Справа № 415/4385/13-ц
Провадження № 2/415/1460/13
Лисичанський міський суд Луганської
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лисичанську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, третя особа -
Відділ громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Лисичанського МВ УМВС України у
Луганській області, -
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до
Лисичанського міського суду з позовною
заявою до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, третя особа -
Відділ громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб
Лисичанського МВ УМВС України у
В обґрунтування заявлених вимог
представник позивача посилається на
те, що ОСОБА_2, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_2. На підставі договору
дарування від 28 травня 1996 року,
засвідченого приватним нотаріусом по
Лисичанському міському нотаріальному
округу Луганської області ОСОБА_4, вона
є власником житлової квартири, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1. 17
січня 2006 року ОСОБА_2 до належної їй
квартири добровільно прописала свого
рідного брата ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
зв'язку з тим, що йому була необхідна
прописка для працевлаштування на
роботу. Відповідач в спірній квартирі з
дня реєстрації ніколи не проживав за
невідомих позивачу обставин, його речі
в квартирі відсутні. Факт не проживання
відповідача в спірній квартирі також
підтверджується довідкою, наданою
Головою вуличного комітету від 03.07.2013
року. З моменту прописки і до
теперішнього часу вона ніяким чином,
ніколи не перешкоджала Відповідачу в
проживанні у спірній квартирі. Він мав
змогу користуватись жилим приміщенням,
але не мав при цьому потреби, адже
винаймав собі житло та жив своїм
життям, а приблизно у 2009 році взагалі
поїхав з міста Лисичанськ на постійне
місце проживання до міста Луганськ. З
того часу позивач з відповідачем
родинних стосунків не підтримує та не
спілкується, про місце проживання
відповідача інформацією не володіє. На
теперішній час в спірній квартирі,
разом із позивачем, проживає її рідна
мати, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом вони
ведуть спільне господарство та
доглядають за квартирою. Але у разі
гострої потреби розпоряджатися своєю
власністю, вона не матиме на це змоги,
адже на реєстрації в спірній квартирі
перебуває відповідач. До того ж позивач
та її мати вимушені нести додаткові
витрати на комунальні платежі у зв'язку
із реєстрацією відповідача. У зв'язку з
тим, що на сьогоднішній день відповідач
не виписаний (знятий з реєстрації) з
квартири, яка належить позивачу,
охоронювані законом права та інтереси
позивача, яка власника квартири
порушуються, зокрема вона несе збитки
щодо оплати комунальних послуг, так як
згідно з Законом України «Про
житлово-комунальні послуги» та
Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженими
постановою КМУ від 21 липня 205 року № 63,
споживач у разі зняття його з
реєстрації місця проживання та
реєстрації в іншому місці буде мати
право на зменшення розміру плати за
житлово-комунальні послуги, тобто
після зняття з реєстрації відповідача,
позивач буде сплачувати меншу суму за
комунальні послуги. Вона сплачує за
комунальні послуги, у тому числі
укладає з комунальними службами
договори, виконує ремонті роботи в
квартирі, тобто виконує всі обов'язки
по догляду і належному утриманню у
квартирі. У зв'язку х тим що їй не відомо
місцезнаходження відповідача, з яким
вона не спілкується все більше ніж
чотири роки, вирішила питання щодо
добровільного його зняття з реєстрації
не може йти й мови, тому вона змушена
звернутись до суду з відповідним
позовом, адже відповідач не проживає у
спірній квартирі більш встановленого
законом шестимісячного строку і у
зв'язку з чим втратив право
користування жилим приміщенням, тому
представник позивача в інтересах
позивача просив усунути перешкоди у
праві користуватися та розпоряджатися
квартирою АДРЕСА_1, шляхом визнання
ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 Судові витрати просив
покласти на відповідача.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явилася, про день, час та місце
слухання справи була повідомлена
належним чином, до суду подала письмову
заяву, у якій зазначила, що позовні
вимоги підтримує у повному обсязі, заяв
та клопотань не має. Просила суд
розглядати справу без її участі. Проти
заочного рішення не заперечувала.
Представник позивача ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце слухання справи був повідомлений
належним чином, до суду подав письмову
заяву, у якій зазначив, що позовні
вимоги підтримує у повному обсязі, заяв
та клопотань не має. Просив суд
розглядати справу без його участі.
Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце слухання справи був повідомлений
належним чином, до суду подав письмову
заяву, у якій зазначив, що проти
задоволення позову заперечень не має.
Просив суд розглядати справу без
присутності представника
Лисичанського міського відділу
Управління Державної міграційної
служби України в Луганській області.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про причину неявки суд не
повідомив, про день, час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення та оголошення в газеті
«Наша газета» № 127 (3790) від 04.09.2013 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Позивач не заперечував проти розгляду
справи за відсутності відповідача.
У зв'язку з наведеним, суд вважає за
можливе слухати справу за відсутності
відповідача, а матеріали, що є у справі,
достатніми для цього.
Дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позовну заяву слід
залишити без задоволення з наступних
Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 4.11.1950 року, підписана від
імені України 9 листопада 1995 року та
ратифікована Законом України № 475/97-ВР
від 17.07.1997 року закріплює, що кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном.
Стаття 41 Конституції закріплює у
нормі-гарантії, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
Відповідно до статті 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України,
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 319 ЦК
України, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Має право вчиняти щодо
свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
Стаття 386 ЦК України передбачає, що
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування
жилим будинком (квартирою), крім
випадків, установленим законодавством.
З матеріалів справи вбачається, що з
позовною заявою про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням звернувся ОСОБА_1
в інтересах ОСОБА_2 до Лисичанського
міського суду з позовною заявою до
З аналізу вище зазначених норм
Цивільного кодексу України вбачається,
що з позовними вимогами про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням має
право звернутися власник нерухомого
Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема з
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.
Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України,
права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.
З матеріалів справи вбачається, що
згідно з копією договору дарування від
28.05.1996 року громадянка ОСОБА_2
(українською мовою) прийняла у дар від
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 52/100 частини житлового
будинку з належною частиною дворових
побудов, що розташований за адресою:
Відповідно до копії технічного
паспорту на садибний (індивідуальний)
будинок АДРЕСА_1, інвентаризаційний №
119346, реєстровий № 934, виданого ЛКП бюро
технічної інвентаризації від 18.01.2006
року власником квартири за адресою:
АДРЕСА_1 (російською мовою).
Згідно з копією паспорта громадянина
України серії НОМЕР_1, виданого 10 квітня
2002 року Лисичанським МВ УМВС України в
Луганській області, позивач записана
як ОСОБА_2 (українською мовою),
ІНФОРМАЦІЯ_4р.н., ОСОБА_2 (російською
мовою), ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 4).
Отже, позивачем по справі є ОСОБА_2, яка
відповідно до копії технічного
паспорту на садибний (індивідуальний)
будинок АДРЕСА_1, інвентаризаційний №
119346, реєстровий № 934, виданого ЛКП бюро
технічної інвентаризації від 18.01.2006
року записана як «ОСОБА_2 (російською
мовою) та є власником квартири за
адресою: АДРЕСА_1 Водночас, відповідно
до копії договору дарування від 28
травня 1996 року, посвідченого приватним
нотаріусом Лисичанського міського
нотаріального округу в Луганській
області, реєстровий № 4763, одарованою є
громадянка ОСОБА_2 (українською мовою)
При вказаних обставинах, судом
вбачається, що у договорі дарування від
28.05.1996 року, посвідченого приватним
нотаріусом Лисичанського міського
нотаріального округу в Луганській
області, реєстровий № 4763 прізвище
обдарованого зазначено як «ОСОБА_2»
(українською мовою), а у паспорті
громадянина України, серії НОМЕР_1,
виданого Лисичанським МВ УМВС України
в Луганській області від 10 квітня 2002
року та технічному паспорті на
садибний (індивідуальний) будинок
АДРЕСА_1, інвентаризаційний № 119346,
реєстровий № 934, виданого ЛКП бюро
технічної інвентаризації від 18.01.2006
року, прізвище позивача вказано
«ОСОБА_2» (українською та російською
мовами відповідно), таким чином, судом
не має законних підстав для
встановлення того, що ОСОБА_2 є
власником квартири АДРЕСА_1, а отже має
право на звернення до суду з даним
Окрім цього, позивачем по справі,
ОСОБА_2, не було заявлено вимог про
встановлення юридичного факту, що
ОСОБА_2 (українською мовою), що вказана у
паспорті громадянина України серії
НОМЕР_1, виданого Лисичанським МВ УМВС
України в Луганській області від 10
квітня 2002 року та ОСОБА_2 (російською
мовою), що вказана у технічному
паспорті на садибний (індивідуальний)
будинок АДРЕСА_1, інвентаризаційний №
119346, реєстровий № 934, виданого ЛКП бюро
технічної інвентаризації від 18.01.2006
року, і ОСОБА_2 (українською мовою), що
вказана у договорі дарування від 28
травня 1996 року, посвідченого приватним
нотаріусом Лисичанського міського
нотаріального округу в Луганській
області, реєстровий № 4763, є однією і
За таких обставин суд вважає, що позов
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
третя особа - Відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Лисичанського МВ УМВС України у
Луганській області, потрібно залишити
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 224-226
ЦПК України, ст. 41 Конституції України,
ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ст.ст. 316, 317, 319, 328, 334, 386, 391 ЦК
України, суд -
Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, третя особа - Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Лисичанського МВ УМВС
України у Луганській області, залишити
Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному суді Луганської області
через Лисичанський міський суд шляхом
подачі апеляційної скарги на рішення
суду протягом десяти днів з дня його
проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

СУДДЯ
Ю.О. КАЛМИКОВА