Р І Ш Е Н Н Я Провадження № 2/331/1831/13

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

24.12.2013 року ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
Запоріжжя

У складі : головуючого - судді
ФЕДЧЕНКО І.М.

при секретарі
МІХЕЄНКО Г.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зобов'язання виконання договірних
зобов'язань, та зустрічний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору - доручення.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом ,
надалі його уточнив в якому зазначив ,
що 17 червня 2011 року між ним та
боржником - ОСОБА_2 було укладено
договір-доручення про довірене
управління фінансовими засобами,
згідно якого, а саме п. 1.1. відповідач
приймає його фінансові торгові рахунки
за актом приймання-передачі, приймає
ключі і паролі доступу до торгового
рахунку, керує моїми фінансовими
засобами, що знаходяться на торговому
рахунку, забезпечує роботу торгового
рахунку на фінансовому ринку «Forex»,
проводить фундаментальний і технічний
аналіз ринку «Forex», відкриває і
закриває торгові позиції на
фінансовому ринку «Forex» на умовах
договору.

На виконання умов договору, а саме 1.2.
ним відповідачу згідно акту
приймання-передачі від 17 червня 2011 року
було передано, відповідачем прийнято:
торгівельний рахунок № 425224 для
керування ним в рамках фінансового
ринку «Forex»; всю необхідну документацію
для керування торгівельним рахунком;
ключі, паролі доступу до торгівельного
рахунку; суму начального депозиту на
торгівельному рахунку в розмірі 12474
доларів США .

Також, п. 1.3. договору-доручення від
17.06.2011 року передбачена зона
потенційного ризику, що спільно
встановлено у розмірі 10%, від суми
початкового депозиту і зафіксованої на
балансі частини прибутку (якщо така
була) на його торгівельному рахунку,
який прийняла до керування відповідач.

До того ж, в обов'язки відповідача
входило не допускати збиткових угод (п.
2.1.4. Договору-доручення від 17.06.2011 р.) та
не перевищувати зону потенційного
ризику, що обумовлено в п. 1.3. цього
Договору (п. 2.1.5. Договору-доручення від
17.06.2011 р.).

У випадку збиткової торгівлі під час
торгівельних сесій, і як наслідок,
перевищення відповідачем зони ризику,
обумовленої в п. 1.3. Договору-доручення,
відповідач повинна відшкодувати йому
збиток в 6-ти місячний строк любим
доступним засобом вказаним ним, як
проте зазначено в п. 3.4.
Договору-доручення від 17.06.2011 року.

Так, відповідач здійснюючи дії з
фінансами його торгівельного рахунку
№ 425224 в розмірі 12474 доларів США станом
на 01 вересня 2011 року, відповідач
внаслідок збиткової торгівлі під час
торгівельних сесій, перевищила зону
ризику, яка обумовлена в п. 1.3.
Договору-доручення від 17.06.2011 р. та
допустила втрату переданих їй в
керування засоби на депозиті
торгівельного рахунку в розмірі 12474
доларів США, чим порушила п. 2.1.5
Договору-доручення від 17.06.2011 р.

Тому, з метою врегулювання
взаємовідносин по відшкодуванню
спричиненої йому шкоди, між ним та
відповідачкою 23 березня 2012 року було
укладено Додаткову угоду до
Договору-доручення про довірене
керування фінансовими засобами від 17
червня 2011 року, згідно якої відповідач
зобов'язувалася відшкодувати йому
шкоду в сумі 12474 доларів США шляхом
виплати особисто йому по 1000 доларів США
або еквівалент в гривнях за курсом НБУ
на момент виплати, до 30 числа кожного
місяця починаючи з квітня 2012 року до 30
квітня 2013 року включно згідно графіку.

Однак, відповідач ОСОБА_2 в порушення
укладеного договору та додаткової
угоди, відмовляється відшкодовувати
спричинені йому збитки у розмірі 12474
доларів США, що в еквіваленті складає
101663,10 грн.

Крім того вважає, що відповідач повинна
йому сплатити - 3% річних з суми боргу
-складає 1788,16 грн.- пеню з суми боргу
складає 22206 грн.28 коп ;- інфляційні
втрати складають 609,98 грн. Просить суд з
відповідача заборгованість за
договором у розмірі 126267,52 грн. та
сплачені судові витрати.

ОСОБА_2 надала суду зустрічний позов в
якому зазначила, що з назви договору
випливає, що він має поєднувати в собі
два різні види цивільно- правових
зобов'язання відповідно до ЦПК -
доручення та управління майном, тоб то
договір поєднує обидві вказані види
зобов'язання , що робить такий договір
змішаним. Так за договором доручення
одна сторона ( повірений)
зобов'язується вчинити від імені та за
рахунок другої сторони ( довірителя)
певні юридичні дії. Звідси випливає, що
трейдер виступатиме повіреним, а
інвестор довірителем. Предметом даного
договору є обов'язок повіреного щодо
вчинення чітко визначених договором
юридичних дій. Крім того закон
зобов'язує довірителя при укладенні
договору доручення надати повіреному
довіреність, яка у разі закінчення
строку її дії, має бути повернута
повіреним разом із його звітом про
виконання доручення і виправдними
документами, якщо це вимагається
договором чи характером доручення.
Вважає, що з огляду на положення ч.1 ст.
1029 ЦК України за договором управління
майном одна сторона ( установник
управління) передає другій стороні (
управителеві) на певний строк майно в
управління , а друга сторона
зобов'язується за плату здійснювати
від свого імені управління цим майном в
інтересах установника управління або
вказаної ним особи ( вигодонабувача).
Так у відносинах між позивачем і
відповідачем, трейдер в такому виді
зобов'язання виступатиме управителем,
а інвестор - установником управління.
Закон встановлює, що договір
управління майном може засвідчувати
виникнення в управителя права довірчої
власності на отримане в управління
майно ( ч.2 ст. 1029 ЦК України) .Однак,
незважаючи на те, що закон обмежує коло
осіб, які можуть виступати повіреними в
договорі доручення, то за договором
управління майном управителем може
виступати виключно суб'єкт
підприємницької діяльності. ( ч.1 ст. 1033
ЦК України). Отже зазначене правило
виключає можливість участі ц у цих
правовідносинах на стороні управителя
( а отже й трейдера) фізичної особи, яка
не є підприємцем. У звїзку з тим, що у
випадку відносин, що виникли між
ОСОБА_1 та нею трейдер ( ОСОБА_2) не є
суб'єктом підприємницької діяльності,
а отже існують підстави для визнання
вказаного договору недісним
відповідно до ч. 2 ст. 203 та ст.. 215 ЦК
України. Вважає , що існують усі
законодавчи підстави для визнання
укладеного між ОСОБА_1 та нею ОСОБА_2 17
червня 2011 року договору - доручення про
довірче управління фінансовими
коштами недійсним у зв'язку із тим , що
він не відповідає вимогам
законодавства України,а також вчинений
особою , яка не володіла належною
цивільною дієздатністю для вчинення
такого виду правочинів. Просить суд
визнати недійсним договір - доручення
про довірне управління фінансовими
коштами від 17.06.2001 року.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, проти зустрічного
позову заперечує.

Представник ОСОБА_2 проти первісного
позову заперечує, підтримує зустрічний
позов , просить договір визнати
недійсним.

Суд, заслухавши пояснення сторін ,
вивчивши матеріали справи , надані суду
докази , прийшов до наступного.

Судом встановлено , що 17 червня 2011 року
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено
договір-доручення про довірене
управління фінансовими засобами,
згідно якого, а саме п. 1.1. відповідач
приймає фінансові торгові рахунки
позивача за актом приймання-передачі,
приймає ключі і паролі доступу до
торгового рахунку, керує фінансовими
засобами, що знаходяться на торговому
рахунку, забезпечує роботу торгового
рахунку на фінансовому ринку «Forex»,
проводить фундаментальний і технічний
аналіз ринку «Forex», відкриває і
закриває торгові позиції на
фінансовому ринку «Forex» на умовах
договору.

На виконання умов договору, а саме
ОСОБА_1 згідно акту приймання-передачі
від 17 червня 2011 року було передано, а
ОСОБА_2 прийнято: торгівельний рахунок
№ 425224 для керування ним в рамках
фінансового ринку «Forex»; всю необхідну
документацію для керування
торгівельним рахунком; ключі, паролі
доступу до торгівельного рахунку; суму
начального депозиту на торгівельному
рахунку в розмірі 12474 доларів США .

Також, п. 1.3. договору-доручення від
17.06.2011 року передбачена зона
потенційного ризику, що спільно
встановлено у розмірі 10%, від суми
початкового депозиту і зафіксованої на
балансі частини прибутку (якщо така
була) на торгівельному рахунку, який
прийняла до керування відповідач.

До того ж, в обов'язки відповідача
входило не допускати збиткових угод (п.
2.1.4. Договору-доручення від 17.06.2011 р.) та
не перевищувати зону потенційного
ризику, що обумовлено в п. 1.3. цього
Договору (п. 2.1.5. Договору-доручення від
17.06.2011 р.).

У випадку збиткової торгівлі під час
торгівельних сесій, і як наслідок,
перевищення відповідачем зони ризику,
обумовленої в п. 1.3. Договору-доручення,
відповідач повинна відшкодувати
позивачу збиток в 6-ти місячний строк
любим доступним засобом вказаним ним,
як проте зазначено в п. 3.4.
Договору-доручення від 17.06.2011 року.

Так, ОСОБА_2 здійснюючи дії з фінансами
його торгівельного рахунку № 425224 в
розмірі 12474 доларів США станом на 01
вересня 2011 року, відповідач внаслідок
збиткової торгівлі під час
торгівельних сесій, перевищила зону
ризику, яка обумовлена в п. 1.3.
Договору-доручення від 17.06.2011 р. та
допустила втрату переданих їй в
керування засоби на депозиті
торгівельного рахунку в розмірі 12474
доларів США, чим порушила п. 2.1.5
Договору-доручення від 17.06.2011 р.

Тому, з метою врегулювання
взаємовідносин по відшкодуванню
спричиненої позивачу шкоди, між
позивачем та відповідачкою 23 березня
2012 року було укладено Додаткову угоду
до Договору-доручення про довірене
керування фінансовими засобами від 17
червня 2011 року, згідно якої відповідач
зобов'язувалася відшкодувати позивачу
шкоду в сумі 12474 доларів США шляхом
виплати особисто позивачу по 1000
доларів США або еквівалент в гривнях за
курсом НБУ на момент виплати, до 30 числа
кожного місяця починаючи з квітня 2012
року до 30 квітня 2013 року включно згідно
графіку.

У відповідності до ст. 509 ЦК України,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 ЦК і є право
відношення, в якому одна сторона
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певні послуги, а інша сплатити
вартість отриманих послуг.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином.

У відповідності до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Судом встановлено , що відповідач не
виконує своїх обов'язків, порушуючи
умови договору-доручення від 17 червня
2011 року, Додаткової угоди від 23 березня
2012 року та вимоги ст. 526 ЦК України.

Як викладено в ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, за вимогою
кредитора, повинен сплатити суму боргу,
з урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних з простроченої суми.

3% річних з суми боргу складає 1788,16 грн. .

Крім того, законодавством встановлено
сплату неустойки у вигляді пені за
прострочення виконання договору, у
відповідності до ст. 611 ЦК України у
розмірі 22206,28 грн.

Також, у відповідності до ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, за
вимогою кредитора, повинен сплатити
суму боргу, з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення - тобто інфляційні
витрати які складають 609 грн .98 коп

Таким чином у суду є всі підстави
для задоволення позовних вимог по
первісному позову.

Зустрічний позов суд вважає таким
, що не підлягає задоволенню, тому що
ОСОБА_2 не надала суду доказів того, що
вона не володіла належною цивільною
дієздатністю для вчинення такого
правочину.

Суд не може погодитись з
представником ОСОБА_2, що управителем
може бути виключно суб'єкт
підприемицької діяльності, тому що в ч.
п. ст.. 1033 ЦК України вказано, що
управителем може бути суб'єкт
підприємницької діяльності , і не
вказано , що тільки виключно.

Крім того між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 23
березня 2012 року було укладено
Додаткову угоду до Договору-доручення
про довірене керування фінансовими
засобами від 17 червня 2011 року, згідно
якої ОСОБА_2 зобов'язувалася
відшкодувати ОСОБА_1 шкоду в сумі 12474
доларів США шляхом виплати особисто
ОСОБА_1 по 1000 доларів США або
еквівалент в гривнях за курсом НБУ на
момент виплати, до 30 числа кожного
місяця починаючи з квітня 2012 року до 30
квітня 2013 року включно згідно графіку,
тим самим ОСОБА_2 на думку суду
признала, що вона спричинила збитки
ОСОБА_1

Таким чином у суду є всі підстави
для задоволення первісного позову.

В задоволенні зустрічного позову
необхідно відмовити.

Керуючись ст.. ст.. 10,11,212,214-215, ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 ,
проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1
заборгованість за договором доручення
у розмірі 126267 грн.52 коп. ( яка
складається : сума за договором -101663
грн.10 коп.; 3% річних - 1788 грн.16 коп.; пеня з
суми боргу - 22206 грн.28 коп.; інфляційні
витрати - 609 грн.98 коп.) , а також судовий
збір в розмірі 1087 грн.95 коп.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору - доручення -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, особами ,
які були відсутні у судовому засіданні,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
Федченко І.М.