Провадження № 2/161/4482/13
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

18 листопада 2013 року Луцький
міськрайонний суд Волинської області в
складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.

при секретарі - Шумиводі О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» в особі філії
«Волинське головне регіональне
управління ПАТ КБ «Приватбанк» до
Першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції у Волинській області, ОСОБА_1
про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» в особі
філії «Волинське головне регіональне
управління ПАТ КБ «Приватбанк»
звернувся в суд з позовом до Першого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції у
Волинській області, ОСОБА_1 про зняття
арешту з майна.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що
відповідно до укладеного договору №
1304/к ввід 06.11.2006 року, який укладено між
позивачем та ОСОБА_1, останньому надано
кредит у розмірі 14000,00 доларів США, який
він зобов'язувався повернути та
сплатити відсотки у встановлені
договором терміни.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, між
сторонами 06.11.2006 року було укладено
договір застави автотранспорту, згідно
якого ОСОБА_1 надав в заставу вантажний
автомобіль «MAN», модель L2000, 1998 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2.

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 10.02.2010 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 1304/к від 06.11.2006 року в розмірі 5466,03
доларів США передано в заклад ЗАТ КБ
«Приватбанк» належне ОСОБА_1 на праві
власності майно, а саме: вантажний
автомобіль «MAN», модель L2000, 1998 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, в рахунок
погашення заборгованості звернуто
стягнення на предмет застави, шляхом
продажу вказаного автомобіля ЗАТ КБ
«Приватбанк» конкретному покупцю з
правом укладення ЗАТ КБ «Приватбанк»
договору купівлі-продажу предмету
застави від імені ОСОБА_1

Постановою Першого відділу
Державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції від 24.11.2010
року в процесі примусового виконання
виконавчого листа № 2-4655/2010, виданого
08.11.2010 року про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
в розмірі 56429,28 грн., 564,28 грн. судового
збору та 120 грн. витрат на ІТЗ, накладено
арешт на все майно, що належить
боржнику, в межах вказаної суми.

Крім того, постановою Першого
відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
від 01.02.2013 року в процесі примусового
виконання виконавчого листа № 2-6144,
виданого 25.10.2012 року про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі
850829,29 грн., 850,00 грн. судового збору та 60,00
грн. витрат на ІТЗ, накладено арешт на
все майно, що належить боржнику, в межах
вказаної суми.

19.06.2013 року позивач звернувся до
Першого відділу Державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції з листом щодо зняття арештів,
оскільки це перешкоджає реалізації
права банку на продаж цього майна.
Проте, відповіддю від 05.09.2013 року
відмовлено у знятті арешту на дане
рухоме майно, у зв'язку з відсутністю
підстав передбачених ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження».

Позивач просить суд зняти арешт з
вищевказаного автомобіля, що належить
на праві власності ОСОБА_1, який
накладено згідно постанов Першого
відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
від 24.11.2010 року та 01.02.2013 року.

Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явився з невідомих суду
причин, хоча про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача Кузін Є.В. та
представник Першого відділу Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Радчук Л.О. в судове
засідання не з'явились, проте подали
суду письмові заяви про розгляд справи
у їх відсутності за наявними
матеріалами справи. Просили суд позов
задовольнити.

Суд вважає за можливе розглядати
справу у відсутності осіб, які не
з'явились за наявними матеріалами
справи.

Дослідивши та оцінивши
представлені по справі докази в їх
сукупності, суд прийшов до висновку, що
позов підставний та підлягає до
задоволення.

Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому законом, звернутись до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що відповідно
до укладеного договору № 1304/к ввід
06.11.2006 року, який укладено між позивачем
та ОСОБА_1, останньому надано кредит у
розмірі 14000,00 доларів США, який він
зобов'язувався повернути та сплатити
відсотки у встановлені договором
терміни (а.с. 5-8).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, між
сторонами 06.11.2006 року було укладено
договір застави автотранспорту, згідно
якого ОСОБА_1 надав в заставу вантажний
автомобіль «MAN», модель L2000, 1998 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 11-16).

Рішенням Луцького міськрайонного
суду від 10.02.2010 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 1304/к від 06.11.2006 року в розмірі 5466,03
доларів США передано в заклад ЗАТ КБ
«Приватбанк» належне ОСОБА_1 на праві
власності майно, а саме: вантажний
автомобіль «MAN», модель L2000, 1998 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, в рахунок
погашення заборгованості звернуто
стягнення на предмет застави, шляхом
продажу вказаного автомобіля ЗАТ КБ
«Приватбанк» конкретному покупцю з
правом укладення ЗАТ КБ «Приватбанк»
договору купівлі-продажу предмету
застави від імені ОСОБА_1 (а.с. 24-26).

Постановою Першого відділу
Державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції від 24.11.2010
року в процесі примусового виконання
виконавчого листа № 2-4655/2010, виданого
08.11.2010 року про стягнення
заборгованості за кредитним договором
з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк»
в розмірі 56429,28 грн., 564,28 грн. судового
збору та 120 грн. витрат на ІТЗ, накладено
арешт на все майно, що належить
боржнику, в межах вказаної суми (а.с. 28).

01.02.2013 року постановою Першого
відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції в
процесі примусового виконання
виконавчого листа № 2-6144, виданого
25.10.2012 року про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі
850829,29 грн., 850,00 грн. судового збору та 60,00
грн. витрат на ІТЗ, накладено арешт на
все майно, що належить боржнику, в межах
вказаної суми (а.с. 29).

19.06.2013 року позивач звернувся до
Першого відділу Державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції з листом щодо зняття арештів,
оскільки це перешкоджає реалізації
права банку на продаж цього майна (а.с.
31).

Відповіддю від 05.09.2013 року
відмовлено у знятті арешту на дане
рухоме майно, у зв'язку з відсутністю
підстав передбачених ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
(а.с. 32).

Ст. 572 Цивільного кодексу України
встановлено, що в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про заставу» в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
забезпеченого заставою зобов'язання
одержати задоволення з вартості
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами.

Ст. 16 цього Закону передбачено, що
право застави виникає з моменту
укладення договору застави, а в разі,
коли договір підлягає нотаріальному
посвідченню - з моменту нотаріального
посвідчення цього договору. Якщо
предмет застави відповідно до закону
чи договору повинен знаходитись у
заставодержателя, право застави
виникає в момент передачі йому
предмета застави. Якщо таку передачу
було здійснено до укладення договору,
то з моменту його укладення.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
заставу» за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання (а у
випадках, передбачених законом чи
договором, - неустойку), необхідні
витрати на утримання заставленого
майна, а також витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги, якщо
інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 58 Закону України
«Про заставу» якщо в результаті
видання органом державної виконавчої
влади чи органом місцевого і
регіонального самоврядування акта,
який не відповідає чинному
законодавству, порушуються права
заставодержателя або інших осіб щодо
володіння, користування та
розпорядження предметом застави, такий
акт визнається недійсним судом.

Як вбачається зі змісту ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження» накладення арешту на
майно є одним з етапів звернення
стягнення на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 54
вищезазначеного Закону звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Згідно ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження» арешт з майна
чи коштів може бути знятий за рішенням
суду.

Таким чином, на підставі
наведеного, суд приходить до висновку,
що позов слід задоволити та зняти арешт
з вантажного автомобіля «MAN», модель
L2000, 1998 року випуску, номер кузова
НОМЕР_1, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, що належить на праві власності
ОСОБА_1, який накладено згідно постанов
Першого відділу Державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції від 24.11.2010 року та 01.02.2013 року.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 210,215, 224,
225, 226 ЦПК України, ст. 572 ЦК України,
Законом України «Про заставу», Законом
України «Про виконавче провадження»,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Зняти арешт з вантажного
автомобіля «MAN», модель L2000, 1998 року
випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
який накладено згідно постанов Першого
відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
від 24.11.2010 року та 01.02.2013 року

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на рішення суду. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Олексюк
А.В.