АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №211/63/13-ц Головуючий в 1 інстанції - Папарига В.А.
Провадження №22ц/774/1309/К/13 Доповідач - Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1

суддів: - ОСОБА_2,ОСОБА_3,

при секретарі: - ОСОБА_4

за участю: представника позивача - ОСОБА_5,

відповідачів - ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справузаІ апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 березня 2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про порушення прав споживачів та визнання частини валютного кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року ПАТ "Альфа-Банк" (далі Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором і в обгрунтування позову зазначило, що 03.04.2008р. між банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого, Банк надав останній кредитні кошти в сумі 10181,02дол. США

В цей же день, в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6, із ОСОБА_7 був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель поручається за виконання позичальником взятих зобов'язань.

В порушення умов договору ОСОБА_6 взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 04.12.2012р. Має прострочену заборгованість, яка складається з :

- прострочена заборгованість 3839,25дол. США, або 30687,10грн.;

- за відсотками - 51,32дол. США, або 410,20грн.;

- пеня 2627,69дол. США, або 21003,10грн.

Посилаючись на ці обставини Банк просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заборгованість в сумі 33407,64грн, а саме за кредитом 30687,10грн., по відсотках 410,20грн., пеня 2310,34грн. та витрати по сплаті судового збору.

У лютому 2013 року ОСОБА_6 звернулася із зустрічним позовом до Банку в якому зазначила, що дійсно 03 квітня 2008 року між нею та Банком був укладений кредитний договір зі сплатою 14,5% та строком повернення 04.04.2014р.

08.08.2008р. Банк, без її згоди та згоди поручителя змінив відсоткову ставку з 14,5 відсотків річних до 16%.

Крім того, укладаючи договір вона попередила Банк, що кредит потрібен на споживчі цілі і витрачати кошти буде в національній валюті, проте працівники Банку її запевнили, що по кредитному договору у валюті процентна ставка за користування кредитом буде меншою.

Оскільки кредит укладено у валюті, тому вважає, що Банк переклав ризики знеціненні національної валюти на неї та поручителя.

Посилаючись на ці обставини просила суду визнати недійсним з моменту підняття кредитної ставки кредитний договір в частині одностороннього підняття Банком ставки з 14% до 16%.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 березня 2013 року позов ПАТ "Альфа-Банк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 заборгованість по кредитному договору в сумі 33407,64грн, а саме за кредитом 30687,10грн., по відсотках 410,20грн., пені 2310,34грн., а також судовий збір в сумі 334,08грн.

В іншій частині позовних вимог Банку відмовлено.

ОСОБА_6 у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог з тих підстав, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Зокрема, суд не врахував підняття відсоткової ставки без її згоди, а тому порушив п. 6.2 кредитного договору; суд не взяв до уваги, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення ЗУ "Про захист прав споживачів", звертаючись до суду із позовом про стягнення 33407,64грн., Банк не врахував квитанцію про сплату нею 1702,51грн. за період з 04.12.2012р. по 04.01.2013р.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги Банку та стягуючи заборгованість за кредитним договором з позичальника ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив із того, що кредитний договір був укладений на власний розсуд кредитодавця і позичальника з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, що були чинними на момент його укладення, та за його умовами сторони взяли на себе певні зобов'язання, погодили порядок вирішення окремих питань, в тому числі щодо збільшення розміру процента ставки, дострокового розірвання договору.

Із зазначеним висновком суду погоджується колегія з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що 03.04.2008р. між банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого, Банк надав останній кредитні кошти в сумі 10181,02дол. США

Письмовим повідомленням від 08 серпня 2008 року банк повідомив поручителя ОСОБА_7 про підвищення розміру процентної ставки за користування грошовими коштами, що підтверджується копією листа-погодження (а.с. 49).

Вимоги банку не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

Так, згідно п. 6.2 кредитного договору сторони домовилися, що Банк має право змінити розмір процентів за користування кредитом в разі зміни ситуації на світових фінансових ринках, у разі настання будь-якої із обставин, передбачених підпунктом (а.с.7).

Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України сторони погодили, що протягом дії цього договору кредитор відповідно до умов договору може змінити розмір відсоткової ставки в сторону збільшення у разі настання обставин, зазначених у договорі.

При цьому, сторони погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених договором, кредитор може збільшити розмір відсоткової ставки при дотриманні процедури, а саме: банк не пізніше 7 календарних днів з дати, коли змінена відсоткова ставка набирає чинності.

Як убачається з матеріалів справи і не спростовано в суді, банком дотримано визначену договором процедуру збільшення відсоткової ставки, оскільки 08 серпня 2008 року було прийнято рішення банку про підвищення процентної ставки.

З листа -погодження змін умов кредитного договору від 08 серпня 2008 року ( а.с.49) убачається, що Банком на адресу поручителя ОСОБА_7 було відправлено повідомлення про підвищення відсоткової ставки. Текст повідомлення містив повідомлення , що новий розмір відсоткової ставки починає діяти з 01 вересня 2008 року.

Отже банком виконана процедура прийняття рішення про підвищення процентної ставки до 10.01.2009 року - дня набрання чинності Закону України від 12.12.2008 року № 661 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банком змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким було внесено зміни до Закону України «Про банки і банківську діяльність» та доповнено Цивільний кодекс України статтею 1056-1.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, колегія суддів враховує, що укладаючи 03 квітня 2008року договір, сторони досягли домовленості згідно з положеннями ст.ст. 207, 640 ЦК України та уклали договір, в якому передбачили умови підвищення ставки, які мають виконуватися і вважаються такими, що момент досягнення домовленості настав.

Тому доводи ОСОБА_6 в апеляційні скарзі про порушення Банком п.6.2 кредитного договору є безпідставними.

Щодо застосування положень ЗУ "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту то колегія суддів зазначає, що зазначений Закон регулює відносини з надання споживчого кредиту і є загальним законом, що регулює відносин з кредитування. Спеціальним Законом, що регулює відносини з укладання, зміни чи розірвання кредитного договору є Цивільний кодекс України.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування грошових сум сплачених нею за квитанціями № 11454 від 04.06.2010 року 1688,09 грн. та № 9261 від 03.09.2010 року 1682,23 грн. Колегія суддів вважає безпідставними виходячи з того, що як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом ( а.с.15) суми які сплачені ОСОБА_6 04.06.2010 року та 03.09.2010 року банком враховані. Платіж вд 04.06.2010 року на суму 1688,09 грн. відображено у строчці № 26 стовпчик №№5,6,9,12, а на суму 1682,23 грн. Від 03.09.2010 року у строчці № 29 в стовпчику №№ 5,6,9,12 і підтверджується випискою по особовому рахунку наданому Банком (а.с. 170-171). А те, що за вказані дати в розрахунку значиться більша сума, а саме 1702,50 грн., роз'яснено представником Банку, з якм погоджується колегія суддів, а саме у зв'язку із тим, що оплата через касу банку внесена у доларах США ( 213,0 дол) і на дату виконання розрахунку курс долара змінився та складав 7,9993 грн. за 1 долар.

Посилання відповідача ОСОБА_6 на те, що підняття кредитної ставки на 1,5% від суми у 213 дол. США становитиме не 7 дол., як нараховує Банк згідно графіку погашення заборгованості від 08.08.2008року ( а.с.49-50), а лише 3,2 дол. необгрунтовані, не є коректними та суперечать умовам кредитного договору.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи данй спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 березня 2013 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нню законної сили.

Головуючий:

Судді: