АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/774/453/К/13 суддя Борис О.Н.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

05 лютого 2013 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Остапенко В.О., Турік В.П.

при секретарі - Бондаренко І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді справі:

представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Артеменко Світлана Миколаївна,

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що працюючи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 21.11.2007 року йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 45%, який при наступних переоглядах залишився незмінним.

Вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яку просив стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» у розмірі 100 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» судовий збір у розмірі 107,30 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, суд розглянув справу у відсутності позивача та не врахував практику розгляду аналогічних справ у апеляційному суду Дніпропетровської області.

Факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_3, працюючи протягом 18р. 10міс. В умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, із них з 07.02.2000р. по 07.12.2007р. підземним прохідником 5-го розряду шахти «Батьківщина» ПАТ «Кривбасзалізрудком», отримав професійне захворювання.

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини від 16.10.2007 року у ОСОБА_3 встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: радикулопатія шийна і попереково-крижова, на фоні полісегментарної дископатії, з вираженими (3 ст.) статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним синдромами, нейродистрофією у вигляді дв. плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ст.), деф.артрозу ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ст.).

Актом № 21 розслідування хронічного професійного захворювання від 09.11.2007 року встановлена причина зазначеного професійного захворювання - робота в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, рівень яких перевищував ГДН, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємств, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Висновком МСЕК від 21.11.2007 року позивачеві первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 45% та визнано інвалідом третьої групи. При наступних переоглядах відсоток втрати професійної працездатності залишився незмінним (а.с. 14-16).

07.12.2007р. позивач звільнений з посади підземного прохідника 5-го розряду шахти «Батьківщина» ПАТ «Кривбасзалізрудком» у зв'язку з виявленням невідповідності працівника внаслідок стану здоров'я, згідно п.2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 4-9).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з часткової доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 09 листопада 2007 року (а.с. 12-13) причиною професійного захворювання ОСОБА_3 є робота в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, рівень яких перевищував ГДН, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємств, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать "Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків", затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 19.11.2007 року встановлено стійку втрату професійної працездатності, що підтверджується висновком МСЕК (а.с. 17).

Крім того, відповідно до п. 3.8 цього Порядку, висновок МСЕК є одним із доказів, а не єдиним доказом, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого. Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачеві ОСОБА_3 в результаті ушкодження здоров'я, моральної шкоди й без висновку МСЕК.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"№ 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: