Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2013 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючої одноособово судді -
Середи І.В.,

при секретарі - Семко М.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача -Соболєва
А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в м.Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ТОВ «ІЗІ Кредит» про зобов'язання
вчинити дії та стягнути розрахунок по
день фактичного отримання трудової
книжки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ТОВ «ІЗІ Кредит» про зобов'язання
відправити за її адресою реєстрації,
згідно заяви про звільнення, належно
оформлену трудову книжку, видати копію
наказу про звільнення та стягнення
розрахунку у повному обсязі по дату
фактичного отримання трудової книжки.

В обґрунтування вимог вказувала на те,
що 16 червня 2013 року вона написала
заяву на звільнення з 17 червня 2013 року,
в тексті заяви вона вимагала повернути
трудову книжку за адресою її
реєстрації. Неодноразово зверталася до
керівництва філії в м.Одесі, проте
розмовляти з нею відмовилися, також
зверталася на гарячу лінію ТОВ, але
чіткої відповіді щодо строків
повернення трудової книжки та
розрахунку не отримала. Внаслідок
ухилення відповідача від повернення
трудової книжки та не отримання
розрахунку при звільненні, вона не може
стати на облік до служби зайнятості та
працевлаштуватися, що суттєво погіршує
її матеріальне становище.

В судовому засіданні позивачка
підтримала заявлені вимоги в повному
обсязі та зазначила, що трудову книжку
так і не повернули. Вона неодноразово
зверталася до керівництва філії в
м.Одесі один раз їй лише
зателефонували та повідомили, що
книжка в одному офісі, а наказ в іншому,
декілька днів їздила, з'ясовувала,
ніхто не давав точної відповіді, але
так і не отримала а ні трудової книжки,
а ні копії наказу. Також підтвердила,
що заборгованості по заробітній платі
не має.

Представник відповідача заперечував
проти позовних вимог та зазначив, що 18
червня 2013 року з головного офісу в
м.Києві було направлено кур'єрською
поштою на офіс №1 в м.Одесі, оскільки
позивачка живе саме в тому районі, а
працювала в офісі №60, адреси точної
вона для відправки не зазначала, хоча
копія паспорту в них і була, однак, їм не
було відомо, чи на той час позивач була
за вказаною в ньому адресою
зареєстрована, тому щоб не втратити при
пересилці трудову книжку було
вирішено вручити її особисто ОСОБА_1
Співробітники ТОВ «ІЗІ Кредит»
неодноразово телефонували, щоб вона
прийшла до офісу ознайомитися з
наказом про звільнення під підпис та
отримала трудову книжку, або надала
письмову згоду з зазначенням адреси на
яку доставити трудову книжку поштою.
ОСОБА_1 надсилалися письмові
повідомлення, але вона на них не
реагувала.

Вислухавши пояснення позивачки та
представника відповідача, свідка,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з наказом (розпорядженням) №ЗП
00001020 від 11.03.2013 р., ОСОБА_1 з 12.03.2013
року була прийнята на роботу в філію в
Одесі ТОВ «ІЗІ Кредит», яка розташована
по вул. Чапаївської дивізії, буд. 12, на
посаду менеджера з надання кредитів,
згідно з трудовою угодою до 11.09.2013 року
(а.с.26).

17.06.2013 року ОСОБА_1 була подана заява про
звільнення з 18.06.2013 року за власним
бажанням по догляду за дитиною до
досягнення нею 14-річного віку. В заяві
позивачка просила, щоб трудову книжку
надіслали за її місцем реєстрації
(а.с.3).

18.06.2013 року згідно з наказом
№ЗП0001020 від 17.06.2013 року про
припинення трудового договору
(контракту) ОСОБА_1 було звільнено за
власним бажанням згідно ст.38 КЗпП
України (а.с.27).

Відповідно до запису в книзі обліку
руху трудових книжок і вкладишів до них
головний офіс ТОВ «ІЗІ Кредит» 03.07.2013 р.
відправив до Одеської філії трудову
книжку для подальшої видачі позивачці.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_3, менеджер
Одеської філії ТОВ «ІЗІ Кредит»,
пояснював, що після того як він
приступив до своїх обов'язків, 3 вересня
2013 року виявив в сейфі трудову книжку
ОСОБА_1 і сам виїхав на місце реєстрації
позивачки за адресою: АДРЕСА_1 з метою
передати трудову книжку, але ніхто
двері йому не відчинив.

Відповідно вимог пп. 4.2.
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої наказом №58 від 29.07.1993 року
Міністерством праці України,
Міністерством юстиції України та
Міністерством соціального захисту
України, якщо працівник відсутній на
роботі в день звільнення, то власник
або уповноважений ним орган в цей
день надсилає йому поштове
повідомлення із вказівкою про
необхідність отримання трудової
книжки.

Пересилання трудової книжки
поштою з доставкою на зазначену
адресу допускається тільки за
письмовою згодою працівника.

Як видно із змісту заяви ОСОБА_1
просила трудову книжку відправити до
запитання по місцю реєстрації.

Представником відповідача в суді
було повідомлено, що в головному офісі
в м.Київі зберігаються особові справи
всіх представників і в них є копія
паспорта позивачки з адресою
реєстрації місця проживання. Доводи
представника відповідача про те, що
позивач не повідомляла адреси
реєстрації місця проживання суд не
приймає до уваги, оскільки вона не
змінювала своєї адреси, що
підтверджується відміткою в паспорті.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що відповідачем було
порушено вимогу вказаної норми
Інструкції, оскільки на вимоги
працівника не було направлено трудову
книжку за місцем реєстрації, тобто
була допущена затримка у її видачі, в
результаті чого ОСОБА_1 була
позбавлена можливості стати на облік
до служби зайнятості.

Згідно з вимогами ч.4 ст.235 КЗпП України
у разі затримки видачі трудової книжки
з вини власника або уповноваженого ним
органу працівникові виплачується
середній заробіток за весь час
вимушеного прогулу.

Із представлених відповідачем
розрахункових листків видно, що
позивачці було нараховано з березня 2013
року заробітну плату у сумі 13244,44 грн.
(2800+4000+4000+2444,44), у зв'язку з чим середня
заробітна плата дорівнює 3311,11 грн. (13244,44
грн. /4 міс.).

Таким чином, приймаючи до уваги розмір
середньої заробітної плати, суд
приходить до висновку, що середній
заробіток який підлягає стягненню з
відповідача за час вимушеного прогулу,
тобто з 18 червня 2013 року, складає 16555,55
грн. (3311,11 грн. Х 5 місяців).

Що стосується вимог про зобов'язання
надати копії наказу, то в цій частині
позов не підлягає задоволенню,
оскільки перешкод в його отриманні
судом не було встановлено.

Крім того, з відповідача необхідно
стягнути судовий збір у розмірі 229,40
грн., відповідно до вимог ст.88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,64, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю «ІЗІ Кредит»
(ідентифікаційний код 36183990) направити
ОСОБА_1 за адресою реєстрації АДРЕСА_1
належним чином оформлену трудову
книжку.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «ІЗІ Кредит»
(ідентифікаційний код 36183990) на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за час
вимушеного прогулу у розмірі 16555,55 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «ІЗІ Кредит»
(ідентифікаційний код 36183990) на користь
держави судовий збір у розмірі 229,40 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Суворовський районний суд м. Одеси
шляхом подання апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя: