Справа № 1013/9301/12 Головуючий у І інстанції Мікулін А.В.
Провадження № 22-ц/780/1415/13 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т.Ц.
Категорія 56 06.03.2013
РІШЕННЯ

Іменем України

05 березня 2013 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Яворського М.А.,

суддів Кашперської Т.Ц., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Дрозд О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 січня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання прилюдних торгів недійсними,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання прилюдних торгів недійсними. Заявлені позовні вимоги мотивувала тим, що на підставі договору дарування від 24 листопада 2010 року вона є власником земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1. 18 жовтня 2012 року ПП «Нива-В.Ш.» проведено прилюдні торги, на яких відповідачу ОСОБА_3 реалізовано арештоване майно - земельну ділянку, яка нібито належить ОСОБА_4, однак насправді є власністю позивача. Посилаючись на порушення відповідачами її права власності в зв'язку із реалізацією належної їй на праві власності земельної ділянки, просила визнати недійсними прилюдні торги від 18 жовтня 2012 року з реалізації земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, скасувати акт державного виконавця про реалізацію майна боржника від 23 жовтня 2012 року, припинити право власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку, визнати право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 січня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано недійсними прилюдні торги від 18 жовтня 2012 року з реалізації земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, скасовано акт державного виконавця про реалізацію майна боржника від 23 жовтня 2012 року, визнано право власності ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку, в іншій частині позову відмовлено.

Відповідач ПП «Нива-В.Ш.» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просив скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 січня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції в повній мірі даним вимогам не відповідає.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2 про визнання прилюдних торгів недійсними, суд першої інстанції виходив із того, що на момент проведення прилюдних торгів власником земельної ділянки була ОСОБА_2, державним виконавцем було реалізовано майно, яке не належить боржнику, а тому при проведенні прилюдних торгів було порушено право власності позивача, яке підлягає захисту.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 09 листопада 2010 року державним виконавцем державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 22929845 з виконання виконавчого листа № 2-453 від 27 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 боргу в сумі 570142,96 грн.

24 листопада 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір дарування земельної ділянки ВРД 024697, згідно якого ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_2 прийняла у дар земельну ділянку пл. 0,1000 га., кадастровий номер НОМЕР_1, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу за реєстровим № 2329 24 листопада 2010 року.

В матеріалах справи наявний державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 12 серпня 2009 року ОСОБА_4 відділом земельних ресурсів у м. Ірпені на підставі договору дарування земельної ділянки від 05 травня 2008 року № 1721; на зворотному боці державного акту міститься відмітка приватного нотаріуса про посвідчення договору дарування земельної ділянки від 24 листопада 2010 року, а також відділу Держкомзему в м. Ірпінь Київської області про реєстрацію в земельній книзі 23 грудня 2010 року.

Згідно договору про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів реалізації арештованого майна № 1012683 від 28 серпня 2012 року відділом державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області передав організатору прилюдних торгів ПП «Нива-В.Ш.» для продажу на прилюдних торгах майно, яке є власністю ОСОБА_4; правові підстави для реалізації майна - виконавчий лист № 2-453 від 27 жовтня 2010 року, акт опису та арешту майна від 09 серпня 2011 року б/н.

Згідно протоколу проведення прилюдних торгів № 1012683/1 від 18 жовтня 2012 року, було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 - земельної ділянки пл. 0,1000 га., кадастровий номер НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1. Переможцем прилюдних торгів визнано ОСОБА_3 за найбільшою запропонованою ціною лоту.

23 жовтня 2012 року головним державним виконавцем складено акт державного виконавця про реалізацію майна боржника, затверджений начальником відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до п. 3.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги за експертною оцінкою та інші відомості, передбачені Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 15.12.99 N 74/5, зареєстрованим в Мінюсті України 15.12.99 за N 865/4158 (із змінами і доповненнями). До заявки додаються копії правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності або право користування нерухомим майном.

Разом із тим із матеріалів справи не вбачається, що державною виконавчою службою були витребувані копії правовстановлювальних документів, що підтверджують право власності ОСОБА_4 на майно, яке підлягало реалізації.

Відповідно до п. 3.11 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Доказів того, що спеціалізована організація здійснила таке повідомлення, матеріали цивільної справи не містять.

Основною метою проведення торгів є укладення кінцевого договору з переможцем, юридичну силу договору має протокол про результати торгів, складений та підписаний за їх закінченням, тому такий протокол має містити всі істотні умови договору, а недодержання в момент його вчинення сторонами вимог, встановлених ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, є підставою його недійсності.

Втім укладення договору відбулося з порушенням вимог ст. 203 ЦК України та правил проведення прилюдних торгів, оскільки майно, яке продавалось на них, не підлягало продажу, так як на час проведення торгів воно вибуло з власності боржника ОСОБА_4

Виходячи із аналізу вищенаведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд правомірно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним прилюдних торгів та скасування акту державного виконавця про реалізацію майна боржника, оскільки при проведенні державних торгів порушено Закон України «Про виконавче провадження», Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та відчужено майно особи, яка не є боржником за виконавчим провадженням.

Необґрунтованими та безпідставними колегія суддів вважає посилання апеляційної скарги на лист відділу Держкомзему у м. Ірпінь Київської області від 08 липня 2011 року вих. № 01-05/685, згідно якого право власності на спірну земельну ділянку станом на 08 липня 2011 року було зареєстровано за ОСОБА_4, оскільки зміст даного листа, примірник якого відповідачем надано не було, не спростовує наявного в матеріалах справи державного акту на право власності на земельну ділянку, який є належним правовстановлюючим документом, із відміткою про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 23 грудня 2010 року.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності процесуальних порушень судом першої інстанції, які полягають у неврахуванні судом поданих письмових заперечень, спростовуються матеріалами справи, в яких будь-які письмові заперечення ПП «Нива- В.Ш.» або докази щодо їх пред'явлення до суду відсутні.

Не ґрунтуються на вимогах закону доводи апеляційної скарги про те, що позовні вимоги про скасування акту про реалізацію майна боржника є фактичним оскарженням суб'єкта владних повноважень, що відноситься до сфери публічно-правових відносин, а тому має розглядатися в рамках адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У ст. ст. 2, 17 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів суб'єктів права у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних осіб чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно до прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Критеріями розмежування справи цивільного судочинства від справи адміністративного судочинства є одночасно суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Спір у справі, що розглядається, не стосується захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а пов'язаний з захистом права власності позивача на належну їй на праві власності земельну ділянку.

Крім того, вимога про визнання недійсними проведених прилюдних торгів безспірно пов'язана із оскарженням акта державного виконавця про проведення таких торгів як одного із юридичних фактів і певної процедурної дії державного виконавця з організації та проведення прилюдних торгів.

Колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги, що суд не застосував наслідки недійсності прилюдних торгів для захисту майнового права покупця, який отримав правовстановлювальний документ - свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, який залишився чинним і не скасований судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.4, 6.5 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, після повного розрахунку покупців за придбане майно, на підставі протоколу про проведення прилюдних торгів та копії документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець складає акт про проведені прилюдні торги і подає його на затвердження начальнику відповідного органу державної виконавчої служби. На підставі цього акта нотаріус видає покупцеві свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Це свідоцтво є підставою для видачі відповідним органом акта про право власності на земельну ділянку в порядку, передбаченому законодавством.

Таким чином, виходячи із змісту вищевказаного Положення та ст. 125 ЗК України, не можна вважати, що ОСОБА_3 в передбаченому законом порядку набув право власності на спірну земельну ділянку, оскільки не пройшов процедуру державної реєстрації, а також не отримав свідоцтва про право власності не земельну ділянку. Крім того, із матеріалів справи не вбачається, що свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів взагалі отримувалося ОСОБА_3

В апеляційній скарзі відповідач ПП «Нива-В.Ш.» посилається також на те, що суд першої інстанції не з'ясував, у яких родинних відносинах між собою перебувають ОСОБА_2 і ОСОБА_4, чи мав право боржник ОСОБА_4 під час процедури виконавчого провадження дарувати земельну ділянку ОСОБА_2, коли ОСОБА_2 дізналася про проведені прилюдні торги і чому не звернулася до суду з позовом про виключення майна з акту опису і арешту чи про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Разом із тим дані доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки під час розгляду справи було безспірно встановлено, що позивач на момент проведення прилюдних торгів була власником спірної земельної ділянки, яка була реалізована як майно боржника ОСОБА_4

Відповідно до ст. ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема, обмеження у здійснення права власності передбачене інститутом арешту майна боржника як засобом забезпечення реального виконання рішення.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ухвалена 09 листопада 2010 року, при цьому акт опису і арешту майна ОСОБА_4 складено лише 09 серпня 2011 року вже після відчуження ним земельної ділянки на користь ОСОБА_2 договором дарування від 24 листопада 2010 року із подальшою реєстрацією права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку 23 грудня 2010 року.

Таким чином, до моменту арешту майна ОСОБА_4 мав право будь-яким чином розпоряджатися своїм майном і вчиняти відносно нього будь-які дії, які не суперечать закону, що і було ним зроблено, відтак посилання апеляційної скарги на протиправність та фіктивність договору дарування є надуманими.

Крім того, чинність договору дарування не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

В свою чергу, будь-яка особа не обмежена у виборі способу захисту свого порушеного права на будь-якій стадії порушення, обравши належний спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України, тому доводи апелянта щодо неправомірності звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про визнання прилюдних торгів недійсними не ґрунтуються на вимогах закону.

З огляду на викладене висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_2 в частині визнання недійсними прилюдних торгів та скасування акту державного виконавця про реалізацію майна боржника відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Разом із тим суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею право власності на спірну земельну ділянку, виходячи із того, що на момент розгляду справи її право власності не визнавалося відповідачами.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, оскільки вони не грунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, із матеріалів справи вбачається, що право власності позивача на спірне майно зареєстровано в передбаченому законом порядку на підставі договору дарування і ніким не оспорюється, а тому спосіб захисту права у вигляді визнання права власності застосуванню не підлягає.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для його скасування в частині задоволення позову про визнання права власності із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 січня 2013 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку і ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до Відділу державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку.

В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 січня 2013 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Яворський М.А.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Фінагєєв В.О.