АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8486/13 Справа № 2/194/104/13 Головуючий у 1 й інстанції - Пономаренко І.П. Доповідач - Осіян О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2013 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.

суддів - Колодяжної Н.Є., Глущенко Н.Г.,

при секретарі - Кочержинській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, орган опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та виконавчого комітету Тернівської міської ради, про скасування рішення та визначення місця спілкування з дітьми, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні задоволені частково. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 про скасування рішення та визначення місця спілкування з дітьми задоволені частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 в спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Визначено наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2: - один раз на місяць зустрічатися з обома дітьми на території м. Тернівка в присутності матері ОСОБА_3, та за відсутності бабусі дітей ОСОБА_4; - час та місце зазначених зустрічей визначати за попередньою домовленістю батьків; - спілкуватися з дітьми в телефонному режимі без обмежень в часі із врахуванням вимог розпорядку дня; - після досягнення ОСОБА_5 чотирнадцятирічного віку та ОСОБА_6 восьмирічного віку, за відсутності медичних протипоказань та за обов'язкової наявності згоди кожної дитини, - під час літніх канікул, проводити два тижні з батьком, який зобов'язаний забезпечити повноцінний відпочинок дітей.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані із проведенням судово - медичної експертизи щодо встановлення стану здоров»я дитини ОСОБА_5, в розмірі 3039,54 грн. В решті первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції щодо способів його участі у вихованні дітей та в частині судових витрат із тих підстав, що судом не враховані обставини у справі та вимоги законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити в частині стягнення витрат на проведення експертизи та в частині визначених способів участі ОСОБА_2 у вихованні дітей із наступних підстав.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову та зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 із 18.08.2001 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3, який було розірвано за рішенням Тернівського міського суду від 23.01.2012 року.

Від спільного життя сторони мають малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням виконавчого комітету Тернівської міської ради № 300 від 14.09.2011 року було розглянуто подані документи та заяву ОСОБА_2, та визначено йому способи участі у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 238 від 03.09.2012 року згідно наданої медичної документації (амбулаторна карта), даних обстеження членами експертної комісії, встановлено, що у дитини ОСОБА_5 наявна вегетативна дисфункція з судинним компонентом по гіпотонічному типу з вродженою вестибулопатією, рецидивуюча кропивниця. Виявлені захворювання у ОСОБА_5, які призводять до погіршення стану здоров»я під час переїздів, відносяться до протипоказань. Дитина може пересуватися у особистому легковому автомобілі, під наглядом батьків та родичів, які постійно здійснюють нагляд за дитиною, на відстань не більше 1 години руху, у зв'язку з її індивідуальними особливостями.

У суду не виникло сумнівів щодо компетентності членів експертної комісії, якими було проведено зазначену експертизу, а також у повноті проведеної експертизи. У зв'язку із чим судом було відхилено клопотання сторони позивача про проведення повторної експертизи та допиту експертів, які її проводили, оскільки позивач та його представник були присутні в судовому засіданні при постановленні ухвали про призначення експертизи та мали можливість поставити на вирішення зазначеної експертизи й інші питання.

Також суд встановив, що між батьком дітей ОСОБА_2 та бабусею дітей ОСОБА_4 тривалий існують неприязні відносини, виникали конфлікти, що підтверджується, зокрема, копією постанови ДІМ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 28.01.2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками ст.296 КК України за фактом конфлікту між вказаними особами (т.1 а.с.224), а також поясненнями в судовому засіданні сторін та свідків.

Суд врахував пояснення допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 щодо відносин сторін, стану здоров'я дітей та прийняв їх, як беззаперечні докази на підтвердження встановлених обставин.

Суд посилаючись на вимоги ст.ст.3, 14, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, а також досліджені в судовому засіданні докази прийшов до висновків, що відповідачка ОСОБА_3 у зв'язку із неприязними стосунками, що склалися, чинить перешкоди позивачеві ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми.

Вирішуючи питання про визначення способів спілкування батька ОСОБА_2 із малолітніми дітьми, суд врахував стан здоров»я дитини ОСОБА_5, а також вік дітей, та прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволення, зокрема суд вважав за необхідне, з метою забезпечення прав перш за все малолітніх дітей, а також їх батьків, визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6: - один раз на місяць зустрічатися з обома дітьми на території м. Тернівка в присутності матері ОСОБА_3, та за відсутності бабусі дітей ОСОБА_4

До цього висновку суд приходить у зв»язку з тим, що в судовому засіданні встановлено факт наявності неприязних стосунків між батьком дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яка зокрема сама визнала зазначені обставини, та пояснила в судовому засіданні, що не бажає вирішити питання з батьком дітей мирним шляхом, оскільки не вирішено із ОСОБА_2 питання щодо розподілу нерухомого майна в м. Запоріжжі.

Тому з метою запобігання конфліктним ситуаціям у даному випадку, які можуть мати вкрай негативний вплив на моральний та фізичний стан дітей, а також на їх здоров»я, суд прийшов до висновку щодо недопустимості присутності ОСОБА_4 при спілкуванні батька із дітьми, а також не визначає конкретні місця на території м. Тернівка, де будуть проходити ці побачення. З цією метою суд вважав, що батьки в кожному конкретному випадку проведення зустрічей з дітьми визначатимуть ці місця самостійно в залежності від тривалості зустрічей, пори року, погодних умов, а також інших обставин.

Також суд визначив можливість батька спілкуватися з дітьми в телефонному режимі без обмежень в часі з врахуванням вимог розпорядку дня.

Крім того, з метою забезпечення участі батьків у оздоровленні дітей, після досягнення ОСОБА_5 чотирнадцятирічного віку та ОСОБА_6 восьмирічного віку, за відсутності медичних протипоказань та за обов»язкової наявності згоди кожної дитини, суд вважав за необхідне дозволити дітям під час літніх канікул, проводити два тижні з батьком, який зобов»язаний забезпечити повноцінний відпочинок дітей.

При цьому суд врахував думку відповідачки, а також третьої особи, які в судовому засіданні пояснили, що вони не заперечують проти зустрічей батька з обома дітьми на території м. Тернівка.

Зважаючи на стан здоров»я дитини ОСОБА_5, відстані від м. Тернівка до м. Запоріжжя, яка складає близько 150 км., а також до м. Дніпропетровськ, яка становить близько 100 км., суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги в частині забезпечення раз на місяць зустрічей батька з дитиною в м. Запоріжжя, шляхом передачі останньої батькові в п'ятницю о 18.00 годині та поверненні її батьком матері об 11.00 годині, задоволенню не підлягають. Суд вказав, що зазначені переїзди можуть вкрай негативно вплинути на стан здоров»я дитини ОСОБА_5, а запропонований представником позивача спосіб транспортування дитини з м. Тернівка в м. Запоріжжя шляхом двох одногодинних переїздів з тривалими зупинками, з врахуванням вищезазначених відстаней між містами, буде ставити життя та здоров»я дитини в безпосередню небезпеку з врахуванням навіть лише швидкості руху автомобіля, в якому буде здійснюватися перевезення дитини.

Тому суд дозволив тривалі виїзди ОСОБА_5 із батьком за межі м. Тернівка, з врахуванням вимог ст. 152 СК України, а також стану її зоров»я, лише після досягнення нею чотирнадцятирічного віку. Щодо дитини ОСОБА_6, у зв»язку з тим, що в судовому засіданні під час розгляду справи не було встановлено медичних протипоказань для тривалих переїздів, аналогічний спосіб участі у спілкуванні батька з дитиною, суд вважав за можливе встановити після досягнення дитиною ОСОБА_6 восьмирічного віку.

При цьому суд вважав, що саме зазначені види участі батька у вихованні дітей, будуть відповідати принципам якнайкращого забезпечення інтересів дітей, передбаченим Конвенцією про права дитини, Законом України «Про охорону дитинства» та Сімейним кодексом України.

Думки малолітніх дітей із приводу позовних вимог в судовому засіданні, за погодженням з особами, які беруть участь у справі, не зясовувалися, через їх малолітній вік та із метою запобігання негативного впливу на психічне та фізичне здоров»я ОСОБА_5

При цьому, в судовому засіданні жодна зі сторін не заперечували ту обставину, що діти бажають спілкуватися з батьком, та що батько гарно ставиться до дітей. Зазначені обставини в судовому засіданні одностайно підтвердили також і свідки, які були допитані за клопотаннями позивача та відповідача. Тому при ухваленні рішення суд врахував зазначені обставини та бажання дітей спілкуватися з батьком.

Щодо зустрічних позовних вимог суд врахував, що рішення виконавчого комітету Тернівської міської ради № 300 від 14.09.2011 року ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України та з метою захисту прав малолітніх дітей. Тому підстави для скасування цього рішення та задоволення зустрічних позовних вимог в цій частині відсутні.

Разом з тим, суд вважав за необхідне стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати, пов»язані з проведенням судово - медичної експертизи щодо встановлення стану здоров»я дитини ОСОБА_5, а саме - витрати понесені на оплату за проведення експертизи, медичні обстеження дитини, а також транспортні витрати, в розмірі 3039 грн. 54 коп., оскільки саме на підставі встановленого за вказаним висновком експертів щодо стану здоров»я дитини, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо забезпечення побачень дитини ОСОБА_5 із батьком на території м. Запоріжжя.

Як наслідок, задоволені позовні вимоги в частині визначення місця побачень ОСОБА_2 із малолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на території м. Тернівка.

Щодо стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу та судових витрат, суд посилаючись на вимоги ч.1 ст.84, ст.88 ЦПК України витрати вказав про відсутність підстав для стягнення.

Але із висновками суду в частині стягнення витрат на проведення експертизи та в частині визначених способів участі ОСОБА_2 у вихованні дітей повністю погодитися не можна, оскільки вони не враховують обставин у справі та вимог законодавства.

Визначені способи участі ОСОБА_2 у вихованні дітей щодо: одного разу на місяць зустрічатися з обома дітьми на території м. Тернівка в присутності матері ОСОБА_3, та за відсутності бабусі дітей ОСОБА_4, а також що, після досягнення ОСОБА_5 чотирнадцятирічного віку та ОСОБА_6 восьмирічного віку, за відсутності медичних протипоказань та за обов»язкової наявності згоди кожної дитини, - під час літніх канікул, проводити два тижні з батьком, який зобов»язаний забезпечити повноцінний відпочинок дітей.

Визначаючи необхідність присутності матері під час зустрічі батька із дітьми, суд не обґрунтував такої необхідності достовірними доказами та не навів мотивів.

Навпаки суд зазначив, що жодна зі сторін не заперечували ту обставину, що діти бажають спілкуватися з батьком, та що батько належно ставиться до дітей, що підтвердили також і свідки, які були допитані за клопотаннями позивача та відповідача.

Оскільки відсутні відомості про те, що спілкування дітей із батьком завдасть шкоди інтересам дітей, а тому відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», ст.153 СК України відсутні підстави для обов'язкової присутності матері під час такого спілкування, у зв'язку із чим рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно змінити.

Також в судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_3 визнавала, що в літній період вона перевозить дітей на відпочинок у Крим.

Пояснення її зводяться до того, що транспортування дитини ще і батьком на значні відстані буде зайвим, а тому і заперечувала проти того, щоб діти у нинішньому віці проводили два тижні з батьком під час літніх канікул, та під час зимових канікул проводили чотири дні із батьком.

Оскільки факт транспортування дитини на значні відстані самою матірю не заперечується, при цьому вона не вбачає шкоди для здоровя дочки внаслідок таких дій, а тому не може бути перешкодою і спілкування дітей під час канікул із батьком, оскільки можливе транспортування дітей для цього, не перевищує часу, який витрачає сама мати. Тому необхідно змінити обмеження у спілкуванні з дітьми, які суд пов'язав із досягненням певного віку.

В зв'язку із тим, що позовні вимоги сторін задоволені частково, а тому наявні підстави для стягнення судових витрат пропорційно до задоволених вимог, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України. Тому із врахуванням понесених ОСОБА_3 витрат, пов'язаних із проведенням судово - медичної експертизи у розмірі 3039,54 гривень, необхідно стягнути із ОСОБА_2 на її користь половину цих витрат у розмірі 1520 гривень.

Із цих підстав не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги про те, що необхідно відмовити у стягненні судових витрат у повному обсязі.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків місцевого суду повністю не спростовують, а наявні лише підстави для часткової зміни судового рішення, передбачені ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 309,316 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2013 року змінити в частині стягнення витрат на проведення експертизи та в частині визначених способів участі ОСОБА_2 у вихованні дітей щодо: одного разу на місяць зустрічатися з обома дітьми на території м. Тернівка в присутності матері ОСОБА_3, та за відсутності бабусі дітей ОСОБА_4, а також що, після досягнення ОСОБА_5 чотирнадцятирічного віку та ОСОБА_6 восьмирічного віку, за відсутності медичних протипоказань та за обов»язкової наявності згоди кожної дитини, - під час літніх канікул, проводити два тижні з батьком, який зобов»язаний забезпечити повноцінний відпочинок дітей.

Визначити способи участі ОСОБА_2 у вихованні дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в зміненій частині рішення суду першої інстанції, наступним чином:

- один раз на місяць зустрічатися з обома дітьми на території м. Тернівка без присутності матері ОСОБА_3, та за відсутності бабусі дітей ОСОБА_4;

- за відсутності медичних протипоказань, під час літніх канікул, проводити два тижні з батьком, та під час зимових канікул проводити чотири дні із батьком, який зобов'язаний забезпечити повноцінний відпочинок дітей.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати, пов»язані з проведенням судово - медичної експертизи у розмірі 1520 гривень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення чинне із моменту проголошення, але може бути оскаржене у двадцятиденний строк у касаційному порядку.

Судді: