Справа № 742/506/15-ц Провадження № 22-ц/795/704/2015 Головуючий у I інстанції - Циганко М. О. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шарапової О.Л.,

при секретарі - Зіньковець О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами будо укладено кредитний договір, згідно з яким відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 5574,35 грн. У зв»язку з неналежним виконанням вимог кредитного договору у ОСОБА_1 перед банком станом на 14.01.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 14165,54 грн., яка складається з: 5100,53 грн. - заборгованість за кредитом; 4,96 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; 1839,53 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 6069,78 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором; 500,00 грн. -штраф (фіксована частина); 650,74 грн. -штраф (процентна складова), яку і просить стягнути позивач.

Заочним рішенням місцевого суду позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 10 095,76 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить змінити заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду від 19.02.2015 року, в частині зменшення суми пені, та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити вимоги про стягнення пені в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Доводи скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду в частині зменшення пені є незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, обставини, що мають значення для справи є недоведеними, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В скарзі апелянт зазначає, що положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, в даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки не можна вважати, що розмір неустойки - значно перевищує розмір збитків. Суд не зазначив з яких саме міркувань виходив зменшуючи розмір неустойки саме до рівня 2000 грн.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про існування істотних обставин, які б слугували для зменшення нустойки.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд прийшов до висновку про законність та обгрунтованість вимог, погодився з розрахунком, наданим представником позивача, сумою боргу за договором, яка утворилась внаслідок порушення зобов"язань, взятих відповідачем відповідно до умов договору, з таким висновкам суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Разом з тим висновок суду, що розмір неустойки підлягає зменшенню з 6069,78 грн. до 2000,00 грн., що відповідає вимогам ч. 3 ст. 551 ЦК України, не відповідає вимогам чинного законодавства виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, згідно заяви позичальника № CNХRRX14580031 від 01.07.2012 року (а.с. 5), Умов надання споживчого кредиту (а.с. 4-15), ПАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 5574,36 грн. строком на 36 місяців, з 01.07.2012 року по 30.06.2015 року включно, з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,12% річних, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 162,36 грн., а також зі сплатою щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 167,23 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, зазначених в заяві і Умовах та Правилах надання банківських послуг, а також Тарифах, що складають кредитний договір.

Внаслідок неналежного виконання кредитного договору у відповідача перед Банком утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості (а.с. 4) перед банком складає 14165,54 грн., з них: 5100,53 грн. - заборгованість за кредитом; 4,96 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1839,53 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 6069,78 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором; 500,00 грн. -штраф (фіксована частина); 650,74 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Відповідно до ст. 1048, 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позичальника достроково вимагати повернення частини суми позики, що залишилася, та сплати процентів.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК, які мають іншу правову природу.

При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст. 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Суд першої інстанції на вказані обставини та норми діючого матеріального права уваги не звернув, застосував норми матеріального права, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України, разом з тим необґрунтовано зменшив розмір неустойки.

Як вбачається, розмір неустойки, як визначив суд першої інстанції становить 6069,78 грн., розмір заборгованності за кредитом, відсотками та комісією, не включаючи іншої неустойки - штрафів, становить 6945,02 грн., тобто не перевищує розмір збитків, крім того, як вбачається з матеріалів справи докази про істотні обставини в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України по справі відсутні, як відсутні посилання про їх наявність.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасуванню.

Оскільки апеляційна скарга позивача задовольняється, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судовий збір за розгляд справи в апеляційній інстанції 121,80 грн.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року в частині не задоволених вимог скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення пені задовольнити.

Збільшити розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" пені за несвоєчасне виконання зобов"язання за договором з 2000,00 грн. до 6069,78 грн., стягнувши загальну суму заборгованності за кредитним договором № CNХRRX14580031 від 01.07.2012 року станом на 14.01.2015 року в розмірі 14165,54 грн.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в повернення судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 121,8 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: