справа № 208/2059/13-ц
№ провадження 2/208/1076/13
РІШЕННЯ

Іменем
України

26 квітня 2013 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у складі: головуючого судді -
Ричка С.О.

при секретарі - Щербацевич Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Заводської районної в м.
Дніпродзержинську ради, третя особа
Третя дніпродзержинська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту сумісного мешкання однією сім'єю
та визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до
Територіальної громади в особі
Заводської районної в м.
Дніпродзержинську ради, третя особа
Третя дніпродзержинська державна
нотаріальна контора, в якому просять
суд встановити факт сумісного мешкання
однією сім'єю та визнати право
власності в порядку спадкування за
законом, що залишився після смерті
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У своєму позові позивач зазначила, що
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та його
жінці ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,
належала квартира АДРЕСА_1, в рівних
частках. У зв'язку з тим, що після смерті
чоловіка ОСОБА_2 постійно мешкала в цій
квартирі, та була співвласником, вона
вважала, що фактично прийняла спадщину,
і не потрібно звертатися до
нотаріальної контори, хоча згодом
звернулася, але отримати
правовстановлюючі документи не
встигла, хоча, ще за життя у неї був
намір отримавши документи скласти на
ім'я позивачки заповіт, оскільки після
смерті чоловіка, вона себе погано
почувала, та потребувала сторонньої
допомоги, у зв'язку з тим, що нікого з
рідних у неї не було, позивач доглядала
з 2003 року за ОСОБА_2, саме з цього часу
вони мешкали разом в одній квартирі, їх
пов'язував сумісний побут, вони мали
взаємні права та обов'язки по
відношенню один до одного. Після смерті
ОСОБА_2, позивач взяла на себе всі
затрати, щодо поховання спадкоємиці, та
в подальшому продовжувала утримувати
квартиру, сплачувати за неї комунальні
послуги, підтримувати її нв належному
стані. Після звернення до нотаріальної
контори для отримання свідоцтва про
право на спадщину, отримала відмову,
оскільки, спадкоємиця належним чином
не оформила правовстановлюючі
документи на своє ім'я після смерті
чоловіка, та нею не були надані
документи підтверджуючи факт родинних
відносин, або факт сумісного мешкання
більш ніж п'ять років, тому вона
вимушена звернутися з цим позовом до
суду за захистом своїх прав та
інтересів.

Позивач та її представник у судове
засідання з'явились, не з'явились, але
надали до суду клопотання про розгляд
справи у їх відсутність, позовні вимоги
підтримують в повному обсязі, просили
суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про
причини неявки суду не повідомив,
судова повістка - виклик направлена
відповідачеві на останню відому суду
адресу і в силу ст.77 ЦПК України
вважається доставленою, на підставі ст.
169 ЦПК України суд вважає причини
неявки відповідача неповажними; є
достатньо матеріалів про права та
відносини сторін, потрібність дачі
особистих пояснень відповідачем
відсутня, що дозволило суду за згодою
позивача та його представника, згідно
вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи, що дозволило суду
вважати за необхідне визнати його
неявку з неповажних причин, провести
заочний розгляд справи, розглянути
справу на підставі наявних у справі
доказів.

В зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного запису не здійснюється на
підставі ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та
оглянувши докази по справі, суд вважає
позов таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі дублікату свідоцтва про право
власності САА № 128085 від 02.02.1995 року,
виданого 25.11.2004 року фондом комунальної
власності м. Дніпродзержинська ОСОБА_3
та ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1 на
праві приватної, спільної часткової
власності в рівних частках по ? частині
за кожним, це свідоцтво було
зареєстровано в книзі № 123 під
реєстровим № 21289, про що зроблено
відповідний запис.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть,
ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що
зроблено відповідний актовий запис №
1512 в Книзі реєстрації актів про смерть.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
від 10 січня 2010 р., та актовим записом №
18, яке було видано Заводським відділом
реєстрації актів цивільного стану,
Дніпродзержинського міського
управління юстиції в
Дніпропетровської області.

Судом встановлено, що на час смерті
ОСОБА_2, позивачка з нею проживала
сумісно, сумісно вели господарство,
тобто проживали однією сім'єю, не менш
як п'ять років до часу відкриття
спадщини з померлою ОСОБА_2

Як встановлено в судовому засіданні,
після смерті ОСОБА_2, залишилося
спадкове майно у вигляді частини
квартири АДРЕСА_1, яка належала їй на
праві спільної сумісної часткової
приватної власності.

Крім того в судовому засіданні
встановлено, що крім позивачки у
померлої інших спадкоємців немає, тому
вона в установлений законом термін
звернулася до 3-ї Дніпродзержинської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, де їй
було надано постанову про відмову у
вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з
неможливістю підтвердження родинний
стосунків, та рекомендовано звернутися
до суду.

Як встановлено в судовому засіданні
піс ля смерті ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_2, його дружина - ОСОБА_2,
спадщину прийняла фактично, оскільки в
шестимісячний термін вступила в
фактичне управління та во лодіння
спадковим майном, а саме частиною
квартири АДРЕСА_1, але документально не
оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 1 ст.1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом
можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1264 Цивільного
кодексу України, у четверту чергу право
на спадкування за законом мають особи,
які проживали разом зі спадкодавцем
однією сім'єю не менш як п'ять років до
часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу
України, сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

Відповідно до 2 ст. 256 Цивільно -
процесуального кодексу України, у
судовому засіданні можуть бути
встановлені також і інші факти, від
яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо за законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

У відповідності зі ст. 8 ЦК України, якщо
цивільні відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону).

З зв'язку з тим, що Цивільний Кодекс
України, чітко не врегульовує питання
визначення часток у праві спільній
сумісній власності, суд прийшов до
висновку про визначення часток в праві
спільній сумісній власності рівними
виходячи з наступного:

У відповідності зі п. 2 ст. 8 Закон
України „Про приватизацію державного
житлового фонду" передача займаних
квартир здійснюється в спільну сумісну
або часткову власність за письмовою
згодою всіх повнолітніх членів сім'ї.

Згідно до ст. 370 ЦК України, „Визначення
часток у праві спільної часткової
власності" - частки у праві спільної
часткової власності вважаються
рівними, якщо інше не встановлено за
домовленістю співвласників або
законом.

На підставі ст. 372 ЦК України, у разі
поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільній
власності є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними або
законом.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа може звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права ти інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами
захисту цивільних прав та інтересів
може бути визнання права тощо.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Враховуючи те, що судом встановлено, що
позивач є спадкоємцем четвертої черги
і те, що інші спадкоємці відсутні, суд
вважає за можливим визнати право
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
позивачкою.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 8, 16, 357, 370, 372, 1261, 1268, 1269 ЦК України,
Закону України „Про приватизацію
державного житлового фонду" та ст.ст. 10,
60, 209, 212, 214, 215,256п.2 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
Територіальної громади в особі
Заводської районної в м.
Дніпродзержинську ради, третя особа
Третя дніпродзержинська державна
нотаріальна контора про встановлення
факту сумісного мешкання однією сім'єю
та визнання права власності в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1
разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією
сім'єю, не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини, її смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати спадковим майном після смерті
ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 41,1 кв.м., та
житловою площею 26,5 кв.м. у тому числі.

Визнати право власності за ОСОБА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на
нерухоме майно - яке складається з
квартири АДРЕСА_1, загальною площею 41,1
кв.м., та житловою площею 26,5 кв.м., з
подальшою реєстрацією у відповідних
органах державної реєстрації.

Заочне рішення може бути переглянуте
Заводським районним судом м.
Дніпродзержинська за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний термін апеляційної скарги з
дня його оголошення, або в порядку ч. 4
ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Ричка С. О.