справа № 179/1298/13-ц
провадження № 2/179/487/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2013 р. Магдалинівський районний
суд Дніпропетровської області
у складі

головуючого судді
Живоглядова А.М.

при секретарі
Нестер М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Магдалинівка
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на житловий
будинок та земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду
Дніпропетровської області надійшла
позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на житловий
будинок та земельну ділянку.

Позивач в позові посилається на те, що
між нею та відповідачем був укладений
шлюб, від якого мають двох повнолітніх
дітей. Родина постійно проживала в
будинку АДРЕСА_1 Магдалинівського
району Дніпропетровської області, який
придбали в період шлюбу. З причини
різних характерів шлюб розірвано,
разом з відповідачем не проживають,
спільне господарство не ведуть. 11
квітня 1997р. між сторонами було
вирішено питання поділу сумісного
майна - житлового будинку та
транспортного засобу. Відповідач надав
письмову розписку про те, що не
претендує на вказане майно. З
причин необізнаності в законі жодних
дій з перереєстрації прав власності на
житловий будинок, що згідно документів
досі належить відповідачу,
не проводила. У зв'язку з цим не може
зареєструвати своє право власності на
будинок та отримати технічний
паспорт. Присадибна ділянка для
будівництва та обслуговування
зазначеного житлового будинку в
приватній власності не перебуває. Тому
звернулася до суду і прохає
ухвалити рішення, яким визнати
житловий будинок та земельну ділянку
її особистою приватною вланістю.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, надавши письмові заяви, у
яких прохають позов задовольнити у
повному обсязі.

Дослідивши докази, суд вважає, що
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно паспорта ОСОБА_1, виданого 30
серпня 2005р. Магдалинівським РВУМВС
України в Дніпропетровській області,
позивач прописана за адресою с.
Пролетарське АДРЕСА_1
Магдалинівського району
Дніпропетровської області. (а.с. а.с. 6-7).

Сторони по справі уклали шлюб 01 квітня
1984р., про що в книзі реєстрації актів
про укладення шлюбу Виконкому
Пролетарської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області того ж дня
зроблено запис за № 02. (а.с. 8).

Розписка, дана 11 квітня 1997р. позивачу
ОСОБА_2 в тім,
що він не претендує на житлові
приміщення, на господарські забудови,
на все майно, яке знаходиться
в будинку, літній кухні та підсобне
господарство, що знаходяться
в АДРЕСА_1 Магдалинівського
району Дніпропетровської області,
посвідчена головою Пролетарської
сільської ради Магдалинівського
району Дніпропетровської області. (а.с.
9).

Рішенням Магдалинівського районного
суду Дніпропетровської області
від 27 серпня 1998р. шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с. 10).

Відповідно до технічного паспорта від
03 червня 2013р., на садибний
(індивідуальний) житловий будинок
АДРЕСА_1 с. Пролетарське
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, його
власником є ОСОБА_2. (а.с. а.с. 12-14).

Довідка, видана виконкомом
Пролетарської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області 22 травня
2013р., про те, що присадибна земельна
ділянка для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, який належить
ОСОБА_2, що знаходиться в АДРЕСА_1
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, в приватній
власності не перебуває. (а.с. 16).

На момент вирішення питання про
розподіл майна подружжя та розірвання
шлюбу між сторонами діяли
положення Кодексу про шлюб та сім`ю
України від 20 червня 1969р. №
2006-VII.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КпШСУ, майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. У відповідності зі ст. 28 КпШСУ, в
разі поділу майна, яке є
спільною сумісною власністю подружжя,
їх частки визнаються рівними. При цьому
поділ спільного майна подружжя може
бути проведений як під час перебування
у шлюбі, так і після розірвання шлюбу (ч.
2 ст. 29 КпШСУ). Саме на виконання
зазначених положень між сторонами по
справі була досягнута згода про
розподіл майна, що
перебувало у спільній власності
подружжя, закріплена у розписці від 11
квітня 1997р., затвердженій головою
Пролетарської сільської ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області. Таким
чином, відповідач не може бути
учасником спільної сумісної власності
на житловий будинок по АДРЕСА_1
Магдалинівського району
Дніпропетровської області.

У п. 11 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 04.10.1991р.
«Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» зазначається, що одночасно з
розв'язанням спору про право власності
на будинок, виділ частки або
встановлення порядку користування
конкретним приміщенням, суд може також
згідно зі ст. 105 ЗК вирішити позов, якщо
він заявлений, про порядок
використання і розпорядження
земельною ділянкою між громадянами,
яким жилий будинок належить на праві
спільної власності. За використання
земельної ділянки, на якій знаходиться
житловий будинок особисто позивачем
сплачувався земельний податок, про що
свідчать відповідні квитанції на
прийом податкових платежів.

На підставі вищезазначеного та доданих
матеріалів вбачається, що ОСОБА_2
на сьогоднішній день не є
учасником спільної сумісної власності
на зазначене вище майно, оскільки
питання про розподіл майна, набутого у
шлюбі, було вирішено сторонами
по справі у добровільному порядку за
спільною згодою, на підтвердження чого
була складена розписка. На
спростування позовних вимог
відповідачем не може бути надано
доказів, що він брав грошову чи трудову
участь в обслуговуванні житлового
будинку та господарських
споруд, сплаті необхідних платежів та
податків на землю.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України, власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України
передбачає, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Право приватної
власності є непорушним.

Згідно ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах,
що не заборонені законом,
зокрема із правочинів, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Вимоги ч. 2 ст. 373 ЦК України
передбачають, що право власності на
землю (земельну ділянку) набувається і
здійснюється відповідно до закону.

Також, оскільки позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, з відповідача на
користь позивача необхідно стягнути
судові витрати.

Керуючись ст. ст. 3, 5-8, 10, 11, 57-66, 88,
208-210, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 210, 215, 328, 373,
392, 1212 ЦК України, ст. ст. 22, 28, 29 КпШС
України, ст. ст. 120, 152, 153 ЗК України, ст. 41
Конституції України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителькою АДРЕСА_1 Магдалинівського
району Дніпропетровської області,
право власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, земельну
ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку
площею 63.43, розташовані АДРЕСА_1
Магдалинівського району
Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який
відбуває покарання в
Дніпропетровському СІЗО вул. Чичеріна,
80 м. Дніпропетровськ, 49000, прописаного
АДРЕСА_2 Магдалинівського району
Дніпропетровської області, на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки 51122
АДРЕСА_1 Магдалинівського
району Дніпропетровської області
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові
витрати в розмірі 1000 (одна тисяча)
гривень.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Магдалинівський районний суд
Дніпропетровської області шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
А.М.Живоглядов