АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №2010/2-761/11 Головуючий
Провадження № 22-ц/790/1494/2013 1-ї інстанції: Нечипоренко І.М. Категорія: поновлення права Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2013 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів - Пилипчук Н.П., Кірсанової Л.І.,

при секретарі - Асєєвій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Солоніцівська селищна рада, відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області про усунення перешкод в користуванні житлом, виселення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права користування житловим приміщенням безстроково та встановлення безстрокового сервітуту,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2010 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 16 листопада 2006 року. Він позбавлений можливості користуватися належною йому квартирою, оскільки відповідачі проживають у квартирі та не бажають добровільно з неї виселятися. Просив виселити відповідачів і зняти їх з реєстраційного обліку.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проти позову заперечували у повному обсязі пояснивши, що квартира вибула із володіння їх матері ОСОБА_2 шахрайським шляхом. В даний час проводиться досудове слідство у відношенні ОСОБА_6, який діяв за дорученням та без згоди матері продав квартиру.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали з зустрічний позов, в якому просили визнати за ними право безстрокового користування нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, встановити безстроковий сервітут між ОСОБА_5 та ними посилаючись на те, що під час укладення договору купівлі-продажу їх права користування спірною квартирою не були припинені. Позивач при підписанні договору засвідчив свою обізнаність про відсутність будь-яких перешкод у здійсненні свого права власності. Крім того, сплив строк позовної давності, з моменту укладення договору Петров жодного разу не приїздив до квартири, ніяких вимог не висував. ОСОБА_2 отримала право власності на квартиру в 2002 році і ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вселилися в квартиру як члени сім'ї власника, тому сервітут встановлено згідно закону.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_5 заперечував проти зустрічного позову.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2013 року позов ОСОБА_5 задоволений частково.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виселені з квартири АДРЕСА_1. В інший частині позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову також відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги, а в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити з недоведеності та пропуску строку позовної давності, посилаючись на те, що рішення суду є необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_5 рішення суду не оскаржив.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка, правильно встановлено природу спірних правовідносин та закон, їх регулюючий, та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст..ст. 10,60,212,214,215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 16.11.2006 року р. № 1834, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Пугачовою І.В

В даний час позивач позбавлений можливості користуватися належною йому квартирою, оскільки відповідачі чинять йому у цьому перешкоди, проживаючи у квартирі та не бажають в добровільному порядку її звільняти.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно ч. 1ст. 109 ЖК У країни виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Оскільки встановлено, що права власника квартири порушені, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом виселення відповідачів з належної йому квартири.

Доводи апеляційної скарги про пропуск строку позовної давності спростовуються обставинами справи, оскільки відповідачі і на цей час продовжують порушувати право власника квартири на вільне володіння та користування нею.

Позивачі за зустрічним позовом просили визнати за ними право безстрокового користування нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, встановити безстроковий сервітут між ОСОБА_5 та ними.

Частиною 1 статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У відповідності до ч.І ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника.

Виникнення права членів сім'ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім'ї на користування цим вище правових норм випливає, що право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Суд правильно дійшов до висновку, що виникнення права членів сімї власника будинку (квартири на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника кзартнри права власності на цю квартиру, а відтак припинення права власності особи на квартиру припиняє право членів його сім'ї на користування цією квартирою.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі до звернення в суд за захистом своїх прав, не зверталися до власника квартири з пропозицією про встановлення сервітуту і не намагалися вирішити де питання в позасудовому порядку.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив обгрунтоване рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5 і відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстав для скасування чи зміни рішення немає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,314,319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: