РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/788/13-ц

Провадження № 2/700/349/13

17 жовтня 2013 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Бесараб Н.В.

за участю секретаря Мельніченко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно.

У позовній заяві позивачі вказали, що 15 травня 2012 року між ними та відповідачем був укладений усний договір позики грошей в сумі 142000,00 грн. Вказані кошти були призначені для добудови та реконструкції будинку, який знаходиться в смт. Лисянка по вул. Котовського, 67. Відповідач, який є власником будинку на підставі договору дарування веде будівництво у відповідності до діючого законодавства. Свою згоду на повернення боргу відповідач підтвердила власним підписом. Дана будівля складається: Кафе-бар «Царина» «А-1», нежитлова прибудова «А-1-1», прибудова «а», прибудова «а1», прибудова «а2», прибудова «а3», прибудова «а4», навіс «Д», навіс «Ж», альтанка «З», альтанка «Е», убиральня «Є», хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, фонтан № 4. Згідно з домовленістю, у разі неповернення відповідачем коштів до зазначеного терміну (12.12.2012 року) він зобовязаний був переоформити на них будівлі та земельну ділянку. Однак після закінчення вказаного терміну, ОСОБА_3 відмовилася повертати борг мотивуючи тим, що ціни на будівельні матеріали та будівельні роботи зросли і у неї не має змоги закінчити заплановані роботи. Крім того, відповідач порушила умови домовленості щодо переоформлення будівель та земельної ділянки. За таких обставин у них є підстави вважати, що відповідач через відсутність коштів не буде завершувати будівельні роботи і найближчим часом кошти не поверне, тому просять суд визнати за ними право власності на кафе-бар «Царина» та земельну ділянку, на якій він розташований в рахунок боргу.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали, просили задовольнити вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач позов визнав і не заперечує проти його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є власником будинку, що знаходиться в смт. Лисянка Черкаської області по вул. Котовського, 67, про що свідчить договір дарування будинку від 09.04.2004 року серії ВВС № 103892 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.06.2005 року. Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,1026 га. підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 130926, виданого 26.07.2004 року. Згідно з рішенням Лисянської селищної ради від 19.03.2008 року № 68, ОСОБА_3 отримала дозвіл на переведення житлового приміщення по вул. Котовського, 67 в нежитлове, отримала дозвіл на проведення реконструкції нежитлового приміщення під кафе-бар «Царина» та виготовила технічний паспорт на вказане кафе. Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно дана будівля складається: Кафе-бар «Царина» «А-1», нежитлова прибудова «А-1-1», прибудова «а», прибудова «а1», прибудова «а2», прибудова «а3», прибудова «а4», навіс «Д», навіс «Ж», альтанка «З», альтанка «Е», убиральня «Є», хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, фонтан № 4. 15 травня 2012 року між позивачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідачем був укладений усний договір позики грошей для добудови та реконструкції будинку по вул. Котовського, 67 в смт. Лисянка в сумі 142000,00 грн., які ОСОБА_3 зобовязувалася повернути до 12 грудня 2012 року, про що свідчить її заява, засвідчена в Лисянській державній нотаріальній конторі 06.06.2013 року за № 1332.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії. А кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 600 ЦК України - зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У відповідності до Земельного кодексу України право власності на самочинне будівництво може бути визнане за особою, що вимагає такого визнання, виключно за умовами наявості документів про право власності на землю або право користування земельною ділянкою, що визначають цілове призначення такої земельної ділянки.

Такими документами є державні акти на право власності на землю або (відповідно) на право постійного користування землею, видачі яких передує відповідна процедура, яка передбачена чинним земельним законодавством.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 331 Цивільного кодексу України закріплено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.Ст. 321 ЦК України закріплює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 169, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 328, 331 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на кафе-бар «Царина».

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, на якій він розташований в смт. Лисянка Черкаської області по вул. Котовського, 67 в рахунок боргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бесараб