Справа № 725/1539/13-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2013 року Першотравневий районний суд
м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Верешко В.В.

розглянувши в залі суду м. Чернівці
заяву ОСОБА_1, подану представником -
ОСОБА_2, про скасування заходів
забезпечення позову, вжитих ухвалою
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 18 серпня 2011 року у справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ОСОБА_1
звернулася до суду з заявою про
скасування вжитих ухвалою
Першотравневого районного суду від 18
серпня 2001 року заходів забезпечення
позову в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу,
посилаючись на те, що з метою
забезпечення даного позову у
вищевказаній справі, ухвалою суду 18
серпня 2011 року вжито заходи
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на автомобіль марки «Шкода
Октавія», 2008 року випуску, державний
номер НОМЕР_1, зареєстрований 13 травня
2008 року УДАІ УМВС України в
Чернівецькій області на праві
власності за ОСОБА_4

Проте, рішенням Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 30
травня 2012 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 24 жовтня 2012
року, виключено з акту опису та
арешту майна транспортний засіб
марки «Шкода Октавія», 2008 року
випуску, державний номер НОМЕР_1, №
кузова НОМЕР_2, який згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу 12
серпня 2011 року зареєстровано за ОСОБА_1,
тому на підставі ст. 154 ЦПК України
просив вжиті ухвалою суду заходи
забезпечення позову скасувати.

В судовому засіданні представник
заявника заяву підтримав в повному
обсязі та просив її задовольнити. Крім
того, вказав, що спірний автомобіль на
підставі укладеного між його
довірителем та ОСОБА_4 договору
купівлі-продажу належить ОСОБА_1 та
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу зареєстрований
саме за ОСОБА_1 12 серпня 2011 року.
Вказаний договір недійсним не визнано
та право власності на нього не
скасовано, що підтверджується
відповідним рішенням суду, яке набрало
законної сили. Щодо зобов'язань ОСОБА_4
по сплаті на користь ОСОБА_3
присудженої судом суми боргу, то цей
борг стягується у примусовому порядку
на підставі виданого судом
виконавчого листа, зокрема, шляхом
відрахування коштів із заробітної
плати боржника, тому вважає, що
підстави для вжиття заходів
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на автомобіль відпали, а також
змінились обставини, що зумовили його
застосування та вказаний арешт має
бути знято.

Інші учасники судового провадження в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 154 ЦПК України,
питання про скасування заходів
забезпечення позову вирішується в
судовому засіданні з повідомленням
осіб, які беруть участь у справі. Неявка
цих осіб не перешкоджає розгляду
питання про скасування заходів
забезпечення позову.

Тому, суд ураховуючи вищевказані
положення закону, вважає за можливе
проводити розгляд заяви у відсутності
інших осіб, які беруть участь у
справі.

Крім того, 28 травня 2013 року від ОСОБА_3
на адресу суду надійшли заперечення на
подану заяву, в яких вона просила в її
задоволенні відмовити, оскільки
рішення Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 28 лютого 2012 року
ОСОБА_4 добровільно не виконано та сума
боргу в повному обсязі не сплачена, у
зв'язку з чим зняття арешту з
автомобіля унеможливить виконання
вищевказаного судового рішення. Щодо
доводів заявника про те, що рішенням
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 30 травня 2012 року
виключено з акту опису та арешту майна
спірний транспортний засіб і це є
підставою для скасування заходів
забезпечення позову, то вони є
безпідставними, оскільки вказане
судове рішення стосувалось арешту
автомобіля, накладеного 5 березня 2012
року заступником начальника відділу
ДВС ЧМУЮ при примусовому виконанні
виконавчого листа № 2-167/12, виданого 27
лютого 2012 року Першотравневим районним
судом м. Чернівці у справі про
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8
коштів в сумі 58 307 грн. 20 коп. та 1 659
грн. 70 коп. судових витрат.

Суд, заслухавши представника заявника,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
заява ОСОБА_1 про зняття заходів
забезпечення позову підлягає
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу
одним із видів забезпечення позову є
накладення арешту на майно або грошові
кошти, що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або іншої особи.

Ухвала про забезпечення позову
підлягає негайному виконанню в
порядку, встановленому для виконання
судових рішень ( ч. 9 ст. 153 ЦПК України).

Разом з тим, питання щодо скасування
заходів забезпечення позову
врегульовано ст. 154 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до положень чч. 3, 4, 6
ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення
позову можуть бути скасовані судом,
який розглядає справу. Особа, щодо якої
вжито заходи забезпечення позову без
її повідомлення, протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали може подати
до суду заяву про їх скасування. Якщо у
задоволенні позову було відмовлено,
провадження у справі закрито або заяву
залишено без розгляду, вжиті заходи
забезпечення позову застосовуються до
набрання судовим рішенням законної
сили. Проте суд може одночасно з
ухваленням судового рішення або після
цього постановити ухвалу про
скасування заходів забезпечення
позову.

Крім того, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України в п.10 постанови
№ 9 від 22.10.2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.
Зважаючи на це, суд при задоволенні
позову не вправі скасовувати вжиті
заходи до виконання рішення або зміни
способу його виконання, за винятком
випадків, коли потреба в забезпеченні
позову з тих чи інших причин відпала
або змінились обставини, що зумовили
його застосування.

Таким чином, суд може
скасувати забезпечення позову у
зв'язку із зміною умов, що існували на
момент постановлення ухвали про
забезпечення позову. Підставою для
скасування заходів забезпечення
позову на розсуд суду можуть бути, в
тому числі, будь-які обставини, які
свідчать про відсутність потреби у
забезпеченні позову, про
неефективність вжитих заходів, про
невідповідність вжитих заходів
дійсним обставинам справи, про
наявність зловживань з боку позивача
при вирішенні питання про забезпечення
позову тощо, а також обставини,
зазначені в частинах 6, 7 статті 154 ЦПК
України.

Так, судом встановлено, що у
провадженні Першотравневого районного
суду перебувала справа за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу (№
2- 168/12 ).

З метою забезпечення даного позову у
вищевказаній справі, ухвалою
Першотравневого районного суду м.
Чернівці від 18 серпня 2011 року вжито
заходи забезпечення позову шляхом
накладення арешту на автомобіль марки
«Шкода Октавія», 2008 року випуску,
державний номер НОМЕР_1,
зареєстрований 13 травня 2008 року УДАІ
УМВС України в Чернівецькій області на
праві власності за ОСОБА_4.( а.с. 16).

Дана ухвала про забезпечення позову
прийнята до негайного виконання та
постановою Першотравневого ВДВС від 16
листопада 2011 року у ВП № 29848389 на
виконання ухвали № 2-1341/2011
накладено арешт на автомобіль марки
«Шкода Октавія», 2008 року випуску,
номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 134).

Рішенням Першотравневого районного
суду м. Чернівці від 28 лютого 2012 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Чернівецької
області від 4 квітня 2012 року, позов
ОСОБА_3 задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі
50 000 грн., індекс інфляції за весь час
прострочення з 7 вересня 2009
року по 1 січня 2012 року в сумі 9 175 грн. 04
коп. та три проценти річних в сумі 3 914
грн. 01 коп., а всього 63 089 грн. 05 коп., а
також стягнуто витрати пов'язані із
сплатою суми судового збору в розмірі
631 грн. 32 коп., 120 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та 2 200 грн. витрат на
правову допомогу.

На підставі вказаного судового
рішення постановою державного
виконавця від 13 листопада
2012 року відкрито виконавче
провадження по стягненню з ОСОБА_4
боргу в розмірі 66 040 грн. 37 коп. на
користь ОСОБА_3

Крім того, державним виконавцем в
рамках примусового виконання
вищевказаного рішення суду винесено
постанову від 20 грудня 2012 року, якою, з
метою виконання вищевказаного
судового рішення звернуто стягнення на
заробітну плату ОСОБА_4 та постановлено
провести утримання з його заробітної
плати в загальній сумі в загальній
сумі 72 666 грн. 94 коп., у тому числі 66 040
грн. 37 коп. залишку основного боргу
згідно виконавчого листа № 2-168
виданого 17 квітня 2012 року
Першотравневим районним судом, 6604 грн.
37 коп. залишку виконавчого збору
згідно постанови № 35179453 від 28
листопада 2012 року та 22 грн. 20 коп.
витрат на проведення виконавчих дій.
Утримання із заробітної плати
постановлено проводити щомісячно в
розмірі 20 % від суми, що залишається
після утримання податків та
перераховувати на депозитний рахунок
Шевченківського відділу ДВС
Чернівецького МУЮ.

З приєднаних позивачкою ОСОБА_3 до
поданих нею заперечень на заяву про
скасування заходів забезпечення
позову копій розпоряджень ЄДРВП № 35179453
від 19 лютого 2013 року, 18 березня 2013 року
та 4 квітня 2013 року убачається, що
дійсно з ОСОБА_4 утримуються кошти в
розмірі 654 грн. 24 коп. щомісячно та
перераховуються на користь ОСОБА_3 на
погашення суми боргу в розмірі 66040
грн. 37 коп.

Однак, на даний час вищевказане
судове рішення в повному обсязі не
виконано.

Разом з тим, судом також встановлено, що
станом на день постановлення судом
ухвали від 18 серпня 2011 року про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на транспортний засіб, вказане
рухоме майно на підставі договору
купівлі продажу, укладеного 11 серпня 2011
року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було продано
останньому.

Крім того, спірний транспортний засіб 12
серпня 2011 року зареєстровано за
ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу (
а.с. 135, справа №2-168/12).

При цьому, укладений між сторонами
договір купівлі-продажу транспортного
засобу та видане свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу на
ім'я ОСОБА_1 не скасовано та договір
недійсним не визнано.

Зокрема, у справі за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_1, ОСОБА_4, УДАІ УМВС України в
Чернівецькій області, ТОВ «Торго-Авто»,
третя особа - Першотравневий відділ ДВС
Чернівецького МУЮ, про визнання
довідки-рахунку, договору
купівлі-продажу недійсним, скасування
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, рішенням
апеляційного суду Чернівецької
області від 13 лютого 2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено
та вказане судове рішення набрало
законної сили ( а.с. 301-302, справа № 2-1205/12).

Згідно із довідки Управління ДАІ УМВС
в Чернівецькій області, спірний
транспортний засіб 11 серпня 2008 року
знято з обліку для реалізації в межах
України та станом на 29 серпня
2011 року зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.
136).

Проте, належність спірного автомобіля
ОСОБА_1 не є безумовною підставою для
скасування в розумінні вимог ст. 154 ЦПК
України накладеного ухвалою від 18
серпня 2011 року про забезпечення
позову арешту на вказаний
транспортний засіб.

Так, відповідно до ст. 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Способи захисту визначені ст. 16 ЦК
України.

Згідно із нормами чинного
законодавства право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321
ЦК України, ст. 41 Конституції України).

Статтею ст. 319 ЦК України передбачено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Згідно із ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Спеціальний порядок зняття арешту з
майна, яке належить іншій особі,
визначено ст. 60 Закону України «Про
виконавче провадження», зокрема
шляхом звернення з позовом цієї особи.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про
виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту,

Частина 2 статті 60 Закону України «Про
виконавче провадження»визначає, що у
разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини.

Однак, заявник будучи власником
спірного автомобіля, власність якого
не оспорена та не скасована, що
підтверджено рішенням суду, яке
набрало законної сили, з відповідним
позов про зняття арешту з належного
йому на праві власності транспортного
засобу у визначеному законом порядку
не звертався й відповідно не
позбавлений права на звернення з таким
позовом до суду з метою захисту
порушених прав.

Не надано також заявником й доказів
того, що потреба в забезпеченні позову
з тих чи інших причин відпала або
змінились обставини, що зумовили його
застосування та повного виконання
судового рішення.

Тому, ураховуючи вищевказані норми
закону, а також обставини справи, суд,
не зважаючи на те, що на час винесення
ухвали про забезпечення позову
власником спірного майна був не
відповідач ОСОБА_4, а заявник - ОСОБА_1,
вважає, що вирішення питання про
скасування заходів забезпечення
позову та зняття арешту з автомобіля є
передчасним, а тому у задоволенні заяви
представника ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 154, 208, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1,
поданої представником ОСОБА_2, про
скасування заходів забезпечення
позову, вжитих ухвалою Першотравневого
районного суду м. Чернівці від 18 серпня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції може бути подана
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці
Піхало Н. В.