення, обробку та узагальнення результатів експерименту та оформлення результатів у вигляді публікації наукових статей під назвами "Содержательно-процессуальный подход в проектировании профессионализма современного учителя", "Проблема подготовки учителя к личностно-ориентированному обучению учащихся начальной школы" у виданих відповідачем збірниках наукових праць "Педагогіка вищої та середньої школи" №27, 28, а також опублікувала звіт у вигляді монографії "Теоретические основи гармонизации интеллектуального и змоционального факторов повышения качества профессиональной подготовки будущих педагогов" під видавництвом Університет, про що свідчать акти виконаних робіт, збірники наукових праць, монографія, звіт про науково-дослідну роботу кафедри педагогіки Університету за 2010 рік, висновок Контроль-ревізійного відділу м. Кривого Рогу № 47-31/565 від 23 лютого 2011 року та інші докази.

Встановивши, що оплата наукової роботи позивача здійснена відповідачем частково - з січня по вересень 2010 року, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2, встановив факт виконання нею трудової угоди та стягнув на її користь оплату за цією угодою за жовтень, листопад та грудень 2010 року в сумі 2657,00грн.

Проте, задовольняючи позовні вимоги та стягуючи на користь ОСОБА_2 компенсацію в сумі 3220грн. за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди в сумі 1000грн., суд першої інстанції вважав доведеним той факт, що робота позивачки на посаді головного наукового співробітника по трудовій угоді №01-а від 04.01.2010 року є трудовими, а не цивільно-правовими правовідносинами, та виходив із того, що винагорода за зазначеною трудовою угодою є заробітною платою, яку відповідач безпідставно не виплатив позивачці при звільненні, за що повинен нести відповідальність у вигляді компенсації за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст..117 КЗпП України, та моральної шкоди в порядку ст.. 237-1 того ж Кодексу.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам законодавства.

Схема розмежування цивільно-правових і трудових договорів за критерієм їх предмета (об'єкта) така: якщо фізична особа взяла на себе обов'язок виконати роботу і передати замовникові результат роботи - це договір підряду або інший цивільно-правовий договір.

Якщо фізична особа взяла на себе зобов'язання створити твір науки, літератури, мистецтва і передати його замовнику - це теж цивільно-правовий (авторський) договір.

Якщо ж громадянин виконує роботи під керівництвом іншої сторони, що прийняла на себе обов'язок організувати працю, одержала право давати вказівки щодо послідовності проведення робіт - це трудовий договір.

Розрізняти цивільно-правові та трудові договори слід за формально-юридичною ознакою.

При укладенні цивільно-правового договору до нього включаються умови про те, що підрядник (виконавець, автор тощо) виконує роботу за свій ризик, самостійно організує виконання роботи, не підлягає внутрішньому трудовому розпорядку замовника, не має права на одержання допомоги з соціального страхування.

Навпаки, при укладенні трудового договору працівник підлягає внутрішньому трудовому розпорядку роботодавця, про прийняття його на роботу видається наказ, працівник має право на одержання допомоги з соціального страхування.

Оскільки умовами укладеної сторонами трудової угоди передбачено виконання позивачкою обумовленої роботи відповідно до власного графіку роботи та виходячи лише з власних можливостей, без підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку підприємства, з передачею Замовнику результату роботи у вигляді наукових статей та звіту, ця трудова угода за своїм характером є цивільно-правовим договором, правовідносини за яким регулюються не Кодексом законів про працю, а нормами Цивільного кодексу України, зокрема Главою 62 "Виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт".

З огляду на викладене, застосування судом до спірних правовідносин ст.. 117 та 237-1 КЗпП України є неправильним, тому доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині є такими, що заслуговують на увагу.

У зв'язку з цим рішення суду в частині стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні у розмірі ї 3220 грн. 20 коп. за період з 01 січня 2011 року по 01 квітня 2011 року, а також моральної шкоди в сумі 1000 грн. необхідно скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення.

Зокрема, безпідставними є посилання на положення ч. 2 ст. 21 КзпП України щодо сумісництва, оскільки перелік робіт, які не є сумісництвом, і можуть виконуватися, крім основної роботи та роботи за сумісництвом, дається у Додатку до Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, затвердженого 28 червня 1993 року. До таких робіт належать: літературна робота, в тому числі по редагуванню, перекладу та рецензуванню окремих творів, технічна, медична, бухгалтерська та інша експертиза з разовою оплатою праці, педагогічна робота з погодинною оплатою праці в обсязі не більш як 240 годин на рік; виконання обов'язків медичних консультантів, керівництво аспірантами в науково-дослідних установах, проведення консультацій та цілий ряд інших робіт.

Таким чином, виконана позивачкою науково-дослідницька робота не є сумісництвом, тому суд правомірно встановив факт виконання ОСОБА_2 трудової угоди.

Відсутність затверджених актів виконаних робіт за жовтень - грудень 2010 року, про що зазначається в апеляційній скарзі, не позбавляє позивачку права на отримання оплати за цей період, оскільки судом встановлено, що всі взяті зобов'язання виконані нею достроково, що дає їй право на отримання оплати у відповідності із умовами трудової угоди.

Повідомлення відповідача, направлені на адресу позивачки, про припинення з нею відносин та невиконання нею роботи у жовтні - грудні 2010 року, на які посилається апелянт, не можуть бути взятими до уваги, оскільки умови угоди позивачем виконані повністю, а одностороння відмова від виконання зобов'язань діючим законодавством заборонена (ст.. 525 ЦК України).

З огляду на викладене, рішення суду в іншій частині необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, 314-316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 листопада 2012 року в частині стягнення з Державного вищого навчального закладу "Криворізький національний університет" на користь ОСОБА_2 компенсації за затримку розрахунку при звільненні у розмірі ї 3220 грн. 20 коп. за період з 01 січня 2011 року по 01 квітня 2011 року, а також моральної шкоди в сумі 1000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Повне рішення складене 25 березня 2013 року.

Головуючий : І.Є.Ляховська

Судді: Л.В.Митрофанова

Н.О.Соколан