Справа 2/337/61/2013 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2013

місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста
Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

при секретарі
Чередниченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: орган
опіки та піклування районної
адміністрації Запорізької міської
ради по Хортицькому району, орган опіки
та піклування Пологівської районної
адміністрації Запорізької області про
визначення місця проживання дитини,
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2012 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що він є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
Його син проживає разом із матір'ю та
бабусею за адресою: АДРЕСА_1. Він не має
можливості бачити свого сина, оскільки
з липня 2012 року йому чинять перешкоди у
спілкуванні з сином. Його матір ОСОБА_2
з 2011 року проживає в м. Москва, РФ та
бачить сина раз на півроку. Дитина
фактично проживає разом із бабусею.
Вважає, що він як батько має переважне
право визначити місце проживання
дитини разом із ним. Просить суд
визначити місце проживання дитини
ОСОБА_3 разом і батьком ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_2 подала суду
зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_1
та про стягнення з нього аліментів.
Зустрічна позовна заява на підставі
ухвали суду від 31.10.2012 року була
прийнята до розгляду разом із
первісним позовом. Ухвалою суду від
04.02.2013 року позовні вимоги в частині
позбавлення ОСОБА_1 були залишені без
розгляду. Таким чином, ОСОБА_2 в
зустрічній позовній заяві просить
стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на свою
користь на утримання дитини ОСОБА_3 580
гривень до досягнення дитиною
повноліття.

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_5 підтримали позовні
вимоги, просили їх задовольнити. Суду
пояснили, що ОСОБА_1 проживав без
реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 до 2010 року,
мають спільну дитину ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1. Малолітній ОСОБА_3
проживає разом із ОСОБА_2 та своєю
бабусею ОСОБА_6 В 2011 році відповідач
виїхала в РФ та залишила ОСОБА_3
проживати із бабусею. ОСОБА_1 проживає в
АДРЕСА_2, має власний будинок, який
відповідає всім умовам проживання в
ньому дитини, має великий досвід
виховання дітей, має педагогічну
освіту, займається із дітьми в
спортивній секції. Вважає, що його син
ОСОБА_3 має проживати із батьком, а не
бабусею, тому просить суд визначити
місце проживання дитини разом із ним.
Зустрічні позовні вимоги вважають
такими, що не підлягають задоволенню, у
разі якщо суд ухвалить рішення на його
користь.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_6 заперечили проти задоволення
позову, наполягають на задоволенні
зустрічного позову про стягнення
аліментів. Суду пояснили, що ОСОБА_2
проживала разом із ОСОБА_1 без
реєстрації шлюбу. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є
їхнім сином. З 2010 року ОСОБА_2 мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 разом із дитиною,
ОСОБА_1 проживає у АДРЕСА_2. ОСОБА_1 не
цікавиться своїм сином, не приймає
участі в його вихованні. Через скрутне
матеріальне становище вона з 2011 року
періодично виїжджає до м. Москва на
заробітки, ОСОБА_3 в цей період проживає
за її місцем проживання разом з бабусею
- ОСОБА_6 ОСОБА_1 добровільно коштів на
утримання сина не надає, постійного
місця роботи не має, а тому просить
стягувати з нього аліменти у розмірі 580
гривень щомісяця.

Представник органу опіки та піклування
районної адміністрації Запорізької
міської ради по Хортицькому району в
судовому засіданні пояснив, що вважає
за необхідне визначити місце
проживання ОСОБА_3 за адресою матері
ОСОБА_2, а тому в задоволенні позову
ОСОБА_1 просить відмовити, позовні
вимоги про стягнення аліментів просить
вирішити на розсуд суду.

Представник органу опіки та піклування
Пологівської районної адміністрації
Запорізької області в судове засідання
не з'явився, надіслав суду заяву з
проханням розглядати справу за його
відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, третіх осіб, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
наступного.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив такі факти та відповідні
правовідносини.

ОСОБА_3 народився 16 вересня 2005 року,
його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, виданим Хортицьким
відділом РАЦС Запорізького МУЮ,
актовий запис №825 від 07.10.2005 року (а.с. 4).

ОСОБА_1 проживає без реєстрації за
адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується
довідкою №985 від 03.08.2012 року, виданою
сільським головою Захряпа О.Г. (а.с. 5)
Відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку, є
власником ділянки площею 0,2500 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).

ОСОБА_2 проживає та зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 проживає із
нею, що підтверджується довідкою №60
від 25.09.2012 року, виданою головою ЖБК
«Протон 9» (а.с. 38).

ОСОБА_3 є учнем 1-ого класу
загальноосвітньої школи №108 м.
Запоріжжя, відповідно до
характеристики з місця навчання,
виданою директором школи Кришталь В.В.
та класним керівником ОСОБА_9, ОСОБА_3
відповідальний, добрий, зростає у
сприятливій атмосфері, його розвитком
піклуються матір та бабуся, учень
забезпечений навчальним приладдям.
Вказано, що батько ОСОБА_1 за період
навчання сина з'явився в школі лише
один раз (а.с. 36).

Відповідно до акту від 18.10.2012 року було
проведено обстеження умов проживання
за адресою: АДРЕСА_1, зазначено, що у
дитини є окрема кімната, дитяче ліжко,
сучасний стіл, кімната затишна, є
дитячі іграшки та інше, стосунки в
родині добрі, дитина виховується в
гарних умовах (а.с. 37).

Згідно висновку голови районної
адміністрації по Хортицькому району
Гофмана О.Ф. від 10.12.2012 року про
визначення місця проживання дитини
ОСОБА_3 було рекомендовано визначити
місце проживання ОСОБА_3 за адресою
матері - АДРЕСА_1 (а.с. 83).

Відповідно до акту від 06.12.2012 року було
проведено обстеження умов проживання
за адресою: АДРЕСА_2, де проживає ОСОБА_1
Так, зазначено, що будинок опалюється, є
водопостачання, в будинку чисто,
прибрано, для дитини виділена окрема
кімната, є стіл та інші меблі, батько
любить сина та бажає проживати разом із
ним (а.с. 89).

Відповідно до висновку голови
Пологівської районної адміністрації
Запорізької області Коноваленко Ю.А.
від 15.01.2013 року вважається можливим
проживання ОСОБА_3 за місцем проживання
батька ОСОБА_1 - АДРЕСА_2. Також вказано,
що умови проживання матері не
досліджені, а тому просить вирішити
питання щодо визначення місця
проживання дитини на розсуд суду (а.с.
106). Вказані обставини також
підтверджуються актом комісії від
15.11.2012 року (а.с. 53).

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що
знайомий з ОСОБА_1, займається з ним
спортом. Він часто бував в АДРЕСА_2, де
проживає ОСОБА_1, відвозив ОСОБА_3 до
батька. Влітку ОСОБА_1 організовував
дитячий літній табір. ОСОБА_3 у батька
дуже подобалось. За місцем проживання
ОСОБА_1 наявні всі умови для проживання
дитини.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що
знайомий з ОСОБА_1 більш 20 років, разом
займаються спортом. Він привозив свого
сина в літній дитячий табір, який
організував ОСОБА_1 Сину ОСОБА_1 ОСОБА_3
дуже подобалось у батька, за місцем
проживання якого є усі умови для
проживання дитини.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що
знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2009 року. В
2010 році ОСОБА_1 переїхав на постійне
місце проживання в АДРЕСА_2. В 2012 році
його ОСОБА_3 влітку був у батька та не
хотів повертатись додому. У ОСОБА_1
вдома були є умови для проживання
дитини.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в 2007 році переїхали проживати
в АДРЕСА_2 разом із сином ОСОБА_3. В 2010
році ОСОБА_2 разом із сином переїхала до
м. Запоріжжя внаслідок конфлікту із
ОСОБА_1 Їй ОСОБА_3 казав, що хоче
проживати разом із батьком. Пояснила,
що у батька ОСОБА_3 в будинку нормальні
умови для проживання дитини.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що ОСОБА_1
разом із ОСОБА_2 проживали за адресою:
АДРЕСА_1. Деякий час вони мешкали в
АДРЕСА_2, після чого мешкали окремо.
Влітку 2012 року ОСОБА_3 два місяці мешкав
у батька в АДРЕСА_2, поки його матір була
в м. Москва на заробітках, повернувся
неохайний, голодний.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є
класним керівником в СШ №108, в її класі
навчається ОСОБА_3. З 2011 року ОСОБА_3
відвідував підготовчі курси. Більше
часу вихованню дитини приділяє матір -
ОСОБА_2 Батько ОСОБА_1 один раз
відвідував ОСОБА_3, який після зустрічі
з батьком був засмучений. ОСОБА_3 завжди
в школі охайний, про що піклується
матір та бабуся.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що ОСОБА_2
є її двоюрідною сестрою. Батьки ОСОБА_3
не живуть разом останні 2-3 роки. ОСОБА_1
не надавав коштів на сина ОСОБА_3, у
зв'язку з чим, ОСОБА_2 була змушена
поїхати в м. Москва на заробітки. Влітку
2012 року ОСОБА_3 проживав у батька в
АДРЕСА_2. Пояснила, що вона їздила до
ОСОБА_1 забирати ОСОБА_3, він був
неохайний, наляканий, дякував, що його
забрали додому.

Відповідно до ч.1 ст.151 СК України батьки
мають переважне право перед іншими
особами на особисте виховання дитини.

Згідно з ч.4 ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
опікуна або місцезнаходження
навчального закладу чи закладу охорони
здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ч.1 ст.160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків. Відповідно до ч.1 ст.161 СК
України якщо мати та батько, які
проживають окремо, не дійшли згоди щодо
того, з ким із них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час вирішення
спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, з 2010
року проживають окремо. ОСОБА_3
проживає разом із матір'ю в квартирі
АДРЕСА_1. Влітку 2012 року ОСОБА_3 близько
двох місяців мешкав у батька. Після
чого у сторін по справі виник конфлікт
з приводу місця проживання дитини, у
зв'язку з чим ОСОБА_1 звернувся з
позовом до суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 починаючи з 2011 року працює в м.
Москва. Як пояснила відповідач, працює
в РФ тимчасово, вимушена виїхати на
заробітки в інтересах дитини, оскільки
батько матеріальної допомоги на
утримання сина не надає. Вона раз на три
місяці приїздить додому, відвідує
школу, проводить увесь час із сином,
забезпечує ОСОБА_3 всім необхідним.
Дозвіл на роботу, виданий ОСОБА_2
виданий до 02.07.2013 року, видом діяльності
вказана робота офіціантом (а.с. 47). Таким
чином, суд робить висновок, що
працевлаштування відповідача в РФ має
тимчасовий характер. Суд бере до уваги,
що ОСОБА_3 має в квартирі матері окрему
кімнату, забезпечений шкільним
приладдям, про що подбала ОСОБА_2
Доказів того, що ОСОБА_1 надає
матеріальну допомогу на утримання
дитини, суду не надано.

Суд керується положеннями ч.2 ст.161 СК
України, де вказано, що суд не може
передати дитину для проживання з тим із
батьків, хто не має самостійного
доходу, зловживає спиртними напоями
або наркотичними засобами, своєю
аморальною поведінкою може зашкодити
розвиткові дитини.

Дослідивши умови проживання ОСОБА_1,
суд приходить до наступних висновків.
Будинок АДРЕСА_2, відповідає умовам
проживання в ньому дитини, є окрема
дитяча кімната, обладнана меблями.
ОСОБА_1 веде особисте селянське
господарство, є засновком «Федерації
Хапкідо», в якій позитивно
характеризується (а.с. 13,14, 54, 55). Але під
час розгляду справи ОСОБА_1 не надав
суду доказів щодо наявності в нього
стабільного прибутку. Офіційно позивач
не працевлаштований. Як встановлено
судом, Запорізька обласна громадська
організація «Фкдрація Хапкідо» є
громадською організацією і на підставі
Закону України «Про об'єднання
громадян» є неприбутковою. Жодних
доказів на підтвердження наявності
будь-якого доходу ОСОБА_1 не надав. Як
вказали в судовому засіданні
відповідач та її представник, ОСОБА_1
ніколи не працював, коштів на утримання
дитини не надавав. Це твердження
позивач ніяким чином не спростував та в
судовому засіданні не довів, що має
можливість матеріально забезпечувати
дитину.

Відповідно до ст.171 СК України дитина
має право на те, щоб бути вислуханою
батьками, іншими членами сім'ї,
посадовими особами з питань, що
стосуються її особисто, а також питань
сім'ї. Дитина, яка може висловити свою
думку, має бути вислухана при вирішенні
між батьками, іншими особами спору щодо
її виховання, місця проживання, у тому
числі при вирішенні спору про
позбавлення батьківських прав,
поновлення батьківських прав, а також
спору щодо управління її майном. Суд
має право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

Згідно ч.2 ст.12 Конвенції про права
дитини, яка ратифікована постановою
Верховної Ради №789-Х11 від 27.02.1991 року,
думка дитина може бути заслухана судом
безпосередньо чи через відповідний
орган.

Відповідно до вимог ст.171 СК України суд
вислухав в судовому засіданні думку
ОСОБА_3 в присутності дитячого
психолога ОСОБА_20 Доводи ОСОБА_1 про те,
що дитина висловила свою думку під
психічним тиском не відповідає
дійсності, оскільки ОСОБА_3 давав
пояснення в присутності дитячого
психолога, представників сторін та за
відсутності в залі суду його батьків.
Тому суд вважає, що ОСОБА_3 висловив
свою думку вільно та неупереджено.
ОСОБА_3 суду пояснив, що проживає в
квартирі разом із мамою та бабусею.
Мама тимчасово виїжджає працювати в м.
Москва. Він навчається у першому класі
школи. В квартирі є все необхідне для
нього. Пояснив, що жив у свого тата
влітку в селі, на запитання чи любить
його тато, відповів, що не знає. Також
пояснив, що їхати до тата не хоче,
оскільки в селі багато комах, влітку в
нього були воші, його іграшок в будинку
немає. Щодо обставин проживання у
батька пояснив суду, що готував їжу не
тато, а якась жінка, і не кожен день,
перші страви там не куштував, як і м'ясо,
вечеря була не кожен вечір. Він жив у
кімнаті з іншими дітьми, приймав ванну,
але не кожен день. Таким чином ОСОБА_3
суду чітко вказав, що не бажає
проживати разом із батьком. Суд на
підставі пояснень встановив, що ОСОБА_3
має більшу прихильність до матері
ОСОБА_2, що узгоджується з іншими
доказами, що були досліджені під час
розгляду справи.

Суд враховує, що ОСОБА_3 є учнем першого
класу, школа розташована поруч із
будинком, в якому він проживає, в свою
чергу позивач не вказав суду, де буде
навчатись ОСОБА_3 у разі визначення
місця його проживання разом із ним.

Відповідно до принципу 6, який
затверджений Декларацією прав дитини
від 20 листопада 1959 року, малолітня
дитина не повинна, крім тих випадків,
коли є виключні обставини, бути
розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч.3 ст.171 СК України суд
має право постановити рішення всупереч
думці дитини, якщо цього вимагають її
інтереси.

Суд не знаходить підстав, встановлених
ч.3 ст.171 СК України, для постановлення
рішення всупереч інтересам дитини,
оскільки позивачем в судовому
засіданні не доведено наявність
виключних обставин, що дають підстави
вважати, що інтереси ОСОБА_3 вимагають
визначити його проживання разом із
позивачем.

Матеріали справи не містять жодних
відомостей, що можуть характеризувати
ОСОБА_2 з негативної сторони.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Оцінивши в сукупності вищевикладені
обставини і взаємний зв'язок доказів,
враховуючи висновки органу опіки і
піклування, думку дитини яка не бажає
проживати з батьком, виходячи з того, що
вирішальне значення в справі мають
інтереси дитини, суд дійшов висновку,
що визначення місця проживання з
батьком не буде відповідати інтересам
дитини.

Вирішуючи питання щодо стягнення
аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
утримання ОСОБА_3, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги законні,
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 180 СК України, батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує стан здоров'я та матеріальне
становище дитини, стан здоров'я і
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 12 Закону України «Про
державний бюджет України на 2012 рік» з 01
жовтня 2012 року прожитковий мінімум для
дітей віком від 6 до 18 років
встановлений у розмірі 1161 гривні.

Визначивши розмір аліментів у сумі 580
гривень щомісяця, ОСОБА_2 виходила з
розміру прожиткового мінімуму на
дитину відповідного віку, та фактично
просить стягувати з ОСОБА_1 половину
від встановленої Законом суми. Суд
вважає цей розрахунок обґрунтованим,
враховує відсутність заперечень з боку
ОСОБА_1 щодо суми аліментів.

Керуючись ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 213-215 ЦПК
України, ст. 151, 161, 171, 182, 184 СК України,
ст.12, 19 Конвенції про права дитини,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та
піклування районної адміністрації
Запорізької міської ради по
Хортицькому району, орган опіки та
піклування Пологівської районної
адміністрації Запорізької області про
визначення місця проживання дитини -
відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, який
проживає за адресою: АДРЕСА_2, аліменти
на утримання дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_9 в твердій грошовій сумі у
розмірі 580 гривень щомісячно, починаючи
з 30.10.2012 року і до досягнення дитиною
повноліття.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через
Хортицький районний суд міста
Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги в десятиденний строк з дня
проголошення рішення.

Суддя:
А.М. Котляр