ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2013 року Фастівський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді: Бутенка В.О.

при секретарі: Никоненко Л.О.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні у залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Фастівська
районна державна адміністрація, третя
особа: Управління Державного агентства
земельних ресурсів у Фастівському
районі Київської області, про визнання
ія права власності на земельну ділянку,
визнання недійсним рішення органу
виконавчої влади та зобов'язання
вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У листопаді2013 року позивач звернулася
до суду із вказаним позовом, в якому
просила ухвалити рішення, яким визнати
и визнати право власності ОСОБА_1 на
земельну ділянку площею 0,064 га. на
підставі Державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку, серія І-КВ № 093819, виданого
09.01.1998 р., зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №202;
визнати розпорядження Фастівської
райдержадміністрації № 765 від 04.07.2008 р.
«Про передачу у власність земельних
ділянок взамін сертифікатів на право
на земельну частку (пай) громадянам
України для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
межах Малоснітинської сільської ради
Фастівського району Київської
області» недійсним в частині
затвердження технічної документації
із землеустрою та передання у
власність земельної ділянки ОСОБА_2;
зобов'язати Управління Державного
агентства земельних ресурсів у
Фастівському районі Київської області
скасувати державну реєстрацію
земельної ділянки ОСОБА_2, закрити
Поземельну книгу на вказану земельну
ділянку, скасував ати кадастровий
номер :03:002:0074; зобов'язати
Управління Державного агентства
земельних ресурсів у Фастівському
районі Київської області на підставі
розробленої документації із
землеустрою здійснити державну
реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_1 в
Державному земельному кадастрі,
відкрити Поземельну книгу, присвоїти
кадастровий номер. В обґрунтування
зазначених вимог вказує на те, що
позивачеві на праві власності належить
земельна ділянка площею 0,064 га. для
ведення садівництва в АДРЕСА_1. Позивач
є членом СТ «Яблунька» з моменту
створення товариства та володіє і
користувалася ділянкою АДРЕСА_1 на
землях товариства, яку і приватизувала
у 1998 році. ОСОБА_2 порушує право
власності позивача на належну йому
земельну ділянку. ОСОБА_2 на підставі
розпорядження Фастівської
райдержадміністрації № 765 від 04.07.2008 р.
«Про передачу у власність земельних
ділянок взамін сертифікатів на право
на земельну частку (пай) громадянам
України для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
меж:ах Фастівського району Київської
області» 26.02.2009 р. отримав Державний акт
на право приватної власності на
земельну ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
серія ЯЖ №234896, кадастровий номер
:03:002:0074. Позивач вважає, що
розпорядження Фастівської
райдержадміністрації № 765 від 04.07.2008р.
приймалось без врахування меж належної
йому на праві власності земельної
ділянки, внаслідок чого сталось
накладення меж земельної ділянки
ОСОБА_2 на межі земельної ділянки
Позивача. В зв'язку з наявним перетином
земельних ділянок позивача і ОСОБА_2
останній перешкоджає позивачу в
повному обсязі реалізувати право
власності на свою земельну ділянку.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з частиною першою статті 126
Земельного кодексу України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 126
Земельного кодексу України право
власності на земельну ділянку, набуту у
власність із земель приватної
власності без зміни її меж, цільового
призначення, посвідчується:

а) цивільно-правовою угодою щодо
відчуження земельної ділянки,
укладеною в порядку, встановленому
законом, у разі набуття права власності
на земельну ділянку за такою угодою;

б) свідоцтвом про право на спадщину.

При набутті права власності на
земельну ділянку на підставі
документів, визначених частиною другою
цієї статті, державний акт на право
власності на земельну ділянку, що
відчужується, долучається до
документа, на підставі якого відбувся
перехід права власності на земельну
ділянку, в кожному такому випадку
відчуження земельної ділянки (частина
шоста статті 126 Земельного кодексу
України).

Відповідно до Державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку серія І-КВ № 093819, ОСОБА_1 на
підставі рішення Малоснітинської
сільської Ради народних депутатів №2
від 13 березня 1997 року передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,064 га в межах згідно з планом.
Земельна ділянка розташована на
території Малоснітинської сільської
Ради. Акт зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 202.

Судом встановлено, що право приватної
власності на спірну земельну ділянкою
набуте позивачем у справі в порядку
визначеному Земельним кодексом
України, підстави для задоволення
позову про визнання права власності на
земельну ділянку площею 0,064 га. на
підставі Державного акта на право
приватної власності на земельну
ділянку, серія І-КВ № 093819 за ОСОБА_1
відсутні, оскільки остання є власником
вказаної ділянки, що підтверджується
відповідним правовстановлюючим
документом.

Враховуючи зазначене, позов є
необґрунтованим, а тому суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 41 Конституції
України, статей 81, 90, 125, 126 Земельного
кодексу України, керуючись статтями 11,
60, 208-209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Фастівська районна державна
адміністрація, третя особа: Управління
Державного агентства земельних
ресурсів у Фастівському районі
Київської області, про визнання права
власності на земельну ділянку,
визнання недійсним рішення органу
виконавчої влади та зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Фастівський міськрайонний суд
Київської області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя