Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/957/13-ц
№ провадження
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2013 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута
Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області цивільну справу за
позовом Сколівської міської ради
Львівської області до ОСОБА_2, з участю
третіх осіб - ОСОБА_3, що діє у своїх
інтересах та інтересах малолітнього
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Служби у справах
дітей Сколівської районної державної
адміністрації Львівської області про
визнання недійсним ордера № 040 від
27.10.2010 року на вселення у житлове
приміщення та скасування місця
реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Сколівська міська рада
Львівської області 19.06.2013 року
звернулася в суд із позовною заявою, в
якій просить визнати недійсним ордер №
040 від 27.10.2010 року, виданий відповідачу
ОСОБА_2 разом із членами сім'ї на
вселення у квартиру АДРЕСА_1, скасувати
реєстрацію відповідача ОСОБА_2 та
членів його сім'ї за вказаною адресою, а
також стягнути з останнього у свою
користь судові витрати у справі. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідачу із
членами сім'ї видано оспорюваний ордер
на вселення у житлове приміщення як
особі, що перебувала на кооперативному
обліку при виконавчому комітеті
Сколівської міської ради Львівської
області, хоча відповідного рішення про
його зарахування на кооперативний
облік виконавчим комітетом не
приймалось, незважаючи на його
перебування у відповідному списку. До
того ж, він з членами сім'ї станом на
дату видання оспорюваного ордера на
вселення у квартиру знаходився на
загальному обліку громадян, які
потребують покращення житлових умов
при виконавчому комітеті під номером 91,
а, відтак, явно не міг претендувати на
отримання житла у порядку черговості.
Крім того, будинок АДРЕСА_1 у м. Сколе
Львівської області, у якому
знаходиться квартира, на яку
відповідачу виданий опорюваний ордер,
до цього часу не зданий в експлуатацію
і являється незавершеним будівництвом.
Відповідним технічним висновком
ліцензованої установи стверджується,
що зазначений незавершений
будівництвом будинок був не придатним
для його експлуатації під житло у
такому стані, в якому він перебував на
момент видачі оспорюваного ордера.
Також зазначає про те, що на даний час
вже скасовані відповідні рішення
виконавчого комітету Сколівської
міської ради Львівської області, якими
було переведено будинок АДРЕСА_1 у м.
Сколе Львівської області з нежитлового
у житловий, а також яким відповідачу
було видано оспорюваний ордер на
квартиру № 3 у вказаному будинку. Таким
чином вважає, що відсутня підстава для
видачі оспорюваного ордера.
Враховуючи, що Сколівською міською
радою Львівської області не пропущений
встановлений чинним житловим
законодавством строк на оскарження
ордеру на вселення у житлове
приміщення, остання у межах наданих їм
повноважень звернулася у суд із даним
позовом про визнання ордера недійсним
без надання іншого житлового
приміщення та скасування місця
реєстрації.

Належним чином уповноважений
представник позивача Сколівської
міської ради Львівської області
Зінкевич-Домбровська Г.Б. у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила позов
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві ( а. с. 3-6). Надала
пояснення, аналогічні наведеним у
позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
24.12.2013 року не з'явився без поважних
причин, хоча належним чином був
повідомленим про дату, час та місце
судового розгляду справи, про що
свідчить розписка про вручення йому
судової повістки (а. с. 51). При цьому
клопотання вх. № 5895, яке було подане ним
на адресу суду 23.12.2013 року (а. с. 56) про
неможливість з'явитися у судове
засідання у зв'язку із станом здоров'я,
жодним чином не підтверджене. До того,
судом уже тричі відкладалось слухання
справи, зокрема 26.07.2013 року та 03.09.2013
року з підстав неявки відповідача та
третіх осіб у судове засідання, а 08.11.2013
року у зв'язку з тим, що було задоволене
клопотання відповідача про отримання
копій документів із справи та
можливість ознайомлення з матеріалами
справи для захисту своїх прав та
інтересів. Разом з тим, як уже вказано
вище, відповідач надалі не з'явився у
судове засідання. З огляду на вказане,
суд вважав такі дії відповідача
спрямованими на умисне затягування
судового процесу і вважав причини його
чергової неявки у судове засідання
неповажними, у зв'язку з чим ухвалив
продовжувати розгляд справи у його
відсутності.

Третя особа ОСОБА_3, що діє у своїх
інтересах та інтересах малолітнього
ОСОБА_4, у судове засідання 24.12.2013 року
також не з'явилась без поважних причин,
хоча належним чином була повідомленою
про дату, час та місце судового
розгляду справи, про що свідчить
розписка про вручення їй судової
повістки (а. с. 52). Жодних належним чином
підтверджених клопотань про причини
своєї неявки у судове засідання не
подала. Слід зазначити, що така неявка
третьої особи відбулася не вперше, з
оглядну на що суд вважав причини її
чергової неявки у судове засідання
неповажними, у зв'язку з чим ухвалив
продовжувати розгляд справи у її
відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання
24.12.2013 року, як і у всі попередні судові
засідання, не з'явилася, хоча була
належним чином повідомленою про дату,
час та місце судового розгляду справи,
про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення їй поштового
відправлення - судової повістки (а. с. 54).
Про причини своєї неявки третя особа
суд не повідомляла, жодних належним
чином підтверджених заяв чи клопотань
про відкладення судового розгляду
справи не подавала. За таких обставин
суд визначив причини неявки третьої
особи у судове засідання не поважними і
ухвалив продовжувати розгляд справи у
її відсутності.

Належним чином уповноважений
представник третьої особи на стороні
відповідача без самостійних вимог на
предмет спору Служби у справах дітей
Сколівської районної державної
адміністрації Львівської області -
головний спеціаліст-юрисконсульт
відділу з питань опіки та піклування
Коциба Р.Б. у судове засідання 24.12.2013
року не з'явився, однак подав на адресу
суду заяву вх. № 5906 від 24.12.2013 року (а. с.
57), в якій просив проводити розгляд
справи у його відсутності, а проти
задоволення позовних вимог заперечив у
повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення належним чином
уповноваженого представника позивача
Зінкевич-Домбровської Г.Б., давши
належу оцінку доказам по справі, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають до задоволення у повному
обсязі з наступних підстав.

Згідно копії корінця ордера № 040,
виданого головою Сколівської міської
ради Львівської області 27.10.2010 року
відповідачу ОСОБА_2 (а. с. 7), останній
разом із членами сім'ї у загальній
кількості четверо чоловік, а саме -
дружиною ОСОБА_3, малолітнім сином
ОСОБА_4 та нині повнолітньою дочкою
ОСОБА_5 вселяється у квартиру АДРЕСА_1 у
м. Сколе Львівської області. Підставою
для видачі такого ордера було рішення
виконавчого комітету Сколівської
міської ради Львівської області № 368
від 19.10.2010 року «Про видачу ордерів на
квартири у будинку АДРЕСА_1 у м. Сколе»
(а. с. 10), про що безпосередньо зазначено
у корінці ордера.

До цьогоАДРЕСА_1 у м. Сколе Львівської
області, а сам будинок - нежитлову
будівлю (приміщення казарми), що була
передана на баланс Сколівської міської
ради Львівської області у 1999 році.
Згідно рішення виконавчого комітету
Сколівської міської ради Львівської
області № 58 від 16.03.2010 року «Про перевід
з нежитлового у житловий будинку
АДРЕСА_1 у м. Сколе» (а. с. 13) вказана
будівля була переведена у житлову,
після чого приміщення у ній почали
надаватись громадянам, які перебували
на кооперативному обліку при
виконавчому комітеті Сколівської
міської ради Львівської області, для
облаштування під житло за власні кошти.
Так було і з відповідачем ОСОБА_2.

Однак, рішенням ІІ сесії Сколівської
міської ради Львівської області VI
демократичного скликання № 19 від 24.12.2010
року «Про відміну рішень виконавчого
комітету» (а. с. 8), вказані вище рішення
виконавчого комітету Сколівської
міської ради Львівської області № 58
від 16.03.2010 року «Про перевід з
нежитлового у житловий будинку АДРЕСА_1
у м. Сколе» та № 368 від 19.10.2010 року «Про
видачу ордерів на квартири у будинку
АДРЕСА_1 у м. Сколе» відмінено і такі
втратили чинність. Відтак, Сколівська
міська рада Львівської області
повернула все до попереднього стану, а
саме будинок АДРЕСА_1 у м. Сколе
Львівської області надалі являє собою
нежитлову будівлю. Скасована також і
підстава для видачі відповідачу ОСОБА_2
оспорюваного ордера на вселення з
членами сім'ї у житлове приміщення.

Крім того, судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 разом із членами
сім'ї на момент отримання оспорюваного
ордера хоча і перебував на
кооперативному обліку при виконавчому
комітеті Сколівської міської ради
Львівської області, що підтверджується
копією рішення виконавчого комітету
Сколівської міської ради Львівської
області №73 від 16.03.2010 року «Про
затвердження списку громадян, які
перебувають на квартирному обліку у
Сколівській міській раді» (а. с. 60) та
додатком до нього (а. с. 62), однак
відповідне рішення про зарахування
останнього на такий облік не
приймалось і у матеріалах справи
відсутнє. Більше того, з цієї ж копії
рішення виконавчого комітету та
додатків до нього (а. с. 61, 63-65 та 66-71)
вбачається, що відповідач ОСОБА_2 разом
із членами сім'ї на момент отримання
оспорюваного ордера перебував також на
загальному обліку громадян, які
потребують покращення житлових умов
при виконавчому комітеті Сколівської
міської ради Львівської області під
номером 91. Правом першочергового та
позачергового отримання житла він не
був наділений. Це ж підтверджується і
довідкою Сколівської міської ради
Львівської області вих. № 2256/02-07 від
24.12.2013 року (а. с. 59). Виходячи з
відсутності відповідного рішення про
зарахування відповідача ОСОБА_2 на
кооперативний облік, останній не мав
права на одержання житлового
приміщення у порядку черговості по
списку осіб, які перебували на
кооперативному обліку при виконавчому
комітеті Сколівської міської ради
Львівської області, а право на
одержання житлового приміщення у
порядку черговості по списку осіб, які
перебували на загальному обліку при
виконавчому комітеті Сколівської
міської ради Львівської області на
момент видачі оспорюваного ордера для
останнього ще не наступило.

Відтак, дії службових осіб
виконавчого комітету Сколівської
міської ради Львівської області з
вказаного вище приводу були
неправомірними. Факт неправомірності
видачі ордерів всім сім'ям, у тому числі
і відповідачеві ОСОБА_2 на вселення у
квартири у будинку АДРЕСА_1 у м. Сколе
Львівської області також встановлений
апеляційним судом Львівської області
під час розгляду 17.01.2013 року
апеляційної скарги на рішення
Сколівського районного суду
Львівської області від 22.10.2012 року у
цивільній справі № 1320/31/12 р.
(провадження № 2/1320/139/12 р.), про що була
винесена окрема ухвала (а. с. 25), а про
зазначене ухвалено довести до відома
прокурора Сколівського району
Львівської області для вжиття заходів
впливу до посадових осіб, винних у
порушенні житлового законодавства.

Судом встановлено й те, що будівля
АДРЕСА_1 у м. Сколе Львівської області
на момент видачі оспорюваного ордера
була непридатною для надійної
експлуатації з використанням її під
житло, будівельні роботи були
незавершеними і такі проводилися
громадянами, у тому числі і
відповідачем ОСОБА_2, без відповідної
проектно-кошторисної та дозвільної
документації, що підтверджується
копією технічного висновку про стан
будівельних конструкцій та інженерних
мереж зазначеної будівлі,
виготовленого ліцензованою установою -
Дрогобицьким відділом Львівського
філіалу ДУДтПВІ
«НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» у березні 2011
року (а. с. 15-18). У зв'язку із
незавершенням будівельних робіт, у
виділених приміщеннях будівлі під
житло, ніхто, у тому числі і відповідач
з членами сім'ї, одразу ж після
отримання ордерів, та тривалий час
після цього не вселилися та не
проживали, що підтверджується копіями
актів засідання житлової комісії
виконавчого комітету Сколівської
міської ради Львівської області від
26.01.2011 року, від 25.02.2011 року, від 09.03.2011
року та від 14.04.2011 року (а. с. 26-29).
Відповідач ОСОБА_2 з членами сім'ї не
вселилися та не проживають там і до
цього часу, а відповідні докази на
спростування такого останніми не
подані і у матеріалах справи відсутні.

Відтак, відповідач ОСОБА_2 з членами
сім'ї лише зареєструвалася за вказаним
місцем. У матеріалах справи відсутні
також договір найму житлового
приміщення, акт про проживання
відповідача, складений з участю
сусідів і представників
житлово-експлуатаційної контори,
квитанції про сплату комунальних
платежів та інші письмові докази, а
також показання свідків, що
підтверджувало б вселення відповідача
у житлове приміщення, про яке йдеться в
ордері, і фактичне його проживання з
членами сім'ї у такому приміщенні.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
у них. Відповідно до ст. 380 та ч. 1 ст. 382
вказаного Кодексу житловим будинком є
будівля капітального типу, споруджена
з дотриманням вимог, встановлених
законом, іншими нормативно-правовими
актами, і призначена для постійного у
ній проживання. Квартирою ж є
ізольоване помешкання у житловому
будинку, призначене та придатне для
постійного у ньому проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЖК України жиле
приміщення, що надається громадянам
для проживання, має бути
благоустроєним стосовно до умов даного
населеного пункту, відповідати
встановленим санітарним та технічним
вимогам.

Як уже зазначено вище, ані квартира
АДРЕСА_1, ані зазначений будинок в
цілому, не були призначеними та
придатними для постійного проживання,
так як будинок не є житловим та не являє
собою будівлю капітального типу (об'єкт
незавершеного будівництва), а квартира
не була ізольованим помешканням та не
була благоустроєною відповідно до умов
населеного пункту. Взагалі таке
приміщення не відповідало і не
відповідає встановленим санітарним та
технічним вимогам, у ньому відсутнє
водопостачання, газовідведення і таке
інше.

Відповідно до ст. 59 ЖК України ордер на
жиле приміщення може бути визнано
судом недійсним у випадках подання
громадянами не відповідаючих
дійсності відомостей про потребу у
поліпшенні житлових умов, порушення
прав інших громадян або організацій на
зазначене в ордері жиле приміщення,
неправомірних дій службових осіб при
вирішенні питання про надання
житлового приміщення, а також в інших
випадках порушення порядку і умов
надання жилих приміщень. Вимогу про
визнання ордера недійсним може бути
заявлено протягом трьох років з дня
його видачі.

Вимогу про визнання оспорюваного
ордера на вселення у житлове
приміщення недійсним заявлено у межах
строку позовної давності.

Окрім доведеності у судовому
засіданні неправомірності дій
службових осіб при вирішенні питання
про надання відповідачеві житлового
приміщення, а саме відсутності у нього
з членами сім'ї права на покращення
житлових умов та отримання житлового
приміщення через відсутність
відповідного рішення про зарахування
на кооперативний облік при виконавчому
комітеті Сколівської міської ради
Львівської області, що є безперечною
підставою для визнання оспорюваного
ордера недійсним, такий ордер підлягає
визнанню недійсним також і з інших
підстав порушення порядку і умов
надання житлового приміщення, а саме
невідповідність зазначеного
приміщення встановленим санітарним та
технічним вимогам, його
неблагоустроєність та те, що воно на
момент видачі оспорюваного ордера не
було ізольованим.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985
року «Про деякі питання, що виникли у
практиці застосування судами ЖК
України» із наступними змінами та
доповненнями, судам слід мати на увазі,
що виданий на жиле приміщення ордер у
випадках, визначених ст. 59 ЖК України,
підлягає визнанню недійсним з
наслідками, передбаченими ст. 117 цього
Кодексу, тобто з наданням іншого жилого
приміщення. Однак, якщо за ордером,
виданим з порушеннями, зазначеними у
ст. 59 ЖК України, особи, які одержали
його, не вселилися, суд вирішує питання
лише про визнання ордера недійсним.

Оскільки судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_2 з членами сім'ї
фактично не вселилася у приміщення, на
яке отримав ордер, і це на даний час є
фізично неможливим, відтак суд вважає
достатнім лише визнання недійсним
такого ордера, без застосування
наслідків, передбачених ст. 117 ЖК
України.

У зв'язку із визнанням недійсним
ордера на вселення у квартиру АДРЕСА_1
слід також скасувати реєстрацію
відповідача з членами сім'ї за вказаною
адресою.

Таким чином, виходячи із заявлених
позовних вимог, аналізу матеріалів
справи та враховуючи вищевикладене,
суд вважає, що вимоги позивача є
підставними та обґрунтованими,
доведені матеріалами справи і
підлягають до задоволення у повному
обсязі. Зокрема, ордер № 040, виданий
27.10.2010 року відповідачу ОСОБА_2 на
вселення разом із членами сім'ї у
загальній кількості четверо чоловік у
квартиру АДРЕСА_1 слід визнати
недійсним без застосування наслідків,
передбачених ст. 117 ЖК України, із
подальшим скасуванням місця
реєстрації відповідача ОСОБА_2 та
членів його сім'ї за вказаною адресою.

Крім того, слід стягнути з відповідача
ОСОБА_2 у користь позивача понесені ним
судові витрати у справі згідно
поданого платіжного доручення № 10 від
26.01.2012 року (а. с. 2).

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 79, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Сколівської міської
ради Львівської області задовольнити.

Визнати недійсним ордер № 040, виданий
27.10.2010 року ОСОБА_2 на вселення разом із
членами сім'ї у загальній кількості
четверо чоловік у квартиру АДРЕСА_1.

Скасувати реєстрацію ОСОБА_2 та членів
його сім'ї за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 у користь
Сколівської міської ради Львівської
області 107 (сто сім) грн. 30 коп..

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання до
апеляційного суду Львівської області
через Сколівський районний суд
Львівської області апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення або десяти днів з дня
отримання копії цього рішення особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
його проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин