Справа № 510/1475/13-ц.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2013 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: головуючого судді - Бошкова
І.Д.;

за участю: секретаря -
Міхайліченко В.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Рені цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права власності за
набувальною давністю та поділу
житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач, ОСОБА_3, у судове засідання
не з'явилась. Її представник ОСОБА_1, у
судовому засіданні позовні вимоги
визнала у повному обсязі, не заперечує
проти їх задоволення.

Відповідач, ОСОБА_4, у судове засідання
не з'явилась, про час та місце розгляду
справи належним чином була сповіщена в
порядку ч.9ст.74 ЦПК України, причини її
неявки суду невідомі, заяви про розгляд
справи у її відсутності до суду не
надійшло.

Позивач, у судове засідання, не
з'явилася, надала заяву про збільшення
розміру позовних вимог, позовні вимоги
підтримали у повному обсязі, просили
суд задовольнити позов.

В ході розгляду справи судом були
досліджені наступні докази: копія
витягу з державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності від 04.04.2013р. № 1978711; копія
заповіту від 20.10.2009р., зареєстрованого в
реєстрі за № 3460; копія паспорту
громадянки - ОСОБА_3, серії НОМЕР_1; копія
технічного паспорту на житловий
будинок АДРЕСА_1, паспорт складений
16.03.2004р.; копія витягу РБТІ про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 16.03.2004р. № 3087770; копія
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 08.10.1998р.; копія
додаткового свідоцтва про право на
спадщину за законом від 03.02.2004р.; копія
паспорту громадянина України - ОСОБА_2,
серії НОМЕР_2; лист - відповідь
Ренійського РС ГУДМС України від
05.09.2013р. за вх. № 6836; ордер серії ОД № 090745
від 10.12.2013р. про надання правової
допомоги ОСОБА_3; витяг з договору про
надання правової допомоги ОСОБА_3 від
10.12.2013р.; газета центральних органів
виконавчої влади України «Урядовий
кур'єр» № 227 від 07 грудня 2013 р.; копія
газети «Одеські вісті» № 137 (4556) від 10
грудня 2013 р.; заява про уточнення
позовних вимог від 09.12.2013р. за вх. № 9252;
квитанція про сплату судового збору.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач ОСОБА_2 надала
заяву про уточнення позовних вимог, в
якій просила визнати за нею право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1,
в порядку набувальної давності,
посилаючись на те, що майже 12 років
проживає у вищезазначеному житловому
будинку. За рішенням Ренійського
районного суду Одеської області від
28.01.2013р. за відповідачем ОСОБА_3 було
визнано право власності на ? частини
вказаного житлового будинку, про що
свідчить витяг з Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності № 1978711 від 04.04.2013 р.
Таким чином, ОСОБА_3 стала власником 3/4
частин зазначеного житлового будинку.
Крім того, 1/4 частина житлового будинку
належить відповідачу ОСОБА_4, яка з 2000
року не мешкає в будинку, з дня смерті
своєї матері ОСОБА_5, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідач жодного дня
взагалі не мешкала в будинку, не
користувалася 1/4 частиною будинку.
Після смерті матері вона та батько
ОСОБА_3 отримали свідоцтво про право на
спадщину за законом в 2002р., спадкова
справа № 529/2002 р., яка не збереглася у
батька відповідача, в комунальному
підприємстві «Бюро технічної
інвентаризації» його також немає.
Відомості про наявність свідоцтва про
право на спадщину від 2002р. міститься в
додатковому свідоцтві про право на
спадщину від 02.02.2004р. Позивач ОСОБА_2
мешкала з батьком відповідача ОСОБА_3,
який користувався своєю часткою, а
вона, разом із своєю сім'єю,
користувалась іншою часткою. Між ними
фактично існував поділ будинку. Майже 12
років позивач доглядає за житловим
будинком АДРЕСА_1. Таким чином, з 2000р.
позивач повністю утримує весь будинок,
сплачує комунальні платежі, зробила
поточний та капітальний ремонт. Крім
того, на протязі усього часу володіння
майном, відповідачі жодного разу не
пред'явили вимог, щодо повернення
майна. Тому, позивач вважає, що вона
правомірно, добросовісно, відкрито та
безперервно володіє чужим нерухомим
майном, на протязі більше 10 років, тому
право власності на це нерухоме майно на
підставі ст.397 ЦК України може бути
визнано за нею.

У судовому засіданні, була опитана у
якості свідка:

- ОСОБА_6, яка пояснила, що вона знає
ОСОБА_2 і ОСОБА_7 Пояснила, що ОСОБА_7 це
її подруга, і проживає вона по АДРЕСА_3,
а ОСОБА_2 - її сусідка, яка проживає по
АДРЕСА_1. Сам свідок проживає по
АДРЕСА_2. Пояснила, що ОСОБА_2 проживає у
будинку АДРЕСА_1 більше 11 років разом із
сином і невісткою. Всі сусіді вважають
позивача власником вищевказаного
будинку, яка там добудовувала будинок,
прибудови, робила ремонт (завозили
пісок), обробляє огород. Уточнила, що
вона не знає, щоб хтось вимагав у
позивача повернення будинку.

Вивчивши матеріали справи, пояснення
свідка, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача обґрунтовані і
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

У відповідності до ст.344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Згідно ст.397 ЦК України «володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе…. Фактичне
володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не випливає із
закону або не встановлено рішенням
суду»

Володільцем чужого майна є особа, яка
фактично тримає його у себе. Фактичне
володіння майном вважається
правомірним, якщо інше не випливає із
закону або не встановлено рішенням
суду. Отже, як було встановлено, позивач
фактично відкрито та безперервно
володіє житловим будинком АДРЕСА_1,
протягом 12 років.

П. 8 Прикінцевих та перехідних положень
ЦК України (в редакції 2003 р.)
передбачено, що правила ст.344 ЦК України
про набувальну давність поширюється
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, позивач
правомірно, добросовісно, відкрито та
безперервно володіє чужим нерухомим
майном, а саме: житловим будинком
АДРЕСА_1, майже тринадцять років, тому
право власності на це нерухоме майно на
підставі ст.397 ЦК України може бути
визнано за позивачем.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 224 ЦПК
України, у разі участі у справі кількох
відповідачів заочний розгляд справи
можливий у випадку неявки в судове
засідання всіх відповідачів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 294
ЦПК України, ст.ст. 16, 344, 397 ЦК України
2003р., суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_2, право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку
набувальної давності.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не буде скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом. Строк оскарження рішення в
апеляційний суд Одеської області через
Ренійський районний суд Одеської
області - 10 днів з дня проголошення
рішення, а для осіб, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення - 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя
І.Д. Бошков