АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________
Провадження: 22ц/2090/8237/2012 Головуючий 1 інстанції
Справа № 2-4062/2011 Шишкін О.В.
Категорія: надання послуг Доповідач -Костенко Т.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2012 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Міненкової Н.О.,

Гальянової І.Г.,

при секретарі: Галушко Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства „Харківводоканал" на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Комунального підприємства „Харківводоканал", Комунального підприємства „Харківські теплові мережі" про проведення відповідачем за його рахунок повірки лічильників, перерахування оплати послуг з водопостачання, -

в с т а н о в и л а:

В квітня 2012 року позивачі звернулися у суд з позовом до Комунального підприємства „Харківводоканал", Комунального підприємства „Харківські теплові мережі" про проведення відповідачем за його рахунок повірки лічильників, перерахування оплати послуг з водопостачання.

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що вони мешкають в квартирі АДРЕСА_1. В 2001 році ними були встановлені лічильники холодної та гарячої води, які були оформлені належним чином та опломбовані представника відповідача. З цього часу оплату послуг по водопостачанню здійснюють регулярно, у повному обсязі у відповідності з показаннями лічильника. У 2009 році вони отримали поштою повідомлення відповідача про те, що лічильники, які встановлені у їх квартирі підлягають повірці. Вони за власний рахунок повинні були зробити демонтаж лічильників, їх повірку та новий монтаж. Після чого, оплата послуг нараховувалась без урахування показань лічильників. У жовтні 2009 року ОСОБА_5 звернулась до відповідача з заявою про проведення демонтажу лічильників, їх повірку та монтаж засобів обліку за рахунок відповідача та проведення перерахунку оплати послуг. 17 листопада 2009 року в задоволенні заяви було відмовлено. Вважають, що відповідачем грубо порушені їх права споживачів.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача КП „Харківводоканал" в судовому засіданні суду першої інстанції проти позову заперечував та зазначив, що відповідно до ЗУ „Про питну воду та питне водопостачання" та „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" споживач зобов"язаний своєчасно вносити плату за використану воду, послуги з централізованого водопостачання здійснюється згідно затверджених норм водопостачання.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 червня 2012 року позовна заява ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено повністю. Зобов"язано КП „Харківводоканал" надати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 послуги та провести повірку, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж встановлених в квартирі АДРЕСА_1 приладів обліку холодної та гарячої води. Провести нарахування оплати послуг водопостачання, підігріву води та водовідведення відповідно до показників приборів обліку, встановлених в квартирі АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі КП «Харківводоканал»просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду незаконне та необгрунтоване, постановлене з порушення норм матеріального та процесуального права, в ході розгляду справи не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалене в справі судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до вимог чинного законодавства обов'язок щодо проведення повірки лічильника покладений на відповідача і нарахування заборгованості з оплати за послуги водопостачання за тарифами не відповідає дійсності.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 29 названого Закону договір на надання житлово- комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»встановлено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності. Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті. Порядок надання споживачам послуг з питного водопостачання встановлюється центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Судовою колегією установлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є споживачами послуг з водопостачання до їх квартири АДРЕСА_1. У 2001 році в квартирі встановлені прибори обліку холодної та гарячої води.

КП «Виробничо-технологічне підприємство «Вода», а у теперішній час його правонаступник, КП «Водоканал», здійснює водопостачання до квартири позивачів, за що останні оплачують кошти за показаннями лічильника.

Так, на звернення ОСОБА_5 від 20.10.2009 року від департаменту Водозбут було отримано відповідь № 3233 від 17.11.2009 року про те, що з жовтня 2009 року у відповідності до п.2.1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, подачі холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, нарахування за послуги водопостачання проводяться за діючими нормами водопостачання у відповідності до кількості зареєстрованих в квартирі осіб. Фізичні особи зобов'язані своєчасно подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. КП «ПТП «Вода»(а тепер КП «Водоканал») не має правових підстав виконувати роботи по преведенню періодичної повірки та супутні роботи за рахунок свого підприємства, тим більше, що згідно «Порядку формування тарифів на послуги центрального водопостачання та водовідведення»роботи, пов*язані з періодичною повіркою, обслуговуванням та ремонтом квартирних приборів обліку води не включені в тарифи на централізоване водопостачання.

Заперечуючи проти позовних вимог, КП «Водоканал»вказувало про те, що воно не є виконавцем, а є виробником послуг з водопостачання у багатоквартирному будинку, у якому проживає позивач і не має повноважень проводити періодичну повірку, обслуговування та ремонт засобів обліку води за власний рахунок. Його діяльність регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 та типовим договором про надання зазначених вище послуг.

Разом з тим, зобов'язавши КП «Водоканал»провести періодичну повірку лічильника води у квартирі позивача, суд першої інстанції залишив поза увагою п. 9 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору на надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», згідно з яким такі дії проводяться за рахунок виконавця.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 1995 року № 947 «Про Програму поетапного оснащення наявного житлового фонду засобами обліку та регулювання споживання води теплової енергії на 1996-2007 роки»(зі змінами та доповненнями) встановлені на об'єктах житлового фонду лічильники перебувають у віданні власника житлового фонду, або за його дорученням - у виконавців комунальних послуг. Згідно з нормативними вимогами вони підлягають періодичній державній повірці як у процесі експлуатації, так і після ремонту. Ремонт, обслуговування та повірка приладів обліку під час експлуатації виконуються за рахунок власника житлового фонду.

Втім, вирішуючи спір, суд, у порушення ст. 214 ЩІК України зазначене не врахував, не звернув уваги й на те, що в разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем, у порушення вимог ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»не з'ясував, хто повинен укласти договір про надання послуг з питного водопостачання з позивачами.

Не з'ясував також суд і те, чи відноситься за даних обставин до компетенції КП «Водоканал»проведення повірки квартирних засобів обліку води у квартирі позивача.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що КП «Водоканал»не є виконавцем послуг з водопостачання, а є їх виробником.

Виконавця ж даних послуг, який визначається згідно з «Порядком визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді», затвердженим наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства № 60 від 25 квітня 2005 року, до участі у розгляді справи судом залучено не було.

Крім того, судова колегія зазначає, що визнаючи незаконним нарахування заборгованості за оплату за послуги водопостачання за тарифами, суд не взяв до уваги того, що таке нарахування не встановлює для позивача будь-яких обов'язків.

Разом з тим, згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Оскарження дій КП «Водоканал»щодо нарахування заборгованості за оплату за послуги водопостачання, які є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Усе, що зазначали у позовній заяві ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 може бути запереченням у разі пред'явлення до них позову про стягнення певної суми (збитків), однак такі позовні вимоги у цьому провадженні не розглядалися.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог в частині зобов*язання відповідча провести нарахування оплати послуг водопостачання, підігріву води та водовідведення відповідно до показників приборів обліку, що встановлені в квартирі позивачів, суд першої інстанції не взяв до уваги вищезазначені обставини, а тому в цій частині рішення також не може вважатися законним та обгрунтованим.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі пунктів 3 та 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України як таке, що ухвалено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, з зазначених вище підстав.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 309, 316, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства „Харківводоканал" задовольни частково.

Рішення Дзержинського районного суду Харківської області від 22 червня 2012 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 -відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий, суддя:

Судді :