РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 жовтня 2013 року Московський
районний суд м.Харкова в складі:
головуючого - судді Єлізаров І.Є., при
секретарі -Зубковій Г.В. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Харкові цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк»
, ОСОБА_2 ,3-тя особа приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 про визнання договору
іпотеки недійсним та визнання
виконавчого напису нотаріуса таким,
що не підлягає виконанню ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1
звернулась з позовом до ПАТ «Дельта
Банк», приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
про визнання договору іпотеки
недійсним та визнання виконавчого
напису нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню.

В обгрунтування позовних вимог
позивачка послалася на те, що іпотечний
договір № 714-006/Zфквіп-08 від 21.08.2008 р. не
відповідає нормам Закону України «Про
іпотеку», нормам Цивільного кодексу
України, нормам Сімейного кодексу
України, і не містить істотних умов: її
постійного місця проживання АДРЕСА_5,
затомість цього вказано лише
реєстрацію її колишнього місця
проживання; предметом іпотеки є
трикімнатна квартира АДРЕСА_1,
власником якої вона ще не була
(державна реєстрація 28.08.2008) і не мала
права відчужувати, при цьому не
зазначено, що заставою буде квартира,
власником якої вона стане в
майбутньому; дозволу органа опіки та
піклування на відмову від майнового
права двох малолітніх дітей (права
користування житловими приміщеннями)
не було; нотаріально посвідченої згоди
її чоловіка на надання квартири в
іпотеку не було; в порушення норм
матеріального права приватний
нотаріус ОСОБА_2 вчинив виконавчий
напис про звернення стягнення на
квартиру АДРЕСА_1 не встановивши
безспірність заборгованості та без
документу, що підтверджує невиконання
позивачкою вимоги ПАТ «Дельта Банк»
після сплину тридцяти днів з моменту
отримання нею вимоги.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, надав суду
свої пояснення та просив задовольнити
позовну заяву.

Представник відповідача ПАТ «Дельта
Банк» Чебан І.В. позовні вимоги не
визнала, надала письмові заперечення,
додаткові заперечення та прохала суд
відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її
позовних вимог.

Відповідач приватний нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 в судове засідання не
зявився , про час та місце розгляду був
сповіщений в установленому порядку.

3-тя особа -приватний нотаріус
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 в судове засідання не
звявилась , просила слухати справу у
її відсутність.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи із нижче
викладеного.

21 серпня 2008 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № 714-006/ФКВ-08, згідно з
умовами якого Банк надав позивачу
кредитні кошти у сумі 85 000,00 доларів США
з кінцевим терміном повернення - 19
серпня 2033 року. Пунктом 1.5 кредитного
договору встановлено процентну ставку
за користування кредитом - 11,2%.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором 21.08.2008 між
Банком та ОСОБА_1 укладено Іпотечний
договір № 714-006/Zфквіп-08, посвідчений
приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
запис в реєстрі № 2425

Згідно п. 1.4 Кредитному договорі №
714-006/ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року мета
кредитування є придбання нерухомості
на вторинному ринку.

Згідно п. 3.1 Кредитному договорі №
714-006/ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року
виконання позичальником зобов'язань за
цим договором забезпечується іпотекою
3- кімнатної квартири, загальною площею
64,8 кв.м., житловою площею 43,3 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання його стороною (сторонами)
вимог, які встановлені ч.ч. 1-5, 5, 6 ст. 203
ЦК України саме в момент вчинення
правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України
договір є укладеним з моменту
досягнення сторонами в належній формі
згоди з усіх істотних умов договору.

Іпотечний договір був укладений з
моменту досягнення його сторонами в
письмовій формі згоди з усіх істотних
умов договору, оскільки правове
значення для вирішення питання про
визнання іпотечного договору
недійсним має додержання його
сторонами вимог закону саме при його
укладенні, а не виконанні (п. 7 листу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 10-1393/0/4-12 від 27.09.2012 р. «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин»).

При укладанні іпотечного договору
сторонами були дотримані всі вимоги,
які необхідні для його дійсності
передбачені ст. 203 ЦК України, а саме:
зміст правочину не суперечить
Цивільному Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства (банком
укладено іпотечний договір у
відповідності із статутом та наявними
у нього ліцензіями НБУ на цей вид
діяльності); особи, які вчиняли
правочин мали необхідний обсяг
цивільної дієздатності. (Іпотечний
Договір був укладений повноважними
особами); волевиявлення учасника
правочину було вільним і відповідало
його внутрішній волі (при укладенні
договору іпотекодавцем були надані всі
документи, які підтверджують про те, що
волевиявлення було вільним); правочин
вчинено у формі, яка встановлена
законом (нотаріально посвідчена
письмова форма); правочин був
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним
(даний іпотечний договір забезпечував
виконання зобов'язань позичальника,
який є і іпотекодавцем, за кредитним
договором № 714-006/ФКВ-08 від 21 серпня 2008
року).

Відповідно до ст. 18 Закону України
«Про іпотеку» у разі, якщо іпотекою
забезпечується повернення позики,
кредиту для придбання нерухомого
майна, яке передається в іпотеку,
договір купівлі-продажу цього
нерухомого майна та іпотечний договір
можуть укладатися одночасно.

Таким чином, укладання в один і той же
день Кредитного договору № 714-006/ФКВ-08
від 21 серпня 2008 року та Іпотечного
договору № 714-006/Zфквіп-08 від 21 серпня 2008
року не є порушенням чинного
законодавства.

На виконання вимог діючого
законодавства чоловік позивача ОСОБА_8
надав письмову згоду на передачу в
іпотеку та підписання договору іпотеки
приватному нотаріусу Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
тобто вимоги ст. 578 ЦК України
дотримані, що підтверждено відповідною
заявою (арк. справи 00).

Іпотечний договір містить в себе таку
істотну умову як адресу місця
проживання іпотекодавця ОСОБА_1, а саме:
АДРЕСА_4.

Дана адреса проживання зазначена в
паспорті позивача на сторінці 11 у
відповідності до Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні».

Крім того, дана адреса була
зазначена власноруч позивачем і в
інших документах щодо отримання
кредиту: Деклараціях про доходи;
кредитному договорі № 714-006/ФКВ-08 від 21
серпня 2008 року; договорі поруки №
714-006/Zфпор-08 від 21 серпня 2008 року;
договорі купівлі-продажу квартири від
21 серпня 2008 року.

Дана адреса була зазначена і в
численних листах позивача на адресу
банка, зокрема в листі від 16 листопада
2011 р.

Стосовно довідки № 154 від 05 грудня 2012 р.,
яка була видана дошкільним навчальним
закладом (Ясласадок) № 70, суд відхиляє
даний документ з підстав неналежності
доказів в розумінні ст. 58 ЦПК України,
оскільки вона датована лише 5 грудня 2012
р., а спірний іпотечний договір був
укладений в серпні 2008 році. Інших
довідок щодо місця свого проживання
позивач не надавав банку ані
напередодні укладання іпотечного
договору, ані в день укладання, ані в
ході його виконання.

Як вбачається з паспортних даних
позивача на момент укладення
іпотечного договору вона була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4.

Крім того, на цей момент сім`я позивача
мала у власності і інше житло,
власником якого є ОСОБА_8 (чоловік
позивачки), що підтверджується
довідкою № 12-48-245 від 22 липня 2008 року,
виданою Двадцятим міським відділенням
ВАТ Райффайзен Банк Аваль».

В момент укладання іпотечного договору
позивачка надала на адресу заступника
керуючого ХФ ТОВ «Укрпромбанк» заяву,
якою підтвердила, що станом на дату
складання заяви, осіб, в тому числі
дітей, що мають право користування
належною її квартири за адресою:
АДРЕСА_1 не має. Її діти користуються
квартирою за адресою: АДРЕСА_4, в якій
вони зареєстровані та проживають.
Правочин щодо іпотеки квартири не
порушує права та інтереси її дітей.

За таких обставин укладання договору
про передачу в іпотеку квартири не
порушувало прав та законних інтересів
малолітніх та неповнолітніх дітей
позивача, і отримання дозволу на
укладення таких договорів від органу
опіки і піклування необхідності не
викликало.

Згідно зі статтею 17 Закону України
«Про охорону дитинства» батьки не
мають права без дозволу органу опіки і
піклування укладати договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

У зв'язку із цим необхідно виходити із
того, чи мала дитина право власності чи
право користування на предмет іпотеки
на момент укладення договору іпотеки.
Будь-які дії, вчинені без згоди
іпотекодержателя після укладення
договору іпотеки (наприклад,
реєстрація неповнолітньої дитини в
житловому будинку), як і народження
дитини після укладення договору
іпотеки не є підставою для визнання
такого договору недійсним з підстави
невиконання вимог 17 Закону України
«Про охорону дитинства» про отримання
згоди органу опіки та піклування.

Цієї ж позиції дотримується і Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ (п. 44
Постанови № 5 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р.)

Таким чином, укладення договору
іпотеки без отримання дозволу органу
опіки і піклування узгоджується з
вимогами ст. 203 ЦК України.

30.06.2010 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк», Публічним
акціонерним товариством «Дельта Банк»
та Національним банком України було
укладено та посвідчено приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 Договір
про передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь АТ «Дельта Банк»
(зареєстровано в реєстрі за №2258),
відповідно до п.4.1 якого в порядку,
обсязі та на умовах, визначених
договором, Укпромбанк передає
(відступає) Дельта Банку права вимоги
за кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов'язань перед
Національним банком України, внаслідок
чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк
як кредитора (стає новим кредитором) у
зазначених зобов'язаннях, а згідно з
п.4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком
Дельта Банку прав вимоги до боржників,
Дельта Банку переходить
(відступається) право вимагати (замість
Укрпромбанку) від боржників повного,
належного та реального виконання
обов'язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з
тим, що попередні учасники зобов'язань
вибувають з цих відносин, а їх права та
обов'язки у повному обсязі переходять
до суб'єктів, які їх заміняють. Заміна
осіб у зобов'язанні може набувати форми
заміни кредитора або заміни боржника.

Для цесії необхідною є угода між старим
і новим кредитором. Згода боржника на
здійснення цесії не потрібно, оскільки
вона ніякою мірою не погіршує його
становище.

Вимога, що передається іншій особі в
порядку цесії, переходить до нього в
тому обсязі, в якому вона раніше
належала цедентові. Для цесіонарія
зберігають силу всі засоби
забезпечення зобов'язання. Якщо
боржник ухиляється від виконання, то
тільки до нього і може бути пред'явлена
вимога з боку цесіонарія. Відповідно до
умов Договору про передачу активів та
кредитних зобов'язань ТОВ
«Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта
Банк» та згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК
України - Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» набуло
статусу нового кредитора.

Відповідно до 512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Статтею ст. 516 ЦК України не встановлено
детальних вимог до повідомлення
боржника про відступлення права вимоги
новому кредитору.

Єдине, що закон передбачає для таких
повідомлень, це те, що воно має бути
обов'язково письмовим.

Головним є лише те, що зі змісту
повідомлення боржник має отримати
інформацію про здійснену уступку, про
зобов'язання, яке було відступлене та
особу, якій воно було відступлене.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник
зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав
письмове повідомлення про
відступлення права грошової вимоги
факторові і в цьому повідомленні
визначена грошова вимога, яка підлягає
виконанню, а також названий фактор,
якому має бути здійснений платіж.

Для відступлення права вимоги в межах
договору факторингу передбачено, що у
повідомленні боржникові повинні бути
зазначені відомості про нового
кредитора, про підстави уступки та
вимоги, які відступаються. Договір про
відступлення права вимоги до
повідомлення може і не надаватися.

Таке повідомлення було направлене
новим кредитором та має вважатися за
законом належним та достатнім
інформуванням боржника про передачу
прав вимог до нього іншому кредитору.

Доказом направлення цього
повідомлення є копія повідомлення про
вручення.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Станом на 08.05.13 року прострочена
заборгованість за кредитним договором
становить 913 563,85 грн.

Крім того , даний позов заявлений з
порушенням строків позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ст. 261 ЦК України). Оспорюваний
іпотечний договір був укладений 21.08.2008
року. Позов був пред`явлений 12 грудня 2012
р. Таким чином, з моменту укладення
оспорюваного кредитного договору до
моменту подання позову до суду минуло
більш 4 (чотири) роки. Статтею 267 ЦК
України передбачені наслідки спливу
позовної давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленої до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Строк позовної давності сплинув 21.08.2011
р., тобто Позивач пропустив строк
позовної давності без поважних причин,
що є також підставою для відмови у
задоволенні позовної заявив цій
частині.

Позичальником взяті на себе
зобов'язання, що передбачені кредитним
договором, належним чином не
виконувалися, порушено строки
повернення кредитної заборгованості,
визначені Кредитним договором,
порушено п. 4.2 кредитного договору,
згідно з яким Позичальник
зобов'язується здійснювати повернення
кредиту, сплату процентів за
користування ним, комісій, штрафних
санкцій та інших платежів за цим
договором у передбачені договором
строки.

Пунктом 6.2 кредитного договору
визначено, що Банк має право вимагати
дострокового повного повернення
кредиту, сплати процентів, комісій,
штрафних санкцій та інших платежів,
передбачених цим договором, а також
відшкодування збитків, завданих Банку
внаслідок невиконання або неналежного
виконання Позичальником та/або його
поручителями (заставодавцями,
гарантами, поручителями майновими
поручителями) умов цього договору
та/або договорів, укладених у
забезпечення виконання Позичальником
зобов'язань за цим договором, а
Позичальник зобов'язаний протягом 30
(тридцяти) календарних днів з дати
отримання Позичальником відповідної
вимоги від Банку (а у випадку,
передбаченому п.4.2.5 - не пізніше
наступного робочого дня) повернути
суму заборгованості по кредиту, що
залишилася, сплатити проценти, штрафні
санкції, інші платежі за цим Договором,
а також відшкодувати збитки, завдані
Банку, зокрема, у разі порушення
Позичальником строків платежів, що
встановлені цим договором.

Відповідно до пункту 6.3 кредитного
договору у разі невиконання
Позичальником вимоги про дострокове
виконання зобов'язань за цим договором
у встановлений строк Банк має право
стягнути примусово (в т.ч. шляхом
звернення стягнення на заставлене
майно, стягнення заборгованості з
поручителів тощо, та/або шляхом
договірного списання) всю
заборгованість за цим Договором
(Кредит, проценти, комісії, штрафні
санкції та інші платежі).

Згідно з пунктом 4.1 Іпотечного договору
Іпотекодержатель набуває права
звернути стягнення та реалізувати
Предмет іпотеки, зокрема, у випадку
порушення Іпотекодавцем
(Позичальником) обов'язків за цим та/або
кредитним договором та невиконання
вимоги Іпотекодержателя про
дострокове виконання Основного
зобов'язання.

Відповідно до пункту 4.2 Іпотечного
договору у випадку порушення
Іпотекодержателем (Позичальником)
обов'язків за цим та/або кредитним
договором Іпотекодержатель надсилає
Іпотекодавцю (та Позичальнику)
письмову вимогу про усунення
порушення, в якій зазначається стислий
зміст порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на Предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога Іпотекодержателя залишається
без задоволення, Іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на Предмет іпотеки.

Пунктом 4.3 Іпотечного договору
визначено, що звернення стягнення на
Предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з порядком
задоволення вимог Іпотекодержателя,
передбаченим п.4.4 цього Договору.

15.04.2011 року відповідачем на адресу
позивача направлено досудову вимогу №
3932 , яка містила стислий зміст
порушених зобов'язань з посиланням на
Кредитний договір та нормативні акти,
суму заборгованості, посилання на
вимогу про виконання порушеного
зобов'язання у встановлений чинним
законодавством строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги,
вказано контактний телефон для
отримання додаткової інформації.

Означену досудову вимогу Позивач
отримала 12.05.2011, що підтверджується
повідомленням про вручення, що
додається. Однак, вимоги АТ «Дельта
Банк» щодо сплати заборгованості
залишені Позивачем без уваги.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення основного
зобов'язання та/або умов іпотечного
договору іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору.

Статтею 87 Закону України «Про
нотаріат» визначено, що для стягнення
грошових сум або витребування від
боржника майна нотаріуси вчиняють
виконавчі написи на документах, що
встановлюють заборгованість. Перелік
документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів, встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою ст. 88 Закону
України «Про нотаріат» нотаріус
вчиняє виконавчі написи, якщо подані
документи підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах
між підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.
Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом встановлено
інший строк давності, виконавчий
напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення
заборгованості провадиться у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів,
встановлений постановою Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 року
№1172, пунктом 1 якої визначено, що у
безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів
стягнення заборгованості провадиться
за нотаріально посвідченими угодами,
що передбачають сплату грошових сум,
передачу або повернення майна, а
також право звернення стягнення на
заставлене майно. Для одержання
виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої
угоди;

б) документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
та встановлюють прострочення
виконання зобов'язання.

З урахуванням наведених положень
нормативних актів до заяви АТ «Дельта
Банк» на вчинення виконавчого напису
від 15.11.2011 було додано наступні
документи:

1. Оригінал кредитного договору №
714-006/ФКВ-08 від 21.08.2008 року.

2. Оригінал Договору іпотеки
№714-006/Zфквіп-08 від 21.08.2008 року.

3. Довідка (Розрахунок
заборгованості за кредитним договором
№ 714-006/ФКВ-08 від 21.08.2008 року станом на
15.11.2011 року).

4. Копія письмової вимоги ПАТ
„ДЕЛЬТА БАНК" до ОСОБА_1 про усунення
порушень та виконання зобов'язань за
кредитним договором № 714-006/ФКВ-08 від
21.08.2008 року.

5. Копія повідомлення про вручення
вимоги гр. ОСОБА_1 від 12.05.2011 року.

6. Копія витягу з договору про
передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь АТ «Дельта банк».

7. Витяг з Додатку №2 до Договору
про передачу активів та кредитних
зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на
користь АТ «Дельта банк».

8. Копія нотаріально посвідченої
довіреності представника ПАТ «Дельта
Банк» Притули Руслана Володимировича
від 04.11.2011 року.

Як зазначено вище, до заяви на вчинення
виконавчого напису від 15.11.2011 АТ
«Дельта Банк» Відповідачу №2 додав у
вигляді довідки розрахунок суми
заборгованості, згідно з яким станом на
15.11.2011 заборгованість Позивача за
кредитним договором складає 852 498,59 грн.
(вісімсот п'ятдесят дві тисячі
чотириста дев'яносто вісім гривень) 59
коп., з яких: сума заборгованості за
кредитом 646 735,05 грн. (шістсот сорок
шість тисяч сімсот тридцять п'ять
гривень) 05 коп.; сума заборгованості за
відсотками 178 222,01 грн. (сто сімдесят
вісім гривень двісті двадцять дві
гривні) 01 коп.; комісії, які передбачені
кредитним договором 27 541,53 грн.
(двадцять сім тисяч п'ятсот сорок одна
гривня) 53 коп

АТ «Дельта Банк» у відповідності до
вимог чинного законодавства та згідно
з умовами Іпотечного договору
реалізував своє законне право та
звернувся 15.11.2011 до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 з заявою
на вчинення виконавчого напису на
Іпотечному договорі №714-006/Zфквіп-08 від
21.08.2008 року, що укладений в забезпечення
виконання зобов'язань по Кредитному
договору № 714-006/ФКВ-08 від 21.08.2008 року та
надав документи, що підтверджують
безспірність заборгованості боржника
і встановлюють прострочення виконання
зобов'язання.

На адресу позивача Банком 15.04.2011 року
направлялася досудова вимога, в якій
зазначено, що прострочена сума
заборгованості за кредитним договором
станом на 15.04.2011 складає 20 189,90 доларів
США та 11 376,74 грн. Оскільки позивач з дня
отримання досудової вимоги, тобто з
12.05.2011 не зверталася до Банку із
запереченнями відносно зазначеної
суми заборгованості, то ця
заборгованість вважається безспірною.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачка не надала суду доказів
обгрунтування своїх позовних вимог.
Натомість, АТ «Дельта Банк» доказово
спростовує всі посилання позивачки,
які нею зазначені в позовній заяві.

Відповідно до ст. 18 Цивільного
кодексу України нотаріус здійснює
захист цивільних прав шляхом вчинення
виконавчого напису на борговому
документі у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Стягнення грошових сум або
витребування майна за виконавчим
написом передбачено ст. 87 Закону
України «Про нотаріат», згідно якій для
стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Чинною є постанова Кабінету
Міністрів України від 29 червня 1999 р. №
1172 в редакції від 29.11.2001 р. № 1602-2001-п «Про
затвердження переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів
нотаріусів», прийнята на виконання
вимог ст. 87 Закону України «Про
нотаріат».

Умови вчинення виконавчих написів,
якщо подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше 3-х років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року,
зміст виконавчого напису, порядок
стягнення за виконавчим написом з
додержанням правил, встановлених
Законом України «Про виконавче
провадження», строк пред'явлення
виконавчого напису до примусового
виконання протягом одного року з
моменту його вчинення визначені
положеннями ст. ст. 88-91 Закону України
«Про нотаріат».

З 6 квітня 2006 року набули чинності
зміни до ст. 60 Закону України «Про
нотаріат». Згідно до ч. 7 цієї статті
передбачалося, що спір про право,
оснований на вчиненій нотаріальній
дії, розглядається судом у порядку
позовного провадження. Спір про
визнання вчиненого нотаріусом
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню повністю або
частково, або про повернення
стягненого за виконавчим написом
нотаріуса розглядається судом за
позовом боржника до стягувача.

З 4 грудня 2008 року набули чинності
зміни, внесені згідно до Закону № 614-VІ
(614-17) від 01.10.2008 і стаття 50 Закону
України «Про нотаріат» викладена в
новій редакції: «Нотаріальна дія або
відмова у її вчиненні, нотаріальний акт
оскаржується до суду. Право на
оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, нотаріального
акта має особа, прав та інтересів якої
стосуються такі дії чи акти».

Відповідно з 4 грудня 2008 року
оскарження виконавчого напису шляхом
визнання вчиненого нотаріусом
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню повністю або
частково чинним законодавством не
передбачений. Не визначено такого
способу захисту цивільних прав і
положеннями статті 16 Цивільного
кодексу України.

На підставі викладеного, суд
дійшов висновку про безпідставність
вимог позивача, у зв'язку з чим позов
не підлягає задоволеню.

Керуючись ст. ст.516 ЦК України
,ст. 177 СК України, ст.ст. 209,218 ЦПК
України суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ПАТ
«Дельта Банк» , ОСОБА_2 про визнання
договору іпотеки недійсним та
визнання виконавчого напису
нотаріуса таким, що не підлягає
виконанню -відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення .

Суддя Московського районного

суду м. Харкова
Єлізаров І.Є.