Справа № 6/431/157
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2013 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Форощука О.В.,

при секретарі Бахтин Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції про забезпечення виконання вимоги,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції (далі ВДВС) ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням про забезпечення вимоги управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської області № 345.1 від 26.05.2011 року, у якому просить суд для забезпечення виконання вимоги управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі Луганської (далі - УПФУ) області № 345.1 від 26.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_2, боргів на користь УПФУ в Старобільському районі боргу у розмірі 1741,80 грн., обмежити право виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України, а також призупинити оформлення документів на постійне місце проживання та видачу паспорта для виїзду за кордон.

В обґрунтування подання ВДВС посилається на те, що у ВДВС знаходиться виконавче провадження № 27715628 про стягнення з боржника ОСОБА_2 боргу на користь УПФУ в Старобільському районі у розмірі 1741,80 грн. 17.06.2011 року на підставі ст. 25, ЗУ Про виконавче провадження державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику був наданий строк для добровільного виконання рішення суду, копія якої у відповідності до вимог ст. 27 вищевказаного закону була направлена сторонам виконавчого провадження. 24.06.2011 року, згідно ст.. 28 ЗУ Про виконавче провадження було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, копію постанови про стягнення виконавчого збору разом з повторним викликом до ВДВС було направлено боржнику, але боржник не зявився, поважної причини неявки боржник не вказав. Згідно ст.. ст.. 5-6 Закона України Про виконавче провадження з метою розшуку майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, було направлено запити до державно-реєстраційних установ, однак згідно відповідей з державних обліково-реєстраційних установ майно, на яке можливо звернути стягнення, за боржником не виявлено. 23.01.2012 року державним виконавцем та представником стягувача було здійснено виїзд за місцем мешкання боржника з метою перевірки майнового стану, та було встановлено, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому документі фактично не мешкає. 10.07.2012 року до ВДВС зявився боржник та надав квитанцію про оплату у розмірі 300 грн. 30.08.2012 року до ВДВС надійшло повідомлення з УПФУ в Старобільському районі про сплату у розмірі 300 грн. 28.01.20113 року до ВДВС надійшло повідомлення з УПФУ в Старобільському районі про сплату у розмірі 150 грн. До теперішнього часу залишок боргу у розмірі 997,80 грн. не сплачено. Крім того, державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_3 збирається виїхати на постійне місце проживання до Росії.

В судове засідання державний виконавець ВДВС не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, надав суду заяву, в якій просить суд подання розглянути за його відсутності, подання підтримав у повному обсязі.

Розглянувши подання, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав:

17.06.2011 року державним виконавцем ВДВС Старобільського РУЮ на підставі вимоги № 345.1 від 26.05.2011 року УПФУ в Старобільському районі було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. По даному виконавчому провадженню боржником є ОСОБА_3

23.01.2012 року державним виконавцем та представником стягувача було здійснено виїзд за місцем мешкання боржника з метою перевірки майнового стану, та було виявлено, що боржник за адресою: вул.. Пролетарська, 18/3, м. Старобільськ Луганської області фактично не мешкає.

Вирішення питання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

П. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Перелік заходів забезпечення позову визначений в ст. 152 ЦПК України.

Ст. 152 ЦПК України не передбачає такого виду забезпечення позову, як встановлення судом тимчасового обмеження особи у виїзді за межі України.

Таким чином, в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надала судам повноваження в порядку, передбаченому ст.ст.151-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України.

Крім того, доказів стосовно того, що ОСОБА_3 збирається виїхати до Росії на постійне місце проживання суду надано не було.

Враховуючи вимоги ст.ст.21, 33,43 Конституції України, закріплені в Конституції України право кожного громадянина на відпочинок та охорону здоровя, право на труд, в тому числі і за кордоном, а також, що сума боргу не повязана зі стягненням аліментів і обмеженнями, які витікають з кримінальних справ; враховуючи, що заборона виїзду за кордон є не обовязковою, суд вважає за нобхідне відмовити в задоволенні подання державного виконавця ВДВС.

На підставі викладеного і ст.33 Конституції України, ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, керуючись ч.8 ст.8, ст. 3771 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції про забезпечення виконання вимоги управління Пенсійного фонду України в Старобільському районі № 345.1 від 26.05.2011 року - обмежити право виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.В. Форощук