Справа № 203/4474/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2013 року

Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді:
Маймур Ф.Ф.,

при секретарі:
Величк
о О.М.

за участю: позивача – ОСОБА_1

представника відповідача – ОСОБА_2

представника відповідача – ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровськ клопотання позивача
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської обласної ради,
Генерального директора Обласного
комунального закладу культури
“Дніпропетровський академічний театр
опери та балету”, треті особи –
Дніпропетровська міська рада,
Управління культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, Дніпропетровська
обласна профспілкова організація
профспілки працівників культури, про
встановлення фактів, визнання
правочину таким, що порушує публічний
порядок, про застосування наслідків,
передбачених ст.236 ЦК України у вигляді
визнання правочину недійсним з моменту
вчинення та заборони приватизації,
продажу та іншого відчуження майна за
правочином, -

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні 03 жовтня 2013 року
позивач подав заяву про забезпечення
позову по вказаній цивільній справі
шляхом заборони відчуження нерухомого
майна, яке є предметом спірного
правочину іпотеки, а саме будівлі за
адресою пр. Карла Маркса, 72а в м.
Дніпропетровську, в якій розташований
Дніпропетровський академічний театр
опери та балету. В обґрунтування своєї
заяви позивач послався на явну загрозу
втрати територіальною громадою
Дніпропетровської області прав на
отримання послуг духовного розвитку та
культури в належній громаді будівлі
вказаного театру, а також відзначив, що
незастосування заходів забезпечення
позову зробить неможливим або
ускладнить виконання рішення суду про
задоволення позову після відчуження,
продажу будівлі театру за умовами
правочину. Позивач посилався на те, що
враховуючи надані ним доповнення до
позову обґрунтовують дане клопотання
на теперішній час.

Ознайомившись із матеріалами заяви про
забезпечення позову, а також
матеріалами цивільної справи, приходжу
до наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Так, відповідно до ст.151 ЦПК України, суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову, при цьому в заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв’язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову. Та ж норма
цивільно-процесуального законодавства
встановлює, що забезпечення позову
допускається, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду, а
отже встановлює обов’язок для особи,
яка звертається до суду із заявою про
забезпечення позову, довести
необхідність вчинення судом таких
процесуальних дій.

Зазначені вимоги процесуального
закону не були виконані належним чином
позивачем при поданні ним відповідної
заяви, а викладені в цій заяві підстави
є неналежно обґрунтованими, не
підтверджені достатніми доказами,
відтак носять лише характер припущень,
які не можуть бути підставою для
задоволення заяви про забезпечення
позову.

Крім того, позивач вже звертався до
суду з аналогічною заявою у задоволені
якої йому було відмовлено ухвалою суду
від 09 серпня 2013 року та яка на даний час
оскаржена позивачем у апеляційному
порядку. Враховуючи, що підставі
відмови у задоволені заяви є
аналогічними і в даному випадку,
вважаю, що розгляд апеляційної скарги
позивача на попередню ухвалу вирішить
питання правомірності даної відмови.

Таким чином, враховуючи, що позивачем
не доведено, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у випадку винесення його на
користь позивача, приходжу до висновку,
що заява позивача про забезпечення
позову є необґрунтованою, а тому не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.151-153, 208, 210 ЦПК України, –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до
Дніпропетровської обласної ради,
Генерального директора Обласного
комунального закладу культури
“Дніпропетровський академічний театр
опери та балету”, треті особи –
Дніпропетровська міська рада,
Управління культури і туризму
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, Дніпропетровська
обласна профспілкова організація
профспілки працівників культури, про
встановлення фактів, визнання
правочину таким, що порушує публічний
порядок, про застосування наслідків,
передбачених ст.236 ЦК України у вигляді
визнання правочину недійсним з моменту
вчинення та заборони приватизації,
продажу та іншого відчуження майна за
правочином – відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено у
Апеляційний суд Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня її проголошення, у разі якщо ухвалу
було постановлено без участі особи,
яка її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя

Ф.Ф. Маймур