Головуючий в 1 інстанції Алтухова О.С.
Доповідач - Лісовий О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2013 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

Головуючого ЛІСОВОГО О.О.,

Суддів: КІЯНОВОЇ С.В., ІВАНОВОЇ А.П.

При секретарі ЛЮЛІНІЙ Я.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку

цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє
представник ОСОБА_2

на рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 19 листопада 2013
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Акціонерно-комерційний
банк «Капітал» про визнання
зобов'язання виконаним та визнання дій
незаконними -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 19 листопада 2013
року у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерно-комерційний банк
«Капітал» /далі Банк/ про визнання
зобов'язання виконаним та визнання дій
незаконними відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в
інтересах якого діє представник
ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги,
посилаючись на те, що суд при ухваленні
рішення порушив норми діючого
матеріального та процесуального
законодавства, не в повній мірі
дослідив матеріали справи, документи,
які мають значення для справи, суд не
вирішив питання про клопотання
позивача, суд не мав права відмовляти
позивачу з підстав наведених у рішенні.

Позивач ОСОБА_1 звернувшись в суд з
позовом до відповідача - публічного
акціонерного товариства акціонерного
комерційного банку «Капітал» про
визнання зобов'язання виконаним та
припиненим, визнання заборгованості за
основним боргом, відсотками, пенею і
комісією неправомірно нарахованою та
такою, що підлягає скасуванню,
зазначив, що 27 лютого 2008 року за
письмовим договором отримав у
відповідача кредит у розмірі 30 000 грн.,
який повністю погасив 29 червня 2011 року.

Через деякий час він отримав відомості
про наявність заборгованості з пені та
відсотків у розмірі 8 666 грн. 90 коп.

За умовами кредитного договору кошти,
які вносяться на погашення кредиту,
направляються на погашення тіла
кредиту в останню чергу та після
погашення заборгованості по
прострочених відсотках, простроченої
заборгованості, нарахованих штрафів і
пені та нарахованих відсотків.

Оскільки відповідач видав йому
квитанцію про повне погашення основної
суми кредиту, вважав виконаними інші
грошові зобов'язання за кредитом, а
тому просив після уточнення позовних
вимог визнати зобов'язання по
погашенню заборгованості за кредитним
договором виконаним належним чином та
припиненим, визнати пеню нарахованою
неправомірно та такою, що підлягає
скасуванню, визнати заборгованість та
штраф нарахованими неправомірно та
такими, що підлягають скасуванню.

Заслухавши доповідача, представника
позивача, який підтримав доводи
апеляційної скарги та просив їх
задовольнити, представника
відповідача, який просив рішення суду
залишити без зміни, заперечуючи проти
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає за таких
підстав:

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
/кредитодавець/ зобов'язується надати
грошові кошти / кредит/ у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлених судом першої інстанції
обставин 27.02.2008 року між сторонами був
укладений договір, відповідно до умов
якого Банк надав, а ОСОБА_1 отримав
споживчий кредит у розмірі 30 000 грн., з
кінцевим терміном повернення 26.02.2011
року, за вказаним договором за
порушення строків повернення кредиту
та сплати відсотків за користування
кредитними коштами п.п.5.1 та 5.2 договору
передбачено, що позичальник сплачує
Банку пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла на той
момент, від суми простроченої
заборгованості за кожний день
прострочки, а у випадку порушення
позичальником строків сплати
відсотків за користування кредитними
коштами, Банк має право вимагати від
позичальника сплати штрафу у розмірі
100% від суми несплачених в строк
відсотків.

Так кінцевий термін повернення
споживчого кредиту за вказаним вище
договором 26.02.2011 року, позивач до
зазначеної дати кредит не повернув.

Тому на підставі вказаних вище п. п. 5.1
та 5.2 договору була нарахована пеня та
штраф.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 631 ЦК України
закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час
договору.

29.06.2011 року, вже після закінчення
кінцевого строку повернення кредиту,
позивачем було здійснено погашення
простроченої заборгованості , про що
свідчать ксерокопії квитанції /а.с.7
том 1/, у зазначених квитанціях
вказаний вид призначення грошової
операції - «повне погашення
простроченої заборгованості по
кредиту».

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновками якого
погоджується і апеляційний суд,
правильно дійшов висновку про те, що
зазначені квитанції не є доказом
повного виконання умов кредитного
договору, а свідчать тільки про
погашення простроченої
заборгованості.

Позивач відповідно до вимог ч. 1 ст. 60
ЦПК України не надав суду належних
доказів про відсутність у нього
заборгованості за кредитним
договором, а саме по пені та штрафу,
ніяких довідок Банку про повне
погашення кредитної заборгованості, в
тому числі по пені та штрафу, завірених
печаткою Банку, позивач до суду також
не надав.

Оскільки на даний час заборгованість
за кредитним договором існує, у суду
немає законних підстав визнати
зобов'язання за кредитним договором
виконаним, крім того виходячи з умов
кредитного договору в діях Банку
відсутні ознаки неправомірної
поведінки при нарахуванні штрафних
санкцій.

Таким чином рішення суду законне
і обгрунтоване, доводи апеляційної
скарги позивача не спростовують
висновків суду першої інстанції.

У відповідності з вимогами ст.
308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 19 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :
Судді: