Михайлівський районний суд
Справа № 321/1751/13-ц
Провадження № 6/321/103/2013
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2013 року

смт.
Михайлівка

Михайлівський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

при секретарі: Рикун І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду, розташованого в
смт. Михайлівка Запорізької області,
заяву відділу державної виконавчої
служби Михайлівського районного
управління юстиції про встановлення
способу та порядку виконання рішення
суду,

В С Т А Н О В И В:

Відділ державної виконавчої служби
Михайлівського районного управління
юстиції звернувся до суду з заявою про
встановлення способу та порядку
виконання рішення суду.

В заяві зазначено, що на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Михайлівського районного управління
юстиції знаходилось виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчих листів № 32-688 від 27 червня 2007
року, виданих Михайлівським районним
судом Запорізької області, про
виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири
АДРЕСА_1. При проведені виконавчих дій
по примусовому виконанню зазначених
виконавчих документів державним
виконавцем було описане майно
боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2. В
подальшому виконавчі документи про
виселення боржників було виконано
фактично, крім того, на вимогу
стягувача ОСОБА_3 належна йому квартира
була звільнена від описаного майна
боржників, яке на підставі акту
державного виконавця було передане на
відповідальне зберігання іншій особі,
а виконавче провадження було
закінчено. Однак, до теперішнього часу
боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2
нереалізоване майно за собою не
залишили, на жодні пропозиції
державного виконавця з цього приводу
не відповідають. Також в заяві вказано,
що реалізації майно не підлягає в
зв'язку з тим, що суб'єктом оціночної
діяльності, призначеним постановою
державного виконавця, направлено
листа, згідно якого вартість
експертної оцінки майна може
перевищувати ціну реалізації
арештованого майна і вважається
проведення оцінки економічно
недоцільним. Крім того, строк
зберігання майна закінчився, а у
зв'язку зі вступом в дію нової редакції
Закону України «Про виконавче
провадження» державним виконавцем
неможливо самостійно прийняти рішення
про подальше розпорядження описаним
майном. Відділ державної виконавчої
служби Михайлівського районного
управління юстиції просить суд
встановити спосіб та порядок виконання
виконавчих документів – виконавчих
листів № 32-688 від 27 червня 2007 року,
виданих Михайлівським районним судом
Запорізької області, про виселення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1,
шляхом застосування до їх виконання
положень Постанови Кабінету Міністрів
України «Про порядок обліку,
зберігання, оцінки конфіскованого та
іншого майна, що переходить у власність
держави, і розпорядження ним» від 25
серпня 1998 року № 1340.

В судове засідання представник
заявника не з'явився, однак від неї
надійшла заява про розгляд заяви за їх
відсутності, на задоволенні заяви
наполягає.

В судове засідання заінтересовані
особи не з'явились, однак їх неявка не
перешкоджає розгляду заяви про
встановлення способу та порядку
виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з
урахуванням заяви представника
заявника про слухання справи за його
відсутності та в зв'язку з неявкою
заінтересованих осіб, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи,
оцінивши наявні у справі докази,
приходить до висновку про неможливість
задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в

установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч. 1 – 4 ст. 58 Закону
України «Про виконавче провадження»,
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна. Для оцінки
за регульованими цінами, оцінки
нерухомого майна, транспортних
засобів, повітряних, морських та
річкових суден державний виконавець
залучає суб'єкта оціночної діяльності
– суб'єкта господарювання, який
провадить свою діяльність відповідно
до Закону України «Про оцінку майна,
майнових прав та професійну оціночну
діяльність в Україні». У разі якщо
визначити вартість майна (окремих
предметів) складно або якщо боржник чи
стягувач заперечує проти передачі
арештованого майна боржника для
реалізації за ціною, визначеною
державним виконавцем, державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності – суб'єкта господарювання
для проведення оцінки майна. Витрати,
пов'язані з призначенням суб'єкта
оціночної діяльності – суб'єкта
господарювання, несе сторона, яка
оспорює вартість майна, визначену
державним виконавцем. Державний
виконавець повідомляє про результати
визначення вартості чи оцінки майна
сторонам. У разі якщо сторони не згодні
з результатами визначення вартості чи
оцінки, вони мають право подати
державному виконавцю заперечення в
десятиденний строк з дня надходження
повідомлення. Сторона вважається
ознайомленою з результатами
визначення вартості чи оцінки
арештованого майна, якщо їй надіслано
повідомлення про результати
визначення вартості чи оцінки майна
рекомендованим листом за адресою,
зазначеною у виконавчому документі,
або за місцем фактичного проживання чи
перебування такої сторони, достовірно
встановленим державним виконавцем. У
разі заперечення однією із сторін
проти результатів оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності –
суб'єктом господарювання, державний
виконавець призначає рецензування
звіту про оцінку майна. Витрати,
пов'язані з рецензуванням звіту, несе
сторона, яка заперечує проти
результатів оцінки. У разі незгоди з
оцінкою, визначеною за результатами
рецензування, сторони мають право
оскаржити її в судовому порядку в
десятиденний строк з дня отримання
відповідного повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1 – 9 ст. 78 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець перевіряє стан
виконання рішення про виселення
боржника на наступний день після
закінчення строку, встановленого
частиною другою статті 25 цього Закону
для самостійного виконання рішення. У
разі невиконання боржником рішення
самостійно державний виконавець
виконує його примусово. Державний
виконавець зобов'язаний письмово
повідомити боржника про день і час
примусового виселення. Боржник
вважається повідомленим про примусове
виселення, якщо повідомлення надіслано
йому за адресою, за якою має
здійснюватися виселення, чи за іншою
адресою, достовірно встановленою
державним виконавцем. Відсутність
боржника, повідомленого про день і час
виселення, під час виконання рішення не
є перешкодою для виконання рішення.
Виселення полягає у звільненні
приміщення, зазначеного у виконавчому
документі, від особи (осіб), яка
виселяється, її майна, домашніх тварин
та у забороні такій особі
користуватися цим приміщенням.
Примусовому виселенню підлягають
виключно особи, зазначені у
виконавчому документі. Виселення
здійснюється у присутності понятих за
сприянням органів внутрішніх справ з
обов'язковим описом майна державним
виконавцем. Один примірник акта опису
майна вручається під розписку
боржнику. За необхідності державний
виконавець в установленому законом
порядку забезпечує зберігання майна
боржника з покладенням пов'язаних з цим
витрат на боржника. У разі якщо
виконання рішення здійснюється за
відсутності осіб, які підлягають
виселенню, державний виконавець
зобов'язаний провести опис майна.
Описане майно передається для
відповідального зберігання особі,
визначеній державним виконавцем.
Передане для зберігання майно боржника
видається йому державним виконавцем на
підставі акта після відшкодування
боржником витрат, пов'язаних із
зберіганням такого майна. У разі якщо
боржник відмовляється відшкодувати
витрати, пов'язані із зберіганням
майна, вони компенсуються за рахунок
реалізації частини майна боржника.
Зберігання майна здійснюється
протягом не більше двох місяців. Після
закінчення двомісячного строку
невитребуване майно реалізується в
порядку, визначеному цим Законом.
Отримані від реалізації кошти, за
вирахуванням понесених витрат,
перераховуються боржнику. У разі якщо
майно не було реалізовано,
розпорядження ним здійснюється в
порядку, встановленому для
розпорядження безхазяйним майном. Про
виконання рішення про виселення
боржника державний виконавець складає
акт, що підписується особами, які брали
участь у виконанні.

Як вбачається з матеріалів заяви, на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Михайлівського
районного управління юстиції
знаходилось виконавче провадження з
примусового виконання виконавчих
листів № 2-688 від 27 червня 2007 року,
виданих Михайлівським районним судом
Запорізької області, про виселення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

29 квітня 2009 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Михайлівського районного управління
юстиції Запорізької області ОСОБА_4
було складено акт опису майна, згідно
якого при примусовому виконанні
виконавчого провадження було
проведено опис належного боржникам
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майна. На описане
майно накладено арешт і встановлено
обмеження права користування ним:
обмін, продаж, знищення та інші види
відчуження. Зазначене майно прийняте
на відповідальне зберігання, копію
акту опису та арешту майна отримано
ОСОБА_3.

В подальшому описане майно було
прийняте на відповідальне зберігання
заступником начальника відділу
державної виконавчої служби
Михайлівського районного управління
юстиції Запорізької області ОСОБА_5 та
зберігається за адресою: Запорізька
область, Михайлівський район, смт.
Михайлівка, вул. Святопокровська, 4.

Згідно постанови державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Михайлівського районного управління
юстиції Запорізької області від 15
травня 2009 року, виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа 2-688 від 27 червня 2007 року, виданого
Михайлівським районним судом
Запорізької області, про виселення
ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 закінчено як
таке, що виконане фактично.

Згідно постанови державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Михайлівського районного управління
юстиції Запорізької області від 15
травня 2009 року, виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа 2-688 від 27 червня 2007 року, виданого
Михайлівським районним судом
Запорізької області, про виселення
ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 закінчено як
таке, що виконане фактично.

Згідно повідомлень, направлених
відділом державної виконавчої служби
Михайлівського районного управління
юстиції Запорізької області на адресу
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, останнім
запропоновано залишити за собою
описане належне їм майно, а також
попереджено про можливі наслідки в
разі не виявлення такого бажання.
Зазначені постанови отримувались
безпосередньо боржниками ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, однак жодних відповідей від них
на адресу відділу державної виконавчої
служби Михайлівського районного
управління юстиції Запорізької
області не надходило.

Отже, вбачається, що під час
примусового виконання рішення суду про
примусове виселення боржників ОСОБА_1
та ОСОБА_2, державним виконавцем було
описане належне їм майно та в зв'язку з
відсутністю останніх, зазначене майно
було передане на відповідальне
зберігання визначеній державним
виконавцем особі – ОСОБА_3, а в
подальшому було передане на
відповідальне зберігання заступнику
начальника відділу державної
виконавчої служби Михайлівського
районного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_5. Після
проведення опису майна й до
теперішнього часу боржники з вимогами
щодо повернення їм зазначеного майна
до державного виконавця не зверталися,
на пропозиції залишити за собою
описане майно не відповідають. Тобто,
не витребуване боржниками ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 описане згідно акту опису майна
від 29 квітня 2009 року повинно бути
реалізоване в порядку, визначеному
Законом України «Про виконавче
провадження», а отримані від його
реалізації кошти, за вирахуванням
понесених витрат, повинні бути
перераховані боржникам.

Разом із цим в заяві зазначено, що
реалізації зазначене вище майно не
підлягає в зв'язку з тим, що суб'єктом
оціночної діяльності, призначеним
постановою державного виконавця,
направлено листа, згідно якого
вартість експертної оцінки майна може
перевищувати ціну реалізації
арештованого майна і вважається
проведення оцінки економічно
недоцільним.

Однак, згідно з положеннями ст. 58 Закону
України «Про виконавче провадження»,
визначення вартості майна боржника
проводиться державним виконавцем за
ринковими цінами, що діють на день
визначення вартості майна, а в разі,
якщо визначити вартість майна (окремих
предметів) складно або якщо боржник чи
стягувач заперечує проти передачі
арештованого майна боржника для
реалізації за ціною, визначеною
державним виконавцем, тоді державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності – суб'єкта господарювання
для проведення оцінки майна. При цьому
жодних доказів щодо дотримання
державним виконавцем встановленого
законом порядку визначення вартості
майна боржника та проведення самим
державним виконавцем оцінки описаного
майна до заяви не додано, як не надано й
жодних доказів як щодо неможливості
виконання такої оцінки самим державним
виконавцем, так і щодо наявності
яких-небудь заперечень з боку
стягувача чи боржників, оскільки
зазначені обставини передують
залученню державним виконавцем
суб'єкта оціночної діяльності для
проведення оцінки майна.

Крім того, зазначаючи про те, що зі
вступом в дію нової редакції Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем неможливо
самостійно прийняти рішення про
подальше розпорядження описаним
майном, заявник взагалі не звертає
увагу на положення ч. 8 ст. 78 Закону
України «Про виконавче провадження»,
згідно якої передбачено, що в разі якщо
описане майно не було реалізовано,
розпорядження ним здійснюється в
порядку, встановленому для
розпорядження безхазяйним майном.
Разом із цим, жодні вимоги щодо
встановлення такого порядку
розпорядження майном саме судом шляхом
застосування до виконання положень
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про порядок обліку, зберігання, оцінки
конфіскованого та іншого майна, що
переходить у власність держави, і
розпорядження ним» від 25 серпня 1998 року
№ 1340, як в Законі України «Про
виконавче провадження», так і в
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про порядок обліку, зберігання, оцінки
конфіскованого та іншого майна, що
переходить у власність держави, і
розпорядження ним» від 25 серпня 1998 року
№ 1340 відсутні. Навпаки, із системного
аналізу зазначених положень чинного
законодавства України випливає, що
саме державний виконавець в даному
випадку наділений відповідними
повноваженнями щодо розпорядження не
витребуваним боржниками протягом
встановленого законом строку описаним
майном, як безхазяйним.

Таким чином, з наданих державним
виконавцем документів суд не може
зробити висновок, що при проведені
виконавчих дій по примусовому
виконанню виконавчих документів
наявні обставини, що утруднюють
виконання рішення суду, а зазначені в
заяві обставини не є винятковими та
такими, що утруднюють виконання
рішення суду. При цьому суд враховує, що
виконавчі провадження вже закритті в
зв'язку з їх фактичним виконанням, а на
відповідальному зберіганні заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Михайлівського
районного управління юстиції
Запорізької області ОСОБА_5 залишилось
лише описане під час виконання рішення
суду майно боржників. Також слід
зазначити, що процедура щодо подальшої
долі такого майна чітко визначена
відповідними положеннями ст. 78 Закону
України «Про виконавче провадження» й
не потребує вирішення цього питання
судом, оскільки вчинення таких дій
віднесені законом до повноважень
державного виконавця.

На підставі вищевикладеного,
аналізуючи зібрані у справі докази,
кожний окремо та всі в сукупності, суд
приходить до висновку про відсутність
передбачених законом підстав для
задоволення заяви про встановлення
способу та порядку виконання рішення
суду, а за таких обставин в задоволенні
заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 197, 373 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви відділу державної
виконавчої служби Михайлівського
районного управління юстиції про
встановлення способу та порядку
виконання рішення суду – відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна
скарга до Апеляційного суду
Запорізької області через
Михайлівський районний суд
Запорізької області протягом п'яти
днів з дня проголошення ухвали. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя:

11.12.2013