Справа № 412/2779/13-ц
Провадження № 2/412/1246/13
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 листопада 2013 року
м. Краснодон

Краснодонський міськрайонний суд
Луганської області у складі:
головуючого - судді Рімашевської О. В.,
при секретарі - Сєріковій н.М., за участю
представника позивача Маякової І.В.,
відповідача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Краснодону цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач ПАТ «Акцент Банк» звернувся
до суду з позовом, в якому просив суд
стягнути з відповідача ОСОБА_2
заборгованість за кредитом в сумі 94 697,19
грн, поклавши на відповідача судові
витрати.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлені вимоги; в
обґрунтування вказав, що 12.03.2008 року з
відповідачем по справі ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №ABDYRC 17960135,
у відповідності до якого позивач надав
відповідачеві кредит в розмірі 14190,00
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 12.03.2011 року. Однак,
відповідачем умови договору належно не
виконувалися, в результаті чого станом
на 06.02.2013 року виникла заборгованість
по кредитному договору в розмірі 94697,19
грн., із розрахунку:14190,00 -
заборгованість за тілом кредиту; 2334,42
грн - заборгованість за відсотками; 5363,82
грн. - заборгованість по комісії; 67823,37
грн. - пеня за порушення зобов»язань;
500,00 грн. - фіксована частина штрафу; 4485,58
грн. - процентна складова штрафу.
Добровільно відповідач заборгованість
не сплачує. У зв'язку з чим представник
позивач просить суд стягнути з
відповідача на користь банку
заборгованість по кредитному договору
в зазначеному розмірі, поклавши на
відповідача судові витрати. Також
представник позивача пояснила, що
надання відповідачем неправдивих
відомостей при укладенні кредитного
договору, не звільняє його від
необхідності виконувати зобов»язання.
Посилання відповідача на шахрайські
дії представників банку вважає
безпідставними, оскільки винність
інших осіб у виникненні спірних
правовідносин вироком суду не
встановлювалась; ніяких заяв від
відповідача щодо шахрайських дій
відносно нього до служби безпеки банку
не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнав. Пояснив, що
дійсно в 2008 році мав намір отримати
кредит; підписав договір, надав
представникам банку копію паспорту та
ідентифікаційного коду, але фактично
грошей не отримав. Ніяких платежів по
кредиту він не робив. Вказав, що в 2009
році банк надіслав до нього претензію
щодо необхідності сплати кредиту, тоді
він із заявою про вчинення відносно
нього шахрайських дій звернувся до
правоохоронних органів. В якій стадії
знаходиться розгляд кримінальної
справи він не цікавився. Вважає, що
оскільки він коштів не отримував та
ніяких товарів за кредитні кошти не
придбавав, він не має ніяких
зобов»язань перед банком. До служби
безпеки банку із заявами не звертався.
Ознайомившись з розрахунками
заборгованості; відповідач не
оспорював правильність їх нарахування.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України
розгляд даної справи належить до
компетенції суду.

Згідно вимог ч. ч. 3, 4 ст. 10, ч. 1 ст. 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк
зобов»язується надати грошові кошти в
розмірі та на умовах, вказаних у
договорі, а позичальник зобов»язується
повернути кредит та виплатити
відсотки, встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України,
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією зі сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Встановлено, що 12.03.2008 року
відповідач по справі ОСОБА_2 звернувся
до ПАО «АкцентБанк» з письмовою заявою,
якій був присвоєний №№ABDYRC 17960135, та
просив надати кредит в розмірі 14190,00грн.
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 1,0 % на місць (12,00 % на
рік) на суму залишку заборгованості по
кредиту, щомісячної винагороди за
надання фінансового інструменту у
розмірі 255,42 грн. та надання єдино
разової винагороди за надання
фінансового інструменту у розмірі 1290,00
грн. в обмін на зобов'язання по
повернення кредиту та сплати,
обумовлених у Заяві та Умовах про
надання споживчого кредиту фізичним
особам «Розстрочка» Стандарт (надалі -
Умови) (а.с.5-11), на строк 36 місяців з
кінцевим терміном повернення 12.03.2011
року (а.с.4). Відповідач зобов'язався
щомісячно з 12 по 17 число сплачувати
Банку грошові кошти у сумі 727,86 грн. в
рахунок погашення заборгованості за
кредитом.

Пунктами 3.2.3, 3.2.7, 4.1, 4.2 Умов був
встановлений обов'язок відповідача
сплачувати відсотки за користування
кредитом, штрафи, пеню у разі
виникнення заборгованості.

Згідно п. 5.3 Умов при порушенні
позичальником строків платежів по
будь-якому з грошових зобов'язань,
передбачених договором, більш, ніж на 30
днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5
% від суми заборгованості.

Термін позовної давності по
вимогам про стягнення кредиту,
відсотків, винагороди, неустойки - пені,
штрафів, був узгоджений сторонами
тривалістю п'ять років (п. 5.5 Умов).

Поставивши свій підпис у вказаній
заяві, відповідач підтвердив, що
ознайомився з Умовами про надання
споживчого кредиту фізичним особам
«Розстрочка» Стандарт та отримав повну
інформацію про умови кредитування.

Факту укладення договору
приєднання між сторонами,
ознайомлення відповідача з умовами
надання кредиту, відповідач в судовому
засіданні не оспорював. Підтвердив, що
він особисто підписував заяву про
надання кредиту, але зазначив, що
частина даних, вказаних в заяві
позичальника, не відповідає дійсності.

В судовому засіданні відповідач
підтвердив, що він не здійснив жодного
платежу на виконання умов підписаного
ним кредитного договору, мотивуючи це
неотриманням кредитних коштів.
Відповідно до розрахунків позивача,
відповідач має заборгованість за
кредитним договором станом на 06.02.2013
року в розмірі 94697,19 грн., яка
складається з: 14190,00 грн. -
заборгованість за кредитом; 2334,42 грн. -
заборгованість за процентами за
користування кредитом; 5363,82 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 63 823,37 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500 грн. штраф
(фіксована частина); 4485,58 грн. - штраф
(процентна складова), що
підтверджується відповідним
розрахунком (а.с. 3).

За правилами ст. ст. 525 - 527 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання
особисто, якщо інше не встановлено
договором або законом, не випливає із
суті зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з ростроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, тобто
повернення всієї суми кредиту.

Пояснення відповідача в частині
того, що працівниками банку відносно
нього вчинені шахрайські дії, суд
оцінює критично з наступних підстав. За
клопотанням відповідача судом були
досліджені матеріали кримінальної
справи № 11/09/0292, яка була порушена за
ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.
190 КК України за фактом шахрайських дій
невстановлених осіб Луганського
філіалу «Приватбанк». В матеріалах
вказаної кримінальної справи відсутня
заява відповідача щодо вчинення
відносно нього шахрайських дій; він не
визнавався потерпілим у кримінальній
справі; із пояснень осіб, які
допитувались в межах кримінального
провадження вбачається, що саме за
пропозицією ОСОБА_2 особи оформлювали
фіктивні кредитні договори, за що
разово отримували грошову винагороду.
Також не є підставою для відмови у
задоволенні позову твердження
відповідача щодо того, що він повторно
звернувся із заявою до правоохоронних
органів і за його заявою відкрите
кримінальне провадження, оскільки
офіційних даних на підтвердження
вказаної інформації суду надано не
було; факт вчинення будь яких
протиправних дій іншими особами
відносно позивача має бути
підтверджений вироком суду, який має
вступити в законну силу; в разі
встановлення осіб, які вчинили
шахрайські дії відносно відповідача та
притягнення їх до кримінальної
відповідальності, права відповідача
на захист можуть бути реалізовані
шляхом подання заяви про перегляд
рішення суду за ново виявленими
обставинами.

Наявність в кредитній справі
відповідача довідки про його
заробіток, яка є сфальшованою, оскільки
відповідач ніколи не працював на
вказаному у довідці підприємстві, не
може бути підставою для відмови в
позові, оскільки не встановлено хто
саме - відповідач або працівники банку,
надавали цю довідку.

Приймаючи рішення суд виходить із
встановлених фактичних обставин про
те, що позивач звертався до банку із
заявою про отримання кредиту, був
ознайомлений з умовами надання
кредиту, добровільно підписав заяву
про отримання кредиту та підписав
накладну на отримання товару,
придбаного за кредитні кошти. Банком
надані докази про перевод коштів по
кредитному договору особі, яка
здійснила от пуск товару. Твердження
відповідача про те, що він не отримував
гроші або товар нічим крім його слів не
підтверджені. Також суд враховує, що, за
поясненнями відповідача, він вперше
звернувся із заявою до правоохоронних
органів, лише після отримання
претензії банку; протягом тривалого
часу взагалі не цікавився ходом
кримінального провадження; протягом
п»яти років жодного разу не звернувся
до банку за роз»ясненнями.

На підставі вищевикладеного, з
огляду на те, що в судовому засіданні
встановлено, що між сторонами існують
договірні кредитні відносини,
відповідач не виконав взяті на себе
зобов»язання за кредитним договором,
заборгованість за кредитним договором,
яка становить предмет позову,
утворилася у результаті неналежного
виконання відповідачем свого
зобов'язання за кредитним договором,
враховуючи, що законом встановлено
право позивача вимагати повернення
кредиту та інших передбачених
договором платежів у разі неналежного
виконання відповідачем умов договору,
відсутні належні докази того, що в
спірних правовідносинах відповідач є
потерпілим від злочину, скоєного
іншими особами, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість по кредитному
договору: 14190,00 грн. - заборгованості за
тілом кредиту; 2334,42 грн. -
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом; 5363,82 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, штрафи за
порушення взятих зобов»язань в сумі
4985,58 грн. (500,00 грн. фіксована частина та
4485,58 грн - процентна складова штрафу).

Розглянувши заявлені вимоги в
частині стягнення пені за невиконання
грошового зобов»язання в сумі 67823,37
грн, суд встановив наступне.

Згідно з п. 5.1 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам «Розстрочка»
(Стандарт), при порушенні
позичальником будь якого
іззобов»язань, передбачених заявою та
п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов, банк має право
нарахувати, а позичальник
зобов»язується сплатити пеню в розмірі
0,5% від суми простроченого платежу, але
не менше 1 грівні за кожень день
прострочки платежу.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України
визначено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов»язання за кожень день
прострочення виконання.

Із розрахунків розміру пені,
пред»явленої позивачем до стягнення,
вбачається, що пеня розрахована за весь
період прострочення виконання
відповідачем грошового зобов»язання.

За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Аналіз зазначеної
правової норми свідчить про те, що
судом може бути самостійно зменшений
розмір неустойки, який пред»являється
до стягнення, при наявності для цього
певних підстав.

При визначенні розміру пені, яка
має бути стягнута з відповідача за
неналежне виконання зобов»язання, суд
враховує, що розмір нарахованої
позивачем пені (67823,37 грн.) значно
перевищує розмір заборгованості за
кредитом (14190,00грн), також суд приймає до
уваги наявність між сторонами
договірного строку позовної давності в
п»ять років (що є більшим, ніж
передбачено законодавством), суд
враховує, що позивачем тривалий час не
здійснювались заходи щодо
витребування з відповідача
заборгованості за кредитним договором,
сума пені нарахована за весь період
прострочення грошового зобов»язання.

Оцінивши в сукупності всі
обставини, які мають значення для
розгляду справи по суті, враховуючи
відсутність у позові посилань на
реальні збитки, понесені позивачем
через невиконання відповідачем
грошового зобов»язання в
обгрунтування розміру пені, суд вважає
можливим зменшити розмір неустойки,
яка підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача до 20 000,00 грн.

На підставі наведеного суд вважає
необхідним стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість за
кредитом в сумі 46 873,82 грн., із
розрахунку 14190,00 грн. (тіло кредиту) +
2334,42 грн. (заборгованість за
відсотками)+ 5363,82 грн. (заборгованість
за комісією)+ 20000,00 (пеня)+ 500,00
(фіксований штраф) + 4485,58 грн. (процентна
складова штрафу).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК
України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати
присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Таким чином, стягненню з
відповідача на користь позивача також
підлягають документально підтверджені
судові витрати в сумі, яка пропорційна
частині задоволенних позовних вимог, в
сумі 464,00 грн.

На підставі ст. ст. 525- 527, 530, 1050 ЦК
України, керуючись ст. ст. 5 - 15, 60, 61, 79, 83,
88, 174, 169, 212 - 215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Акцент - Банк » до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на
користь ПАТ «Акцент-Банк» (рр 3111,
МФО305299, код14360570) заборгованість за
кредитним договором № АВDYRC 17960135 від
12.03.2008 року станом на 06.02.2013 року, а саме:
14190,00 грн. заборгованість за кредитом,
2334,42 грн. заборгованість по процентам
за користування кредитом, 5363,82 грн.
заборгованість по комісії, 20000,00 пеня
за порушення зобов»язання, 4985,58 грн.
штраф; всього стягнути заборгованість
в сумі 46 873,82 грн. (сорок шість тисяч
вісімсот сімдесят три гривні 82 копійки)

Стягнути з ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1 на користь ПАТ «Акцент-Банк»
(рр0001, МФО305299, код14360570) судовий
збір в сумі 464,00 грн.

В задоволенні позову в іншій
частині - відмовити.

Повний текст рішення
складений 19 листопада 2013 року.

Рішення може бути оскаржено в
Апеляційному суді Луганської області
через Краснодонський міськрайонний
суд Луганської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя:
О. В. Рімашевська