Справа 206/6308/13-ц
Провадження 2/206/1370/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2013 р. Самарський районний
суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков
А.О.,

при секретарі Сядро Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради, про
визнання права власності на ? частку
домоволодіння, набутого в шлюбі,

в с т а н о в и в:

11 вересня 2013 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, який
обґрунтував тим, що 22.06.1991 року
зареєстрував шлюб з відповідачем.
Сімейне життя з відповідачем не
склалося, і шлюб розірвано рішенням
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська 05.07.2011р. Від шлюбу
мають двох дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час
подружнього життя ними був збудований
будинок АДРЕСА_1. Ще до шлюбу він з
відповідачкою мешкали разом та вели
спільне господарство, коли стало
питання про реєстрацію договору на
будинок, то вирішили оформити на неї,
оскільки він на той час знаходився на
військовій службі і не міг оформити на
себе. Будівництво будинку закінчено у
1992 році. На підставі викладено просить
суд визнати за ним право власності на ?
частину будинку АДРЕСА_1 (а.с.2-4).

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі з
підстав викладених у позові та просив
задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнала у повному
обсязі та просила суд задовольнити
позовні вимоги. Додатково пояснила, що
вони дійсно будували будинок разом.

Заслухавши учасників по справі,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що 22 червня 1991 року між
позивачем та відповідачем було
зареєстровано шлюб, про що свідчить
свідоцтво про укладання шлюбу серії
НОМЕР_1 актовий запис 35 (а.с.7).

05 липня 2011 року рішенням Самарського
районного суду м. Дніпропетровська
шлюб укладений між позивачем та
відповідачем було розірвано (а.с. 6).

Згідно відповіді Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради від 27.09.2011р. № 11715 право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1
зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі
договору забудови, посвідченого 16.06.1990
року 8ДДНК за реєстром № 3-1205 (а.с.9).

Відповідно до договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва від 12 червня 1990
року ОСОБА_2 надано право на
безстрокове користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 загальною площею
шістсот кв.м.(а.с. 10-11).

Згідно технічного паспорту, будинок
АДРЕСА_1 що складається в цілому з
житлового будинку літ. А-1, загальною
площею 77,3 кв.м., житловою площею - 51,7
кв.м., який складається з приміщень: 1-1-
коридор площею 4,9 кв.м., 1-2 - житлова
площею 11,8 кв.м., 1-3 - житлова площею 18,9
кв.м., 1-4 - житлова площею 9,7 кв.м., 1-5 -
житлова площею 11,3 кв.м., 1-6 - санвузол
площею 7,8 кв.м., 1-7 - кухня площею 12,9 кв.м.,
літ. Б - вбиральні; № 1-4 - огородження; № 3
- водоколонка; № 4 - зливна яма (а.с.22-24).

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім'ю Української РСР майно, нажите
подружжям за час шлюбу, є його спільною
сумісною власністю. Кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном. Подружжя користується рівними
правами на майно і в тому разі, якщо
один з них був зайнятий веденням
домашнього господарства, доглядом за
дітьми або з інших поважних причин не
мав самостійного заробітку.

В силу ч. 1 ст. 60, ст. 63 Сімейного кодексу
України майно, придбане подружжям за
час шлюбу, належить їм на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з подружжя не мав за
поважною причиною самостійного
заробітку (доходу). Подружжя мають
рівні права на володіння, користування
й розпорядження майном, яке належить їм
на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України
майно, придбане подружжям за час шлюбу,
є їх спільною сумісною власністю.

У п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21 грудня 2007 р. за № 11,
звертається увага на те, що вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(ст.ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК),
відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК
можуть бути будь-які види майна, за
винятком тих, які згідно із законом не
можуть їм належати (виключені з
цивільного обороту), незалежно від
того, на ім'я кого з подружжя вони були
придбані чи внесені грошовими коштами,
якщо інше не встановлено шлюбним
договором чи законом.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

З урахуванням того, що спірне
домоволодіння було придбано сторонами
у період перебування у шлюбі та за
спільні кошти подружжя, суд приходить
до висновку про задоволення позовних
вимог у заявлений позивачем спосіб.

Керуючись ст. 22 КпШС України, ст. ст. 60, 70
СК України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 88, 174,
208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 , право
власності на ? (одну другу) ідеальну
частку домоволодіння АДРЕСА_1, що
складається в в цілому з житлового
будинку літ. А-1 загальною площею 77,3 кв.
м, житловою площею 51,7 кв. м., який
складається з приміщень: 1-1 - коридор
площею 4,9 кв. м, 1-2 - житлова площею 11,8 кв.
м, 1-3 - житлова площею 18,9 кв. м, 1-4 -
житлова площею 9,7 кв. м, 1-5 - житлова
площею 11,3 кв. м, 1-6 - санвузол площею 7,8
кв., 1-7 - кухня площею 12,9 кв. м; літ. Б-
вбиральні; №1-4 - огородження; №3 -
водоколонка; №4 - зливна яма.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 688 грн. 90 коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
А.О. Сухоруков