Справа № 454/1070/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2013 року Сокальський районний
суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

при секретарі Баран О.Я. ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Сокалі, цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля»
про стягнення моральної шкоди , -

,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ДП "Львіввугілля" про
стягнення моральної шкоди, спричиненої
ушкодженням здоров'я при виконанні
трудових обов'язків внаслідок
трудового каліцтва та професійного
захворювання.

Позовні вимоги мотивувала тим, що
протягом 1960-2000 років працювала в
шкідливих умовах на підприємствах ДП
"Львіввугілля", а саме ДВАТ шахта № 5
"Великомостівська ". У зв'язку з
тривалою роботою в особливо шкідливих
та тяжких умовах праці в неї погіршився
стан здоров'я, внаслідок чого вона
неодноразово був змушений звертатись
за медичною допомогою. Згодом її було
скеровано на стаціонарне обстеження
та лікування в Червоноградську ЦМЛ , де
їй було встановлено діагноз: хронічний
бронхіт фаза загострення; емфізема
легень ІІ ст., пневмоконіоз -
захворювання професійні, встановленні
вперше. 30.10.2000 року його звільнено з
роботи у зв'язку із ліквідацією шахти .
26.07.2007 року було складено акт
розслідування хронічного
професійного, згідно якого професійне
захворювання знаходиться в
причинно-наслідковому зв'язку із
шкідливими та небезпечними умовами
праці. 21.08.2007 року висновком МСЕК йому
вперше встановлено 30 відсотків втрати
працездатності в зв»язку із
профзахворюванням безтерміново.
Внаслідок отримання професійного
захворювання їй було завдано великої
моральної шкоди у вигляді фізичних та
душевних страждань, порушено всі
нормальні умови його життя; вона
відчуває великі незручності при
веденні домашнього господарства; їй
стало важко займатись домашніми
справами, що потребують навіть
невеликих фізичних зусиль; вона
змушена докладати додаткових зусиль
для організації життя, що порушує
установленні життєві зв'язки та
позбавляє його надії на майбутнє; в неї
з'явились кашель, біль у грудях та
спині, задишка. Просить стягнути з
Відповідача моральну шкоду, яку оцінює
в 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00
копійок.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 позивача підтримав позовні
вимоги у повному обсязі, надав
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві, просив задоволити
позов у повному обсязі, заперечив , щодо
заміни відповідача з ДП «Львіввугілля»
на ДП ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація».

Представник відповідача ДП
"Львіввугілля" Н.О. Горбачова проти
задоволення позовних вимог заперечила,
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі з
підстав наведених у запереченні на
позовну заяву про стягнення моральної
шкоди, спричиненої ушкодженням
здоров'я при виконанні трудових
обов'язків, внаслідок трудового
каліцтва та професійного захворювання.
Також просила суд замінити їх як
відповідача на належного відповідача
ДП ЦЗК «Вуглеторфреструктуризація»,
оскільки позивачка протягом 1960-2000
років працювала на ДВАТ шахта №
5"Великомостівська" . У відповідності з
наказом № 248 від 11.07.2000 року «Про
ліквідацію ДВАТ «Шахта № 5
«Великомостівська ДХК
«Укрзахідвугілля» шахту передано в
склад Західно-української дирекції з
ліквідації шахт ДК
«Укрвуглереструктуризація» , яка
відповідно до наказу МПЕ України від
29.06.2004 року є структурним підрозділом
ДП ЦЗК «Вуглеторфреструктуризація» .
Акт розслідування хронічного
професійного захворювання від 26.07.2007
року оформлявся ДП ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація», який є
належним відповідачем по справі. Якщо
представник позивача заперечує, щодо
заміни відповідача, то відмовити в
позові в зв»язку із безпідставністю
позовних вимог до ДП "Львіввугілля".

Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що в позові ОСОБА_1
до ДП «Львіввугілля» про
відшкодування моральної шкоди ,
спричиненої ушкодженням здоров»я при
виконанні трудових обов»язків ,
внаслідок професійного захворювання
слід відмовити з наступних підстав :

.

Відповідно до ст. 23 Цивільного
кодексу України особа має право на
відшкодування моральної шкоди, яка,
зокрема полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, а також із
врахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 4.1 мотивувальної частини
Рішення Конституційного суду України
№ 1-рп/2004 від 27.01.2004 року передбачено, що
ушкодження здоров'я, заподіяні
потерпілому під час виконання трудових
обов'язків, незалежно від ступеня
втрати працездатності спричиняють
йому моральні та фізичні страждання.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 6 від 27.03.1997 року "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" передбачено, що право на
отримання потерпілим страхових виплат
настає з дня встановлення йому МСЕК
стійкої втрати працездатності.

Відповідно до ст. 9 Закону України
"Про охорону праці" відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я
або у разі смерті працівника,
здійснюється Фондом соціального
страхування від нещасних випадків

відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

Рішенням Конституційного суду України
№ 20-рп/2008 від 08.10.2008 року зміни внесені
Законом України ""Про внесення змін до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності"" визнано
конституційними, а право громадян на
відшкодування шкоди не порушено,
оскільки таке право передбачено ст. 1167
Цивільного кодексу України та ст. 2371
Кодексу законів про працю України

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків передбачених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ст. 2371 Кодексу законів
про працю України відшкодування
власником або уповноваженим ним
органом моральної шкоди працівнику
провадиться у разі, якщо порушення його
законних прав призвели до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного
суду № 4 від 31.03.1995 року "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди"
передбачено, що відповідно до ст. 2371
Кодексу законів про працю України (яка
набрала чинності 13.01.2000 р.) за наявності
порушення права працівника у сфері
трудових відносин (незаконного
звільнення або переведення, невиплати
належних йому грошових сум, виконання
робіт у небезпечних для життя і
здоров'я умовах тощо), яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) шкоди покладається на
власника або уповноважений ним орган
назалежно від форми власності, виду
діяльності чи галузевої належності.

В судовому засіданні судом було
досліджено докази, які подав позивач та
відповідач , та суд приходить до
висновку , що належним відповідачем по
справі є ДП ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація», оскільки
позивачка протягом 1960-2000 років
працювала на ДВАТ шахта №
5"Великомостівська" . У відповідності з
наказом № 248 від 11.07.2000 року «Про
ліквідацію ДВАТ «Шахта № 5
«Великомостівська ДХК
«Укрзахідвугілля» шахту передано в
склад Західно-української дирекції з
ліквідації шахт ДК
«Укрвуглереструктуризація» , яка
відповідно до наказу МПЕ України від
29.06.2004 року є структурним підрозділом
ДП ЦЗК «Вуглеторфреструктуризація» .
Акт розслідування хронічного
професійного захворювання від 26.07.2007
року оформлявся ДП ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація», який є
належним відповідачем по справі. В
судовому засіданні представник
позивача заперечив , щодо заміни
відповідача, а тому слід відмовити
позивачці в позові в зв»язку із
безпідставністю позовних вимог до ДП
"Львіввугілля", що не позбавляє
позивачку права на звернення з даним
позовом до ДП ЦЗК
«Вуглеторфреструктуризація».

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК
України та на підставі ст.ст. 1, 3, 21, 43, 46
Конституції України, ст.1 Закону
України «Про охорону праці», ст. 34 ч.3
Закону України « Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійних захворювань, які
спричинили втратту працездатності»,
рішенням Конституційного суду України
від 08.10.2008 року№ 20-рп/2008, ст.ст. 23, 268, 1168
ЦК України , суд-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ДП
«Львіввугілля» про відшкодування
моральної шкоди , спричиненої
ушкодженням здоров»я при виконанні
трудових обов»язків , внаслідок
професійного захворювання - відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий:
О. А. Веремчук