Номер провадження № 22-ц/785/5920/13
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2013 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі: головуючої
судді Процик М.В.,

суддів Дрішлюка А.І., Заїкіна А.П.,

при секретарі Булгак Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Одеська
міська рада, Виконавчий комітет
Одеської міської ради, Суворовська
районна адміністрація Одеської
міської ради, про усунення перешкод в
користуванні власністю, знесення
об'єкту самочинного будівництва,
стягнення матеріальної та моральної
шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 30 травня 2013 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_3 про
зобов'язання відповідача знести за
власний рахунок самочинно збудовану
нею літню кухню площею 12,4 кв. м.; просив
також стягнути відшкодування майнової
шкоди у сумі визначеній експертизою, і
відшкодування моральної шкоди у сумі 5
тис. грн.., завданих самочинним
будівництвом, стягнути понесені судові
витрати.

Позивач та його представник посилались
на те, що відповідач без згоди позивача,
як співвласника будинку, впритул до
житлової стіни частини будинку
належної позивачу побудувала
капітальну будівлю, літню кухню, площею
12,4 кв. м.. Внаслідок цього у позивача
закрито вентиляційний канал для
провітрювання кімнати, погіршилось
освітлення житлової кімнати, з'явилась
вогкість, грибок тощо. Неприпустимою
вважали також відстань між стіною
будинку позивача та стіною літньої
кухні відповідача, яка складає тільки 1
м 20 см.

Відповідач на неодноразові виклики
суду у судове засідання не з'явилась,
про час та місце розгляду справи
повідомлялась належним чином.

Заочним рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 30 травня 2013
року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
власністю, знесення об'єкту
самочинного будівництва, стягнення
матеріальної та моральної шкоди,
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
заочне рішення суду від 30 травня 2013
року скасувати, і ухвалити нове рішення
по суті позовних вимог, посилаючись на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, та на
неправильне застосування норм
матеріального права.

Сторони у останнє судове засідання до
апеляційного суду не з'явились, від
явки ухилились. Справа перебуває у
провадженні апеляційного суду з червня
2013 року. Про час та місце розгляду
справи сторони неодноразово
повідомлялись, про перебування справи
в апеляційному суді сторонам
достеменно відомо, про що свідчать
існуючі
розписки.(а.с.139-140,150,154,163,176-183,195-198)

За таких обставин, колегія суддів
вважає за необхідне розглянути справу
за відсутності сторін, виходячи із
наявних матеріалів справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду частковому
скасуванню (в частині відмови у позові
про знесення самочинного будівництва),
з ухваленням в скасованій частині
нового рішення про задоволення позову,
з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд 1-ої інстанції
виходив з того, що відповідач свої
позовні вимоги не довів, факт порушення
його прав та неможливість перебудови
не встановлена.

Однак неповно з'ясовані судом
обставини, що мають значення для
справи, частково висновки суду не
відповідають обставинам справи,
вказують на неправильне застосування
норм матеріального права, зроблені з
порушенням норм процесуального права,
що згідно з п.п.1,3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
є підставою для часткового скасування
рішення суду з ухваленням в скасованій
частині нового рішення.

За вимогами ст.ст. 213 ч.1,214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним

і обґрунтованим; законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані, які мають значення для справи, та
докази на їх підтвердження; 3)які
правовідносини випливають із
встановлених обставин; 4)яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин, 5)чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити
тощо.

Вищенаведеним вимогам процесуального
закону рішення суду 1-ої інстанції не
відповідає.

За змістом ст.ст.357ч.4,391 ЦК України
співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження майном.

У відповідності зі ст. 376 ЦК України
житловий будинок…інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом у
випадку, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотним
порушенням будівельних норм і
правил…Особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього. Право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за
особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила самочинне будівництво на
його земельній ділянці, або якщо це
порушує права інших осіб, майно
підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_2 за договором
купівлі-продажу є власником 16 частини
будинку та господарських споруд
АДРЕСА_1, що розташовані на земельній
ділянці площею 471 кв. м.(а.с.8-9)
Відповідач ОСОБА_3 є співвласником
іншої 16 частини вказаного будинку та
господарських споруд на спільній з
позивачем земельній ділянці, що була
надана 23.08.1955р.(а.с.10) Згідно з актом
дільниці № 4 КП «ЖКС «Пересипський»
встановлено, що відповідач без згоди
співвласника будинку, тобто позивача,
самочинно прибудувала до стіни його
житлової кімнати прибудову-літню кухню
розміром 4,5х2,75м, залишивши відстань між
будівлями 1,2м, що вплинуло на природнє
освітлення його житла. (а.с.16) З приводу
самочинного будівництва в червні 2010
року позивач звертався до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю (ДАБК) в Одеській області. У
відповідь на звернення позивача
начальником інспекції ДАБК постановою
№ 2334 від 26.07.2010р. на ОСОБА_3 було
накладено штраф у розмірі 170 грн.
(а.с.14,15) Доказів надання відповідачу
згоди на здійснення будівництва
літньої кухні від позивача та інших
співвласників будинку, які є водночас і
спільними користувачами спільної
земельної ділянки площею 471 кв. м, із
матеріалів справи не вбачається.

У відповідності з висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 0042013
від 24.04.2013р. вхід в приміщення літньої
кухні здійснюється зі сторони двору;
літня кухня прилягає до зовнішньої
стіни по осі «Ж» квартири № 7 ( частини
будинку позивача), мінімальна відстань
«в освітленні» між зовнішньою стіною
по осі 5 квартири №7 і стіною по осі 6
літньої кухні складає 1,35 м;
характеристики спорудженої ОСОБА_3
літньої кухні АДРЕСА_1 не відповідають
вимогам діючих будівельних норм і
правил по наступним позиціям:
будівництво виконано без дозвільної
документації, у тому числі в порушення
вимог «Порядку видачі будівельного
паспорта забудови земельної ділянки»;
так як споруджена літня кухня
відноситься до нового будівництва,
порушені п.3.25* і п.1* (додатка 3.1) ДБН 360-92**,
відповідно до яких протипожежну
відстань між будівлями і спорудами ІІІ
ступеня вогнестійкості належить
приймати 8м.; порушені вимоги п.3.10.10. ДБН
В. 1.1-12:2006 «Будівництво в сейсмічних
районах України…» по конструкції
зведення літньої кухні, згідно якій
висота антисейсмічного пояса повинна
бути не менше 150 мм; порушені вимоги п.1.3
ДБН в.2.6-14-97 по конструкції сполучення
дахів над зведеною літньою кухнею і
житловою кімнатою № 1-7 квартири №
7(частини будинку позивача), згідно яким
«при розробці конструктивних рішень
дахів необхідно керуватися наступними
вимогами: надійний відвід води з
покрівлі повинен забезпечуватися
відповідним нахилом його схилів…» За
висновком експерта на момент
дослідження житлова кімната позивача
№ 7-1 (належна позивачу), площею 16,4 кв. м
не відповідає нормам по природному
освітленню і той факт, що через
віконний отвір спостерігається літня
кухня свідчить, що зведення літньої
кухні негативно вплинуло на умови
природнього освітлення житлової
кімнати № 7-1 квартири № 7… Допитаний у
судовому засіданні в апеляційному суді
експерт ОСОБА_4 вищевказані висновки
експертизи повністю підтвердив.
Попереджений про кримінальну
відповідальність за надання завідомо
неправдивого висновку, експерт
пояснив, що з огляду на місце
розташування спірної літньої кухні, на
її розміри, на допущені порушення норм
ДБН, та потребу в дотриманні
протипожежної відстані усунути
порушення прав позивача іншим шляхом (
шляхом перебудови), окрім знесення,
неможливо. За матеріалами справи на
позивача інспекцією ДАБК накладався
штраф за самочинне будівництво ще в 2010
році, однак з того часу нею жодних
заходів для усунення порушень норм ДБН,
порушень прав позивача вжито не було.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що
передбачений ст.10 ЦПК України принцип
змагальності сторін передбачає рівні
права сторін щодо подання доказів та
доведення перед судом їх
переконливості. Відповідач своїм
правом не скористалась, доказів
можливості усунення порушення прав
позивача іншим шляхом, у тому числі
шляхом перебудови суду не надала. Від
явки до суду першої та суду апеляційної
інстанції відповідач ухилилась. Більше
того, під час розгляду справи у суді
першої інстанції, зокрема 04.02.2013р.,
26.02.2013р., 21.05.2013р. відповідач
відмовлялась отримувати у курьера
виклики до суду. (а.с.65,68,102-103) Відтак,
жодних перешкод захищати свої права та
інтереси відповідач не мала.

За роз'ясненням Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва) (п. 5) відповідно до вимог
статті 376 ЦК право на звернення до суду
з позовом про знесення або перебудову
самочинно збудованого об'єкта
нерухомості мають як органи державної
влади, так і органи місцевого
самоврядування. У випадках порушення
прав інших осіб право на звернення до
суду належить і таким особам за умови,
що вони доведуть наявність порушеного
права (стаття 391 ЦК)… Такий позов може
бути пред'явлено до суду і у разі, якщо
перебудова об'єкта є неможливою.

З огляду на встановлене, колегія суддів
прийшла до висновку, що позивач довів
факт порушення своїх прав з боку
відповідача, внаслідок здійснення нею
самочинного будівництва літньої кухні,
та довів, що перебудова літньої кухні
задля усунення порушення прав позивача
є неможливою, а відтак єдиним способом
поновлення порушеного права позивача є
знесення об'єкту самочинного
будівництва за рахунок відповідача.

Разом з тим, з висновками суду в частині
відмови у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди колегія суддів
повністю погоджується. За вищезгаданим
висновком експертизи № 0042013 від 24.04.2013р.
неможливо визначити розмір
матеріальної шкоди, завданої житлу
позивача, внаслідок будівництва
спірної літньої кухні, у зв'язку з тим,
що не можливо встановити
причинно-наслідковий зв'язок між
виявленими дефектами і пошкодженнями
житлових приміщень, та будівництвом
літньої кухні. Інші докази позивачем не
надані.

За таких обставин, апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції в частині відмови у позові
про знесення самочинного будівництва
скасуванню з ухваленням в скасованій
частині нового рішення про задоволення
позову.

На підставі ст.ст.79, 88 ЦПК України
пропорційно до задоволених позовних
вимог з відповідача на користь
позивача слід стягнути, передбачені
законом і фактично понесені судові
витрати на оплату експертизи у сумі 1590
грн. (3180:2), на оплату судового збору у
сумі 109 грн. 77 коп. (214,60+114,70:3).

Оскільки представник позивача
приймала участь у розгляді справи на
підставі довіреності, та не надала:
ордер, свідоцтво на право зайняття
адвокатською діяльністю, оригінал
квитанції до прибуткового касового
ордеру з датою видачі, розрахунок
витрат на правову допомогу, колегія
суддів підстав для стягнення з
відповідача витрат на правову допомогу
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,307ч.1п.2,309,313-314,316,317,319
ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 30 травня 2013 року в частині
відмови у позові про знесення
самочинного будівництва скасувати.

Позов ОСОБА_2 в зазначеній частині
задовольнити.

Знести за рахунок ОСОБА_3 самочинно
збудовану нею літню кухню площею 12,4 кв.
м. АДРЕСА_1.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
понесені ним судові витрати на оплату
експертизи у сумі 1590 грн. та судового
збору у сумі 109 грн. 77 коп.

У решті рішення Суворовського
районного суду м. Одеси від 30 травня 2013
року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуюча:
М.В. Процик

Судді:
А.І. Дрішлюк

А.П. Заїкін