Справа № 406/126/13
Провадження № 2-406/254/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 лютого 2013 р. Алчевський міський суд
Луганської області в складі:

головуючого судді:
Ковальова В.М.

при секретарі:
Голобородько І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Об'єднаного комітету
органів самоорганізації населення м.
Алчевська про скасування наказу,
поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу і моральної шкоди,
-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 15 січня 2013 р. звернулася до суду
із позовом, який вона доповнила 28 січня
того ж року, в обґрунтування якого
посилається, що 1 березня 2012 року між
нею та відповідачем було укладено
строковий трудовий договір до 10 липня
2012 року та на час дії Об'єднаного
комітету органів самоорганізації
населення для виконання роботи у
якості бухгалтера - касира на термін
знаходження на лікарняному, відпустки
у зв'язку з вагітністю та пологами
штатного бухгалтера-касира ОСОБА_2

Після 10 липня 2012 року вона продовжувала
працювати, тому строковий договір
перетворився на договір з невизначеним
терміном.

ОСОБА_2 вийшла на роботу 3 грудня 2012
року, а вона була звільнена 17 грудня 2012
року за п.2 ст.36 КЗпП України без
працевлаштування під час вагітності.
Тому вимагає скасувати наказ про її
звільнення, поновити її на роботі,
стягнути з відповідача заробітну плату
за час вимушеного прогулу у розмірі 2 384
грн. 48 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000
грн. і судові витрати у розмірі 1 300 грн.

У судовому засіданні позивачка
підтримала свої вимоги.

Представник Об'єднаного комітету
органів самоорганізації населення м.
Алчевська Грязнова Л.Л., третя особа
ОСОБА_4 позов не визнали і вважають що
ОСОБА_1, яка працювала на умовах
строкового договору, була звільнена на
законних підставах у зв'язку з тим, що
штатний бухгалтер-касир ОСОБА_2 вийшла
на роботу.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, третьої
особи, свідка, суд вважає за необхідне
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України
звільнення вагітних жінок з ініціативи
власника, або уповноваженого ним
органу не допускається, крім випадків
повної ліквідації підприємства,
установи, організації, коли
допускається звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

Згідно до п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 6
листопада 1992 року із змінами «Про
практику розгляду судами трудових
спорів»при розгляді справ про
звільнення за ч.2 ст.36 КЗпП України
судам слід враховувати, що звільнення з
цих підстав вагітних жінок провадиться
з обов'язковим працевлаштуванням. Не
може бути визнано, що власник або
уповноважений ним орган виконав цей
обов'язок по працевлаштуванню, якщо
працівниці не була надана на тому ж або
на іншому підприємстві (в установі,
організації) інша робота, або
запропонована робота, від якої вона
відмовилась з поважних причин
(наприклад, за станом здоров'я).

Докази, які надані до справи, свідчать
про наступне.

Згідно до трудового договору (а.с.4),
наказів (а.с.49-50) сторони 1 березня 2012
року уклали угоду, відповідно до умов
якої ОСОБА_1 була прийнята строком на 1
день бухгалтером-касиром на час
тарифної відпустки бухгалтера-касира
ОСОБА_2, а 2 березня 2012 року позивачка
була прийнята на ту ж посаду на час її
вагітності і пологів.

Аналізуючи ці документи,
правовідносини, які склалися між
сторонами, суд вважає, що цей договір
по суті є строковим і учасники процесу
фактично цього не заперечують.

Тому доводи позивачки про продовження
дії трудового договору на невизначений
строк є помилковими, оскільки із суті
договору і фактичних обставин про
прийняття її на роботу замість ОСОБА_2
та повернення останньої на роботу
відповідно до ч.2 ст.23, ч.2 ст.39-1 КЗпП
України унеможливлюють переростання
строкового договору на безстроковий.

Згідно до наказу 53-к (а.с.10) у зв'язку із
поверненням на роботу ОСОБА_2 3 грудня
2012 року (а.с.17-18) позивачка з 17 грудня 2012
року була звільнена з посади
бухгалтера-касира на підставі п.2 ст.36
КЗпП України.

Відповідно до листка непрацездатності,
довідки (а.с.6-7) ОСОБА_1, на час її
звільнення, була вагітна і цей факт
представник відповідача і третя особа
також не заперечують.

Тобто відповідач, звільняючи
відповідачку з посади
бухгалтера-касира, діяв з порушенням
діючого трудового законодавства.

Лише 2 січня 2013 року за ініціативою
заступника міського голови м.
Алчевська ОСОБА_5 з метою врегулювання
трудового спору було пропоноване
позивачці два варіанти
працевлаштування: 1) 0,5 ставки
бухгалтера у громадській організації
«Воїнів-інтернаціоналістів»; 2) ставка
соціального робітника в КЗ «Терцентр»
або стати на облік у Алчевський міський
центр зайнятості.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні цей
факт підтвердила.

Ці варіанти були пропоновані вже після
звільнення ОСОБА_1 з посади
бухгалтера-касира і були нею не
прийняті у зв'язку зі зменшенням
розміру її заробітної плати та за
станом здоров'я.

Таким чином відповідач не виконав свій
обов'язок про працевлаштування
позивачки, оскільки робота була
запропонована не в день її звільнення
або на передодні і не з'ясував про
можливість виконання роботи на цих
посадах.

Середньомісячна заробітна плата
ОСОБА_1 відповідно до довідки, яку
представник відповідача надав у
судовому засіданні, складає 1913 грн. 70
коп.

Відповідно до п.8 постанови Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 із змінами «Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати»заробітна плата
позивачки за два останніх місяці перед
звільненням (жовтень-листопад 2012 р.)
складає: 1895 грн. 37 + 1869 грн. 37 коп. = 3764 грн.
74 коп. Кількість робочих днів за ці два
місяця складає 23 та 22 відповідно (23 дн.+22
дн. = 45 дн.). Середньодобова заробітна
плата позивачки складає: 3764 грн. 74 коп. :
45 днів = 83 грн. 66 коп.

Кількість робочих днів з 17 грудня по 31
грудня 2012 року складає 11 днів, а з 1
січня по 4 лютого 2013 року - 23 дні, а
всього 34 дні. У зв'язку з чим середня
заробітна, яку повинен сплатити
відповідач позивачці, складає : 34 * 83
грн. 66 коп. = 2844 грн. 44 коп.

Відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Незаконне звільнення позивачки під час
вагітності, невизначеність
соціального стану свого існування,
порушення нормального життєвого ритму
є безумовним фактом морального
страждання, оскільки замість лікування
ОСОБА_1 вимушена була займатися
відновленням своїх трудових прав. Цей
факт є незаперечним і з чим
погоджується суд.

Але розмір вимог у 10 000 грн. є, на погляд
суду, занадто великим.

Відповідач є бюджетною організацією,
фінансується Алчевською міською радою,
кількість днів вимушеного прогулу
складає 34 робочих дні, заступник
міського голови ОСОБА_5 намагалася
вирішити трудовий конфлікт, тому суд не
може не враховувати ці обставини, а
також вимоги розумності, виваженості і
справедливості.

Тому суд вважає за необхідне розмір
моральної шкоди стягнути відповідно до
розміру середньої заробітної плати у
сумі 1913 грн. 70 коп.

Відповідно до ч.3 ст.79, ч.1 ст.84, ч.1 ст.88
ЦПК України витрати на правову
допомогу відносяться до судових
витрат, які спочатку несуть сторони і
присуджуються з другої сторони у разі
задоволення позову.

Позивачка при цині позову 12 384 грн. 48
коп. сплатила відповідно до договору по
надання правової допомоги (а.с. 35-38)
адвокату 1300 грн., а позов
задовольняється у розмірі 4 757 грн 14
коп. (2844 грн. 44 + 1913 грн. 70 коп.), тому
судові витрати, згідно до ч. 1 ст.88 ЦПК
України, повинні стягуватися
пропорційно до задоволених вимог, що
складає 499 грн. 46 коп. від суми правової
допомоги (4758 грн. 14 коп. * 1300 : 12 384 грн. 48
коп.).

Всього підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки: 2844
грн. 44 коп. + 1913 грн. 70 коп. + 499 грн. 46 коп. =
5257 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 79 ч.3, 84 ч.1, ст.88 ч.1,
212-215, 367 ЦПК України, ст.ст. 23 ч.2. 39-1 ч.2, 36
ч.2, 184 ч.3, ст.237-1 ч.1, КЗпП України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об'єднаного
комітету органів самоорганізації
населення м. Алчевська про скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу і моральної шкоди
задовольнити частково.

Скасувати наказ Об'єднаного комітету
органів самоорганізації населення м.
Алчевська № 53-К від 17 грудня 2012 року про
звільнення ОСОБА_1 з посади
бухгалтера-касира.

Поновити ОСОБА_1 на роботу в якості
бухгалтера-касира Об'єднаного комітету
органів самоорганізації населення м.
Алчевська з 17 грудня 2012 року.

Стягнути з Об'єднаного комітету
органів самоорганізації населення м.
Алчевська Луганської області, вул.
Запорізька 161 (код 21764500, р/р 2021 ВДК
у м. Алчевську) на користь ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1, 5257 грн. 60
коп. (п'ять тисяч двісті п'ятдесят сім
грн. 60 коп.).

Стягнути з Об'єднаного комітету
органів самоорганізації населення м.
Алчевська Луганської області, вул.
Запорізька 161 (код 21764500, р/р 2021 ВДК
у м. Алчевську) на користь держави
судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.
(двісті двадцять дев'ять гривень 40 коп.).

Рішення в частині поновлення на роботі
і присудження ОСОБА_1 виплати
заробітної плати за один місяць у
розмірі 1913 грн. 70 коп. підлягає
негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Луганської області через Алчевський
міський суд протягом десяти днів,
починаючи з дня його проголошення.

Суддя
Ковальов В.М.