АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/2090/7091/2012
Справа № 2/2018/39/2012 Головуючий 1-інстанції -Божко В.В.
Категорія -право власності Доповідач -Кругова С.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - КРУГОВОЇ С.С.

суддів колегії - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

- ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі - Міщенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скарга ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 вересня 2012 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про виділ в натурі частки у домоволодінні та визначення порядку користування земельною ділянкою; за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про виділ в натурі частки у домоволодінні та визначення порядку користування земельною ділянкою; ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про виділ в натурі частки у домоволодінні та визначення порядку користування земельною ділянкою; ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виділ в натурі частки у домоволодінні та визначення порядку користування земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулися до суду з аналогічними позовами друг до друга про поділ житлового будинку з надвірними будівлями в натурі, про поділ земельної ділянки і одночасно про визначення порядку користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що вони є співвласниками садиби, розташованої в АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що між ними виникають спори щодо користування земельною ділянкою, вони забажали припинити право спільної часткової власності на майно, просять поділити житловий будинок в натурі, поділити земельну ділянку і визначити порядок користування земельною ділянкою (том 1, а.с.1-2, 52,68, 83, 100, том 2 а.с.233).

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 20 вересня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 задоволенні.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Поділено в натурі житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 і припинено право спільної часткової власності.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Своїм рішенням суд виділив кожному із співвласників домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 житлові будинки з надвірними будівлями по фактичному користуванню та встановив порядок користування земельною ділянкою відповідно до частки кожного співвласника у праві власності.

Рішення суду вважає незаконним, необгрунтованим і таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

З резолютивної частині рішення вбачається, що суд ухвалив рішення про поділ в натурі житлового домоволодіння з надвірними будівлями, розташованого в АДРЕСА_1, а потім виділив кожному із співвласників у спільній частковій власності житловий будинок з надвірними будівлями по фактичному користуванню.

Частка кожного із співвласників домоволодіння по АДРЕСА_1 не відповідає фактичному користуванню житловими та надвірними будівлями, але ідеальні долі права власності співвласників домоволодіння судом не розглядались, розрахунок грошової компенсації не проводився. Відповідно до Інструкції про проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі: частки з об'єкта нерухомого майна.

Поділ (виділ) часток співвласників із домоволодіння судом здійснено на підставі Висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 11268/3536 від 30 березня 2012 року, в якій не зазначено, які житлові та надвірні будівлі є самочинно побудованими, та яким чином вони можуть вплинути на встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка розташована в АДРЕСА_1.

Зазначає, що ця обставина є суттєвою. Суд на неї уваги не звернув, а тому неправильно застосував до правовідносин норму права, а саме ст. 368 ЦК України, яка передбачає поділ майна, що є у спільній частковій власності.

Суд ці вимоги закону не врахував, а тому допустив неправильне застосування норм матеріального права.

У зв'язку з цим, незрозуміло, чи суд поділив домоволодіння, чи виділив кожному співвласнику його частку в натурі відповідно до його ідеальної долі у праві власності.

Вказує, що Висновок судової будівельно-технічної експертизи за № 11268/3536 від 30 березня 2012 року не відповідає Інструкції про проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна та Главі 26 Цивільного Кодексу України, а тому, не може бути покладений в основу рішення суду.

Рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння суперечить постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року зі змінами від 19.03.2010 року «Про практику застосування судами земельного законодавства про розгляді цивільних справ», а саме, п.п.г) п. 18, в якому зазначено, що громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розд. X «Перехідні положення»Земельного Кодексу України, одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Звертає увагу, що огляд домоволодіння та заміри земельної ділянки проводилися за його відсутністю. Зазначений розмір земельної ділянки 800 кв.м. не відповідає фактично зайнятій земельній ділянці, розмір якої складає 816 кв. м.

Експертом на враховано знаходження труби газо- та водопостачання.

При ухваленні рішення судом взагалі не враховані санітарно-епідеміологічні та пожежні норми.

Вважає, що рішенням суду погіршує його становище щодо користування земельною ділянкою, газо - та водопостачанням, що є неприпустимим.

Згідно ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню .

Постановляючи рішення, суд виходив з того, що запропонований варіант поділу житлового будинку відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11268/3536 від 30 березня 2012 р. є доцільним, оскільки влаштовує всі сторони. В спірному житловому будинку, є технічна можливість без збитку для будинку та споруд провести його поділ і кожному зі сторін можливо виділити окрему частину.

З таким висновком суду , судова колегія погоджується частково.

Судовим розглядом встановлено, що садиба , розташована по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 -10/30 частки; ОСОБА_5- 7/30 частки; ОСОБА_3 - 6/30 частки і ОСОБА_6 - 7/30 частки.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦК майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Бокаріуса за № 11268/3536 від 30 березня 2012 р. був запропонований єдиний варіант поділу майна, що знаходиться в спільній частковій власності сторін у справі, оскільки при переході права власності на житлові приміщення від одних співвласників до інших зазначались конкретні приміщення та надвірні будівлі, але виділ частки в натурі не здійснювався та частки співвласників не змінювались, незважаючи на те, що приміщення та надвірні будівлі, що відчужувались складали частку, що не відповідала ідеальній в праві власності. При зведені прибудов частки співвласників не перерозподілялись. Між співвласниками протягом тривалого часу , а саме з 1974 року згідно договору склався фактичний порядок користування житловими приміщеннями, кожен користується окремою квартирою, або будинком (том.2 а.с.206-220).

Поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, допускається тільки в тому випадку, якщо кожній зі сторін може бути виділена окрема частина будинку із самостійним виходом. При вирішенні даної справи, судом було встановлено, що така можливість є.

Суд правильно послався на ст. 367 ЦК України і зазначив про припинення права спільної часткової власності .

Рішення суду в цій частині постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підлягає залишенню без змін.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони не спростовують висновків суду . Законодавством не передбачено поділ майна, що знаходиться у спільній частковій власності виключно у відповідності до розміру часток у спільній власності (ст..367 ЦК). Позивачі просили поділити майно відповідно до фактичного користування житловими приміщеннями і при цьому позовні вимоги щодо матеріальної компенсації не заявлялись, оскільки кожен отримав у власність належне фактично йому майно.

Задовольняючи позов про визначення порядку користування земельною ділянкою , суд першої інстанції виходив з того, що порядок користування земельною ділянкою можливо встановити відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11268/3536 від 30 березня 2012 р. з урахуванням часток співвласників, а також того, що підтвердити своє право користування земельною ділянкою розміром 200 кв.м належним чином ОСОБА_3 не може.

З таким висновком суду, судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте зазначеним вимогам рішення суду в частині визначення порядку користування земельною ділянкою не відповідає.

Позивачі звернулись з позовами про поділ земельної ділянки і одночасно про визначення порядку користування земельною ділянкою відповідно до розміру їх часток у спільній частковій власності на нерухоме майно.

Позовні вимоги про поділ земельної ділянки не підлягають задоволенню, тому що право на отримання в володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної частки мають лише учасники спільної часткової власності на земельну ділянку ( ст..88 ЗК).

Судовим розглядом встановлено, що спірна земельна ділянка не перебуває у спільній частковій власності сторін. Крім того, житловий будинок поділено не відповідно розміру часток , а з врахуванням фактичного користування . При цьому розмір частки фактично виділеного майна не відповідає розміру частки у спільній частковій власності сторін.

Відповідно до рішення народного суду Московського району м.Харкова від 10 вересня 1976 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 про визначення порядку користування будинком і земельною ділянкою -задоволено. Встановлено порядок користування житловим будинком і земельною ділянкою. Виділено в користування ОСОБА_7 частину земельної ділянки площею 227 кв.м.

Як вбачається зі змісту експертного висновку від 25 серпня 1992 року згідно ухвали народного суду Московського району від 25 травня 1975 року була призначена технічна експертиза для виділа земельної ділянки для співвласника ОСОБА_11 Технічним висновком було запропоновано порядок користування земельною ділянкою: ОСОБА_9 залишалась земельна ділянка площею 200 кв.м. (виділено нарсудом в 1959 році) з окремим виходом на АДРЕСА_1 зі сторони домоволодіння № 27; ОСОБА_7 -виділялась земельна ділянка площею 227 кв.м., що на 40 кв.м. менше норми; для інших співвласників залишалась земельна ділянка площею 373 кв.м. (том.2 а.с.70-79).

Зі змісту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 11268/3536 від 30 березня 2012 р. вбачається , що ОСОБА_5 і ОСОБА_8 пропонується виділити земельну ділянку площею 187,6 кв.м. кожному, що загалом складає 373, 4 кв.м. і відповідає раніше запропонованому порядку користування в 1992 році.

ОСОБА_4 пропонується виділити 266,6 кв.м., а ОСОБА_9 -160 кв.м., тобто спір щодо користування земельною ділянкою в 2012 році фактично існує лише між співвласниками ОСОБА_4 і ОСОБА_3, які є правонаступниками ОСОБА_7 і ОСОБА_9, які в свою чергу вирішили свій спір судовим рішенням народного суду Московського району м.Харкова від 10 вересня 1976 року де до участі у справі були залучені інші співвласники і всі відповідачі не заперечували проти визначення такого розміру земельної ділянки, а саме ОСОБА_7 за його позовом тобто його бажанням було виділено 227 кв.м. і як зазначено в рішенні з цим погодились інші співвласники.

Відповідно до п.7 Перехідних положень Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Наведена норма Перехідних положень свідчить про збереження правонаступництва у земельному праві.

Рішення суду, яким встановлений розмір земельної ділянки для користування, також є обов'язковим для правонаступників.

Тому ОСОБА_4, яка є правонаступником ОСОБА_7 не вправі вимагати встановлення порядку користування земельною ділянкою виходячи з інших розмірів земельної ділянки.

Судова колегія вважає, що встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками можливе за умов дотримання і надання експертних варіантів з врахуванням розмірів земельної ділянки встановлених вищезазначеним рішенням суду, про що в своїх позовних заявах просили інші співвласники за винятком ОСОБА_4

Крім того, спірна земельна ділянка площею 800 кв.м. була виділена первісним власникам садиби в користування згідно з рішенням Московського РВК № 31 від 15 лютого 1955 р. Права власності сторони не набули на землю.

Тобто, земельна ділянка належить територіальній громаді в особі Харківської міської Ради, яка не була залучена до участі в розгляді справи.

Судова колегія вважає неможливим погодитись з визначеним судом першої інстанції порядком користування земельною ділянкою без участі у справі її власника ХМР і без врахування рішень судів якими визначався розмір земельних ділянок для встановлення порядку користування між співвласниками , а саме ОСОБА_7 і ОСОБА_9, що залишилось поза увагою суду першої інстанції. Експертом не було запропоновано варіантів порядку користування земельною ділянкою з врахуванням рішення народного суду Московського району м.Харкова від 10 вересня 1976 року.

Враховуючи вищенаведене рішення суду підлягає зміні з відмовою в задоволенні позову в частині визначення порядку користування земельною ділянкою.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»№ 7 від 16.04.2004 року із змінами від 19.03.2010 року № 2, ст..367 ЦК України, ст.88, 120 ЗК України, ст..213, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України , колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -задовольнити частково. Рішення Київського районного суду міста Харкова від 20 вересня 2012 року-змінити.

В задоволенні позовів про визначення порядку користування земельною ділянкою -відмовити. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії -підписи