Справа № 706/1171/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2013 року
м.
Христинівка

Христинівський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого судді:
Орендарчука М.П.

при секретарі: Попик
З.І.

за участі представника позивача:
ОСОБА_1

представник відповідача: не
зявився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Христинівського
районного суду справу за позовом
ОСОБА_2 до Розсішська сільська рада
Христинівського району Черкаської
області про визнання права власності
на земельну ділянку в порядку
спадкування.

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із
позовом до відповідача про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування.

В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2
померла бабуся ОСОБА_2 - ОСОБА_3. Факт її
смерті підтверджується свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_1, виданим 06.05.2008
року.

30.08.2011 року ОСОБА_4 призначена
піклувальником над малолітньою ОСОБА_2
рішенням Святошинського районного
суду м. Києва.

Батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

У власності ОСОБА_3 знаходилась
земельна ділянка площею 2,91 га,
розташована на території
Розсішківської сільської ради
Христинівского району Черкаської
області, що підтверджується Державним
актом на право приватної власності на
землю серії ЯГ № 626394, виданим 26.07.2006
року цією ж сільською радою та
зареєстрованим в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю на ім'я ОСОБА_3. Однак
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку, виданий
на ім'я померлої знайти не вдалося. В
зв'язку з його відсутністю ОСОБА_2 не
може оформити спадщину через
нотаріальну контору.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу
України, у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України,
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини. Даний строк
був пропущений нею з поважних причин,
оскільки ОСОБА_2, як на час відкриття
спадщини, так і по даний час
неповнолітньою, а тому вважається
такою, що прийняла спадщину.

Оскільки оформити спадщину через
нотаріальну контору неможливо в
зв'язку з відсутністю оригінала
Державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку ОСОБА_2
змушена звернутися до суду для
визнання свого права власності на
спадкове майно після смерті матері.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред`явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

У судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги та
надав пояснення відповідно до позовної
заяви.

Представник Розсішської сільської
ради у судове засідання не зявився
надіслав суду заяву в якій позовні
вимоги визнала, не заперечувала проти
визнання за позивачкою право власності
на земельну ділянку, розміром 2,91 га,
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
розташованої на території Розсішської
сільської ради.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню. Відповідно до
положень ст. ст. 55, 124 Конституції
України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизначених
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України
передбачено, що відмова від права на
звернення до суду за захистом є
недійсною.

Відповідно до ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять всі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.
Захист прав громадян на
земельні ділянки здійснюється, в тому
числі, шляхом визнання права, як
передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного
Кодексу України.
Громадяни
України набувають право власності на
земельні ділянки на підставі прийняття
спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г
Земельного Кодексу України.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
за № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування», право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців за загальними правилами
спадкування зі збереженням її
цільового призначення, при
підтвердженні цього права спадкодавця
державним актом на право власності на
землю або іншим правовстановлюючим
документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст. 126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст. 126 ЗК України, право
власності на земельну ділянку, набуту у
власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:
цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки;
свідоцтвом про право на спадщину.

Переоформлення державного акта і його
реєстрація при спадкуванні права
власності на земельну ділянку,
відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України
та ст. 125 ЗК України, є обов'язковою
процедурою для набуття права власності
на цю земельну ділянку.

До переоформлення державного акта на
земельну ділянку і його реєстрації,
виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК
України, спадкоємець має певні майнові
права на цю ділянку, які засвідчуються
свідоцтвом про право на спадщину.

Право покійної бабусі позивачки ОСОБА_3
на земельну ділянку площею 2,91 га,
розташованої на території
Розсішківської сільської ради
Христинівского району Черкаської
області підтверджується Державним
актом на право приватної власності на
землю серії серії ЯГ № 626394, виданим
26.07.2006 року на момент розгляду даної
справи вказана земельна ділянка не
перейшла у власність громади чи
держави.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.
Також суд вважає за необхідне
задовольнити вимоги позивача щодо
поновлення йому строку на звернення до
суду з позовною заявою, оскільки суд
вважає, що зазначені позивачем
причини пропуску строку звернення до
суду з позовною заявою є поважними.

Таким чином, враховуючи ті обставини,
що позивач надав суду достатньо
доказів, які підтверджують позов, а
визнання відповідачем позову не
суперечить закону і не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд
вважає, що позивачка ОСОБА_2, як
спадкоємець після смерті - ОСОБА_3 має
законне право на земельну ділянку в
порядку спадкування.

На підставі вищевказаного та
керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1225 ЦК
України, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України,
суд,-

Вирішив:

Поновити строк ОСОБА_2 для звернення до
суду з позовом про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування.

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженкою в порядку спадкування за
законом після смерті бабусі ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності
на земельну ділянку для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва площею 2,91 га, яка
розташована на території
Розсішківської сільської ради
Христинівского району Черкаської
області, державний акт серія ЯГ № 626394
від 26.07.2006 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Христинівський районний суд
Черкаської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особи які не були присутні під час
проголошення рішення суду протягом
десяти днів з дня отримання рішення
суду.

Суддя М. П. Орендарчук