Справа № 500/7014/13-ц
Провадження № 2/500/3146/13
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2013 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді: Бальжик О.І.

при секретарі: Івановій Ю.П.

за участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Ізмаїльської міської ради про визнання
права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись
до суду з позовом до Ізмаїльської
міської ради про визнання за ними, як
спадкоємцями за законом першої черги,
права власності по 1/60 частки
спадкового майна, яке залишилося після
смерті ОСОБА_4 та складається із 1/30
частки домоволодіння АДРЕСА_1. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що
нотаріальною конторою їм відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
у зв'язку із тим, що відсутній
правовстановлюючий документ на
спадкове майно.

У судовому засіданні позивачі позовні
вимоги уточнили, остаточно просили
визнати за ними право власності по 1/60
частки спадкового майна, яке
залишилося після смерті ОСОБА_4 та
складається із 1/30 частки домоволодіння
АДРЕСА_1

Відповідач, будучи своєчасно та
належним чином повідомленим про дату,
час та місце розгляду справи, у судове
засідання представника не направив,
звернувшись із заявою про визнання
позову та розгляд справи у його
відсутності (а.с.28).

Вислухавши позивачів, перевіривши
матеріали справи, суд, на підставі
фактів, встановлених у судовому
засіданні дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлено, що 1/30 частки
нежилого приміщення АДРЕСА_1 Одеської
області, належали на праві особистої
власності ОСОБА_4, що підтверджено
дублікатом свідоцтва на нерухоме майно
за №236 від 11.05.2005 року, виданим
виконавчим комітетом Ізмаїльської
міської ради 11.09.2013 року (а.с.7, 29-34).

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 09.01.2009 року, виданого
відділом реєстрації актів цивільного
стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції,
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.8,
37).

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
вищезазначене спадкове майно.

Спадкоємцями за законом першої черги
відповідно до ст.1261 ЦК України після
смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_1, що
підтверджено свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 повторно
виданим відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції в Одеській області
19.09.2013 року, та дочка ОСОБА_2., що
підтверджено свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3, повторно
виданим Лівобережним ЗАГС
м.Магнітогорськ 17.07.1986 року, та
свідоцтвом про укладення шлюбу серії
НОМЕР_4, виданим Ізмаїльським відділом
ЗАГС 23.04.1988 року (а.с.9-11).

За життя спадкодавець заповіту не
залишала, що підтверджено Витягом із
спадкового реєстру № 35328332 від 09.10.2013
року, згідно якого інформація про
заповіт, складений та посвідчений від
імені ОСОБА_4, відсутня (а.с.14).

Відповідно до ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину. Спадкоємець, який
не проживав разом із спадкодавцем на
час відкриття спадщини, повинен подати
в нотаріальну контору заяву про
прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на
час відкриття спадщини проживав разом
із спадкодавцем ОСОБА_4, що
підтверджено копією будинкової книги
та копією паспорту; позивачка ОСОБА_2 на
час відкриття спадщини не проживала
разом із спадкодавцем, однак у
встановлений законом строк звернулася
до нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини (а.с.13-15, 27, 38-41).

Інших спадкоємців, які заявили свої
права на спадкове майно, не
встановлено.

Письмовою відповіддю Ізмаїльської
державної нотаріальної контори за
№2179/02-14 від 09.10.2013 року позивачам
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки відсутній
правовстановлюючий документ на
спадкове майно (а.с.12).

Приймаючи до уваги викладене, а також
ту обставину, що відповідач безумовно
визнав позов і його визнання не
суперечить закону й не порушує права
свободи чи інтереси інших осіб, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 158, 174, 197, 208, 209, 212 -
215, 218, 222 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Ізмаїльської
міської ради про визнання права
власності на спадкове майно, -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/60
частки спадкового майна, яке
залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_4, та складається із 1/30
частки нежилого приміщення АДРЕСА_1
Одеської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/60
частки спадкового майна, яке
залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_4, та складається із 1/30
частки нежилого приміщення АДРЕСА_1
Одеської області.

Копію рішення надіслати для відома
відповідачу.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: