справа № 208/2477/13-ц
№ провадження 2/208/1131/13
РІШЕННЯ

Іменем
України

20 червня 2013 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді -
Ричка С.О.

при секретарі - Щербацевич Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу спадкодавця зі
спадкоємця, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року до Заводського
районного суду м Дніпродзержинська
звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до
ОСОБА_2, в якій просить стягнути на його
користь з відповідачки суму боргу
спадкодавця, ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 5165,56 грн. та
понесені судові витрати у розмірі
244,10грн.

Позивач в судове засідання не з'явився,
але надіслав до суду заяву в якій
просив позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі, та розглянути справу
без його участі при заочному розгляду
справи та без застосування технічних
засобів.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про
причини неявки суду не повідомили,
судова повістка - виклик направлена
відповідачеві на останню відому суду
адресу і в силу ст.77 ЦПК України
вважається доставленою, на підставі ст.
169 ЦПК України, суд вважає причини
неявки відповідача неповажними; є
достатньо матеріалів про права та
відносини сторін, потрібність дачі
особистих пояснень відповідачем
відсутня, що дозволило суду за згодою
позивача та його представника, згідно
вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи, що дозволило суду
вважати за необхідне визнати його
неявку з неповажних причин, провести
заочний розгляд справи, розглянути
справу на підставі наявних у справі
доказів.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється на
підставі ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачу на праві спільної часткової
власності на підставі рішення
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 9 грудня 2009 року
належала 1/6 частка квартири АДРЕСА_2.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач своє право власності на 1/6
частку зазначеної квартири
зареєстрував в ОКП «Дніпродзержинське
бюро технічної інвентаризації» 22
лютого 2010 року в книзі № 114 за № 20827.

На підставі цього ж рішення
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 9 грудня 2009 року
1/6 частка квартири АДРЕСА_2, належала
його рідній бабусі, матері його батька
ОСОБА_3, а 2/3 частини - його рідній тітці,
сестрі його батька, відповідачці по
справі, ОСОБА_2.

Рішенням Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 16 листопада 2011
року були задоволені вимоги позивача
до ОСОБА_3 і ОСОБА_2, згідно якого
позивачу було виділено частки із майна,
що є у спільній частковій власності.

Відповідачці ОСОБА_2, та покійній
бабусі позивача, ОСОБА_3 було виділена в
натурі в рівних частинах 1/6 частка
квартири АДРЕСА_2, яка належала
позивачу, та за кожною з них визнано
право власності на 1/12 частку
зазначеної квартири, в свою чергу
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зобов'язані судом
виплатити позивачеві по 5006,08 грн. кожна
у якості компенсації дійсної (ринкової)
вартості 1/6 частки вищевказаної
квартири, а також з них на користь
позивача було стягнуто судові витрати
в розмірі по 676 гривень з кожної.

Як встановлено в судовому засіданні, на
виконання рішення суду 28.11.2011 р.
Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська позивачу були
видані виконавчі листи: № 415/2566/12 про
стягнення з ОСОБА_3 на його користь
грошових коштів в сумі 5006,86 гр. та № 2-201
про стягнення судових витрат в розмірі
676 гр.

Судом встановлено, що на підставі цих
виконавчих листів Дніпровським
відділом державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції було відкрито
виконавче провадження № 32864013, яке
перебувало на примусовому виконанні в
період з 14 травня 2012 р. по 21 листопада 2012
року. Виконуючи рішення у примусовому
порядку, державний виконавець звернув
стягнення на пенсію боржниці ОСОБА_3

За виконавчим листом № 415/2566/12 про
стягнення 5006,86 гр. згідно даних УПФ
України у Дніпровському районі з
пенсії боржниці ОСОБА_3 на користь
позивача було стягнуто та
перераховано: у серпні 2012 р. - 146,85 гр., у
вересні 2012 р. - 120,15 гр., у жовтні 2012 р. -
200,97 гр.

За виконавчим листом № 2-201 про
стягнення судових витрат в розмірі 676,00
гр. згідно даних УПФ України у
Дніпровському районі з пенсії боржниці
ОСОБА_3 на користь позивача було
перераховано: у серпні 2012 р. - 40,05 гр. , у
вересні - 26,70 гр. , у жовтні - 26,80 гр.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3 - померла,
стягнення за виконавчим листом було
припинено у зв'язку із її смертю, а
згодом, 21.11.2012 р. з цієї ж підстави було
завершено виконавче провадження.

Як вбачається із довідки в.о.
начальника Дніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції від 15.03.2013 р. №
7/08-14/4082, залишок нестягнутої з ОСОБА_3 на
користь позивача суми за виконавчим
листом № 415/2566/12 складає 4538,11 грн.,
залишок нестягнутої з ОСОБА_3 суми за
виконавчим листом № 2-201 складає 582,45
грн., загальна сума заборгованості, за
виконавчими листами про стягнення з
ОСОБА_3 на користь позивача грошових
коштів, складає: 5165,56 грн.

Після смерті ОСОБА_3 залишилось
спадкове майно: 1/4 частка квартири
АДРЕСА_2, що належала померлій на
підставі рішення Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 9 грудня 2009 року (1/6 частка) і рішення
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська від 16 листопада 2011
року (1/12 частка), а також квартира
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що позивачу від
державного нотаріуса 3-ї
дніпродзержинської державної
нотаріальної контори, куди він
звертався з метою подання заяви про
прийняття спадщини після смерті бабусі
ОСОБА_3 за законом за правом
представлення, стало відомо, що ОСОБА_3
залишила заповіт на користь своєї
дочки - відповідачки ОСОБА_2, яка, в свою
чергу прийняла спадщину.

Дослідивши матеріали справи, повно і
всебічно з'ясувавши обставини справи,
дотримуючись принципів змагальності і
диспозитивності цивільного
судочинства, оцінивши докази у справі
за своїм внутрішнім переконанням
згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи
порушені, невизнані або оспорювані
права, свободи чи інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб
згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно ч.2 ст.1281 ЦК України,
кредиторові спадкодавця належить
протягом шести місяців від дня, коли
він дізнався або міг дізнатися про
відкриття спадщини, пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання
строку вимоги.

Як встановлено в судовому засіданні
позивач протягом шестимісячного
строку з дня відкриття спадщини
звернувся до відповідачки ОСОБА_2 з
проханням добровільно виконати
боргове зобов'язання заповідачки, а 22
січня 2013 року направив їй письмову
вимогу - повідомлення з цього приводу,
але відповідач ОСОБА_2 в усній формі
відмовилась сплачувати
заборгованість, що залишилась після
померлої ОСОБА_3 та відмовилась
отримувати рекомендований лист від
імені позивача з цією вимогою.

За положеннями ч.2 ст. 1282 ЦК України,
спадкоємці зобов'язані задовольнити
вимоги кредитора повністю, але в межах
вартості майна, одержаного у спадщину.
Кожен із спадкоємців зобов'язаний
задовольнити вимоги кредитора
особисто, у розмірі, який відповідає
його частці у спадщині.

Як встановлено у судовому засіданні,
відповідачка, ОСОБА_2, прийняла
спадщину за заповітом після смерті
ОСОБА_3, а разом зі спадщино прийняла й
борги спадкодавця а тому їй необхідно
сплатити позивачу повністю залишок
боргу, який належав спадкодавцю ОСОБА_3
в розмірі 5165,56 гр., оскільки вартість
успадкованого нею майна значно
перевищує суму боргу спадкодавця,
оскільки відповідач успадкувала після
смерті матері, ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1
а й ? частину квартири АДРЕСА_2.

Той факт, що позивач своєчасно
пред'явив свої вимоги до відповідачки,
підтверджується претензією, поштовими
квитанціями, повідомленням про
повернення рекомендованого поштового
відправлення та фактом звернення
позивача до суду до спливу
шестимісячного строку з дня смерті
спадкодавця та боржника ОСОБА_3

За положеннями ст. ст. 57, 58,59 ЦПК України,
діє принцип належності і допустимості
доказів. Сторони мають право
обґрунтувати належність конкретного
доказу для підтвердження їхніх вимог
або заперечень. Обставини справи, які
за законом мають бути підтвердженні
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

За приписами ст.ст.11,60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін, які беруть участь у справі.

Таким чином, позовні вимоги знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні і підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Також суд вважає, що на підставі ст. 88
ЦПК України з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір 229,40 грн. та 114,70 грн. за
витребування доказів, сплачених
позивачем при подачі позову до суду.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1216, 1218, 1281 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
57-61, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу спадкодавця зі
спадкоємця - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН в
матеріалах справи відсутній на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1
заборгованість у сумі 5165 грн.56 коп.
(п'ять тисяч сто шістдесят п'ять грн. 56
коп.) по зобов'язанням спадкодавця
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та
судові витрати у розмірі 344грн.10коп.
(триста сорок чотири грн.10коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте
Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін скарги про апеляційне
оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України з дня його проголошення.

Суддя
Ричка С. О.