Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/1278/13-ц
№ провадження
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2013 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута
Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області справу за позовом
ОСОБА_1 до Крушельницької сільської
ради Сколівського району Львівської
області про визнання права власності
на домоволодіння у порядку спадкування
за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 14.08.2013 року звернувся в
суд із позовною заявою, уточненою у
ході судового розгляду, в якій просить
визнати за ним право власності на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, розташований у
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
заповітом після смерті матері ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що її матір за життя
володіла вказаним вище домоволодінням,
на який свого часу був виданий
правовстановлюючий документ, однак
такий був втрачений. Це пов'язано з тим,
що житловий будинок побудований ще у 1957
році, але не був зареєстрований у
встановленому порядку. Спадкоємцем
після смерті матері згідно заповіту є
вона, інших спадкоємців, які б
претендували на обов'язкову частку у
спадковому майні, немає. Таким чином, на
даний час вона є єдиним спадкоємцем
майна, що залишилось після смерті
матері, однак оформити право власності
на нього вона не може у зв'язку із
втратою правовстановлюючого документа
на нерухоме майно. З огляду на вказане,
вона була змушена звертатися до суду із
даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання
з'явилася, позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила їх
задовольнити з підстав, викладених у
позовній заяві (а. с. 3-4) та заяві про
уточнення позовних вимог (а. с. 24-26).

Належним чином уповноважений
представник відповідача
Крушельницької сільської ради
Сколівського району Львівської
області - сільський голова Іваницька
О.М. у судове засідання з'явилася, проти
задоволення позовних вимог не
заперечувала, оскільки позивач ОСОБА_1
дійсно являється єдиним спадкоємцем
майна, що залишилося після смерті її
матері ОСОБА_3 згідно складеного
заповіту і прийняла спадщину, так як
фактично вступила в управління та
володіння спадковим майном і проживала
з останньою на день її смерті у одному
житловому будинку. Інших спадкоємців
після смерті ОСОБА_3, які б претендували
на обов'язкову частку у спадковому
майні, немає. Заповіт до дня смерті
ОСОБА_3 не змінювався та не
скасовувався. Спірний житловий будинок
самочинним будівництвом не являється.
З огляду на вказане, проти задоволення
позовних вимог не заперечувала.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, давши
належу оцінку доказам по справі, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження
НОМЕР_2, виданого повторно Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Сколівського районного управління
юстиції Львівської області 17.04.2000 року
(а. с. 7), ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася гр.
ОСОБА_5, батьками якого були ОСОБА_6 та
ОСОБА_3.

Згідно копії свідоцтва про шлюб
НОМЕР_1, виданого Відділом реєстрації
актів цивільного стану міста Дрогобича
Дрогобицького міськрайонного
управління юстиції Львівської області
20.02.2009 року (а. с. 34), гр. ОСОБА_5 20.02.2009 року
зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила
прізвище на ОСОБА_1.

Таким чином встановлено, що позивач
ОСОБА_1 є рідною дочкою гр. ОСОБА_3.

Судом також встановлено, що матір
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3, після смерті
якої вона має намір оформити спадщину,
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується
копією свідоцтва про смерть НОМЕР_3,
виданого Стебницькою міською радою
Львівської області 06.06.2003 року (а. с. 6).
Спадщина відкрилася у цей же день, у
відповідності до вимог ст. 525 ЦК
Української РСР в редакції 1963 року.

За життя, а саме 15.03.1993 року, матір
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у сільській
раді склала заповіт (а. с. 8), згідно
якого остання належне їй майно -
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами у с. Крушельниця
Сколівського району Львівської
області заповіла своїй дочці ОСОБА_1.
Зазначений заповіт був належним чином
посвідчений уповноваженою посадовою
особою на той час Корчинської
сільської ради Сколівського району
Львівської області, він до дня смерті
ОСОБА_3 не змінений і не скасований.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР
в редакції 1963 року для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Відповідно до ст. 549
зазначеного Кодексу визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном, або якщо
він подав державній нотаріальній
конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.
Зазначені дії повинні бути вчинені
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
на час відкриття спадщини після смерті
матері ОСОБА_3 постійно проживала з нею
у спірному будинку, що підтверджується
копією будинкової книги (а. с. 9-11) та не
заперечувалося сторонами у судовому
засіданні. Після одержання у
нотаріальній конторі відмови у
оформленні спадщини у зв'язку із
втратою правовстановлюючого документа
на спірний житловий будинок (а. с. 36),
позивач звернулася до суду із даним
позовом.

З копії технічного паспорта на
житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовленого КП ЛОР «Стрийське
міжрайонне бюро технічної
інвентаризації» 06.06.2013 року (а. с. 12-15)
вбачається, що реєстрація такого була
здійснена за гр. ОСОБА_3 - матір'ю
позивача, а сам житловий будинок
збудований у 1957 році із добудовами до
нього господарських будівель та споруд
у тому ж році. На вказаному технічному
паспорті відсутня відмітка про
самочинне будівництво і про це також
йдеться у довідці вих. № 705, виданою
01.10.2013 року Крушельницькою сільською
радою Сколівського району Львівської
області (а. с. 28).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
фактично вступила в управління та
володіння спадковим майном одразу ж
після смерті матері ОСОБА_3, а тому
прийняла спадщину у відповідності до
вимог, встановлених ч. 1 ст. 549 ЦК
Української РСР в редакції 1963 року.

Позивач ОСОБА_1 вправі успадкувати все
спадкове майно, охоплене заповітом,
оскільки інших спадкоємців після
смерті ОСОБА_3, які б претендували на
обов'язкову частку у спадщині, немає.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд,
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Враховуючи те, що визнання
відповідачем позовних вимог є
безумовним, не суперечить вимогам
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд, переконавшись
у правильному розумінні належним чином
уповноваженим представником
відповідача змісту обставин справи, у
відсутності сумнівів у добровільності
та істинності її позиції з цього
приводу, роз'яснивши їй при цьому
наслідки відповідної процесуальної
дії, приходить до висновку про те, що
позов слід задовольнити.

На підставі вказаного вище, суд вважає
за необхідне визнати за позивачем
ОСОБА_1 право власності на житловий
будинок НОМЕР_4 з господарськими
будівлями та спорудами, розташований
по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
заповітом після смерті матері ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 79, 88, 174, 209,
212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 525, 534-535, 548, ч. 1
ст. 549, ст. 553 ЦК Української РСР в
редакції 1963 року, п. п. 4 та 5 Прикінцевих
і перехідних положень ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок НОМЕР_4 з
господарськими будівлями та спорудами,
розташований по АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за заповітом після смерті
матері - ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання до
апеляційного суду Львівської області
через Сколівський районний суд
Львівської області апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення або десяти днів з дня
отримання копії цього рішення особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
його проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин