Справа № 428/2210/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2013 року
м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області в складі:

головуючого судді:
Комплєктової Т.О.,

при секретарі:
Голубенко О.О.,

за участю позивача:
ОСОБА_1,

представника позивача:
ОСОБА_2,

відповідачів:
ОСОБА_3, ОСОБА_4.,

представника відповідача:
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, скасування
реєстрації права власності на
квартиру, витребування квартири з
чужого незаконного володіння,
відновлення у Реєстрі прав власності
на нерухоме майно реєстрацію права
власності на квартиру, третя особа -
Комунальне підприємство
«Сєвєродонецьке бюро технічної
інвентаризації», Реєстраційна служба
Сєвєродонецького міського управління
юстиції Луганської області , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до
Сєвєродонецького міського суду з
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло, скасування
реєстрації права власності на
квартиру, витребування квартири з
чужого незаконного володіння,
відновлення у Реєстрі прав власності
на нерухоме майно реєстрацію права
власності на квартиру, третя особа -
Комунальне підприємство
«Сєвєродонецьке бюро технічної
інвентаризації», Реєстраційна служба
Сєвєродонецького міського управління
юстиції Луганської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що рішенням
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 24.11.2009 року у
справі №2-52/09 у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до БПК «Луганськбуд», СЖКП
«Будівельник», ОСОБА_1 про визнання
незаконним і скасування наказу житлово
- комунальної контори БПК
«Луганськбуд» від 12.04.1992 року № 16 про
продаж квартири АДРЕСА_1 в особисту
власність ОСОБА_6; про визнання
недійсним договору купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 в особисту власність
ОСОБА_6 від 21.04.1992 року, посвідченого
21.04.1992 року Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою; про визнання
заповіту ОСОБА_6, посвідченого 24.02.2000
року приватним нотаріусом
Сєвєродонецького міського округу
ОСОБА_7, недійсним в частині, що
стосується заповідання АДРЕСА_1; про
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1 від 26.12.2001 року,
виданого Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою ОСОБА_8; про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1
від 26.12.2001 року, видане Сєвєродонецькою
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_8; про визнання заповіту ОСОБА_8,
посвідченого 06.04.2007 року приватним
нотаріусом Сєвєродонецького міського
нотаріального округу ОСОБА_9, недійсним
в частині, що стосується заповідання
АДРЕСА_1; зобов'язання КП
«Сєвєродонецьке міське бюро технічної
інвентаризації» здійснити
перереєстрацію форми власності
квартири АДРЕСА_1 відмовлено у повному
обсязі. У вищевказаному рішенні
Сєвєродонецького міського суду
обґрунтовано зазначено, що посилання
позивача ОСОБА_3. відносно того, що про
існування обставин та документів, які
він оскаржує і які виступають доказами
по справі, йому стало відомо в серпні 2006
року із відповіді на запит адвоката та
у 2008 році після смерті його матері з її
особистих паперів, а до цього часу він
не знав та не міг знати про існування
цих документів та про обставини, які з
них випливають, а тому мав можливості
раніше звернутися до суду за захистом
своїх прав, суд визнає необ'єктивними і
такими, що не заслуговують уваги при
вирішенні даної справи по суті. У
відповідності до матеріалів справи
позивач ОСОБА_3. міг довідатися про
порушення свого права щодо
правовстановлюючих документів в
перебігу 1992 - 2001 р.р. Апеляційним судом
Луганської області 20.01.2011 року було
прийняте рішення у справі № 22ц-11/2011р.,
яким апеляційна скарга ОСОБА_3 на
рішення Сєвєродонецького міського
суду від 24.11.2009 року була задоволена,
зазначене рішення Сєвєродонецького
міського суду скасоване, а позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволені в повному
обсязі. Вищим спеціалізованим судом
України з розгляду цивільних і
кримінальний справ 07.09.2011р. була
прийнята Ухвала, якою рішення
апеляційного суду Луганської області
від 20.01.2011 року скасовано та залишено в
силі рішення Сєвєродонецького
міського суду від 24.11.2009 року. Таким
чином, станом на 22.11.2011 року законну
силу має саме рішення Сєвєродонецького
міського суду, яким у задоволенні вимог
ОСОБА_3 було відмовлено у повному
обсязі. Однак, після прийняття
Апеляційним судом Луганської області
20.01.2011 року рішення у справі № 22ц-11/2011р,
ОСОБА_3 здійснив у КП «Сєвєродонецьке
бюро технічної інвентаризації»
реєстрацію свого права власності на
квартиру АДРЕСА_1 Проте, оскільки
станом на 22.11.2011 року законну силу має
саме рішення Сєвєродонецького
міського суду від 07.09.2011 року, яким у
задоволенні вимог ОСОБА_3 було
відмовлено у повному обсязі, отже,
дійсним є наказ житлово - комунальної
контори БПК «Луганськбуд» від 12.04.1992р.
№ 16 про продаж квартири АДРЕСА_1 в
особисту власність ОСОБА_6; дійсним є
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1 в особисту власність ОСОБА_6
від 21.04.1992 року, посвідченні 21.04.1992 року
Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою; дійсним є
заповіт ОСОБА_6, посвідчений 24.02.2000 року
приватним нотаріусом Сєвєродонецького
міського округу ОСОБА_7, в т.ч. й в
частині, що стосується заповідання
АДРЕСА_1; дійсним є свідоцтво про право
на спадщини за законом на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1 від 26.12.2001 року, видане
Сєвєродонецької державною
нотаріальною конторою ОСОБА_8; дійсним
є свідоцтво про право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 від 26.12.2001р.,
видане Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою ОСОБА_8; дійсним
є заповіт ОСОБА_8, посвідчений 06.04.2007
року приватним нотаріусом
Сєвєродонецького міського
нотаріального округу ОСОБА_9, у тому
числі й в частині, що стосується
заповідання АДРЕСА_1. Так, наказом
№ 16 від 12.04.1992 року житлово -
комунальної контори БПК «Луганськбуд»
було узгоджено продаж квартири АДРЕСА_1
в особисту власність ОСОБА_6.
Відповідно до умов договору від 21.04.1992
року купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1, власником зазначеної квартири
став ОСОБА_6 ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, заповідав АДРЕСА_1
ОСОБА_8. 26.12.2001 року ОСОБА_8, як
спадкоємицею померлого її чоловіка
ОСОБА_6, було отримано свідоцтво про
право на спадщину (на 1/2 частки квартири
АДРЕСА_1, та було отримано свідоцтво про
право власності (на 1/2 частки спільного
майна, набутому подружжям під час шлюбу
- на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1). Отже, з
26.12.2001 року квартира АДРЕСА_1 стала
повністю належати ОСОБА_8. ОСОБА_8, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, заповідала
усе своє майно (в т.ч. й 37 квартиру
будинку АДРЕСА_1) позивачу. Позивачка
14.06.2008р. зареєструвала шлюб із ОСОБА_10;
після реєстрації шлюбу змінила
прізвище на ОСОБА_1. Тобто позивач, є
єдиною спадкоємицею після смерті
ОСОБА_8, яка була її бабою, та,
відповідно, після отримання свідоцтва
про право на спадщину, АДРЕСА_1 має бути
виключно її власністю. Після смерті
ОСОБА_8 позивач зверталась до Другої
Сєвєродонецької нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини
згідно діючого законодавства України,
оскільки на її ім'я було складено
заповіт. Однак, оскільки отримати
правовстановлюючий документ на
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_8 раніше було
неможливе у зв'язку із судовим
розглядом цивільної справи за позовом
ОСОБА_3, а тепер неможливо у зв'язку із
тим, що зазначена квартира належить
відповідачу ОСОБА_4, постановою про
відмову здійснення нотаріальних дій
від 22.11.2011р. позивачу було відмовлено в
здійсненні нотаріальної дії з видачі
свідоцтва про право на спадщину.
Вважає, що ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_1 була
отримана у власність (зареєстровані
право власності) без достатньої
правової підстави.

05.04.2013 року позивач надала до суду заяву
про уточнення позовних вимог в якій
зазначила, що 20.06.2011 року Управлінням
житлово-комунального господарства
міськради м. Сєвєродонецька ОСОБА_3.
було видане свідоцтво № 261 про право
власності на житло, яке знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Однак, згідно з
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.09.2011р.,
вищевказане свідоцтво про право
власності на житло № 261, видане ОСОБА_3
20.06.2011 року Управлінням
житлово-комунального господарства
міськради м. Сєвєродонецьк, має бути
скасоване, оскільки законною та
дійсною є реєстрація права власності
на спірну квартиру за ОСОБА_8.
Відповідно до Витягу про державну
реєстрацію прав КП «Сєвєродонецьке
міське бюро технічної інвентаризації»
05.07.2011 року зареєструвало за ОСОБА_3
право приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 34052488).
27.07.2011 року ОСОБА_3 продав квартиру
АДРЕСА_1 ОСОБА_4. Відповідно до Витягу
про державну реєстрацію прав КП
«Сєвєродонецьке міське бюро технічної
інвентаризації» 04.08.2011р. зареєструвало
за ОСОБА_4. право приватної власності на
квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер
34052488). ОСОБА_1, є єдиною спадкоємицею
після смерті ОСОБА_8, яка була її бабою,
та квартира АДРЕСА_1 має бути виключно
власністю позивача. Після смерті
ОСОБА_8 вона зверталась до Другої
Сєвєродонецької нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадщини
згідно діючого законодавства України,
оскільки на її ім'я було складено
заповіт. Однак, оскільки отримати
правовстановлюючий документ на
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_8 було неможливе у
зв'язку із судовим розглядом цивільної
справи за позовом ОСОБА_3, а тепер
неможливо у зв'язку із тим, що зазначена
квартира належить відповідачу ОСОБА_4
Постановою про відмову здійснення
нотаріальних дій від 22.11.2011р. їй було
відмовлено в здійсненні нотаріальної
дії з видачі свідоцтва про право на
спадщину. Квартира АДРЕСА_1 вибула з
власності ОСОБА_8 незаконно, проти її
волі, яка була висловлена нею у
заповіті, оскільки якби ОСОБА_3, а
надалі й ОСОБА_4, протиправно не отримав
спірну квартиру у власність, позивач
могла отримати свідоцтво про право на
спадщину та офіційно зареєструвати
право власності на спірну квартиру у
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно. ОСОБА_3, а надалі - й ОСОБА_4
квартира АДРЕСА_1 була отримана у
власність (зареєстровано право
власності) без достатньої правової
підстави, що унеможливлює набуття нею
права власності й здійснення
відповідної державної реєстрації
цього права власності на спадкове
майно - спірну квартиру. Таким чином,
реєстрація права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 підлягає скасуванню,
а квартира АДРЕСА_1 підлягає
витребуванню із чужого незаконного
володіння ОСОБА_4. Також підлягає
відновленню у Реєстрі прав власності
на нерухоме майно реєстрація права
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_8, яка існувала до протиправної
реєстрації права власності на
зазначену квартиру за ОСОБА_3, а надалі -
за ОСОБА_4 що надасть їй можливість
отримати свідоцтво про право на
спадщину на спірну квартиру та
здійснити державну реєстрацію права
власності позивача на заповідану
бабою квартиру АДРЕСА_1 На підставі
викладеного, позивач просить визнати
недійсним свідоцтво про право
власності на житло № 261, видане ОСОБА_3
20.06.2011 року Управлінням житлово -
комунального господарства міськради м.
Сєвєродонецьк; скасувати реєстрацію
права приватної власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4., здійснену КП
«Сєвєродонецьке бюро технічної
інвентаризації» 04.08.2011 року (реєстр. №
34052488); витребувати квартиру АДРЕСА_1 із
чужого незаконного володіння ОСОБА_4.
на користь ОСОБА_1 відновити у Реєстрі
прав власності на нерухоме майно
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_8; стягнути з
відповідачів 3 650,00 грн. понесених
витрат на правову допомогу; стягнути з
відповідачів 201,40 грн. витрати по
оплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1.
підтримала позовні вимоги, підтвердила
доводи викладені в позові та пояснила,
що її бабуся ОСОБА_8 залишила їй у
спадок квартиру АДРЕСА_1. На момент
складення заповіту бабуся не
спілкувалася з її батьком -
відповідачем по справі ОСОБА_3. Після
смерті бабусі, її батько подав позов
про оспорювання даної квартири, та на
підставі рішення апеляційного суду,
яке згодом було скасовано, оформив на
себе право власності на спірну
квартиру та продав її. Просила суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
підтвердила доводи, викладені в позові
та пояснила, що квартира АДРЕСА_1 вибула
з власності ОСОБА_8 незаконно, проти її
волі, яка була висловлена нею у
заповіті, оскільки якби ОСОБА_3, а
надалі й ОСОБА_4, протиправно не отримав
спірну квартиру у власність, позивач
могла отримати свідоцтво про право на
спадщину та офіційно зареєструвати
право власності на спірну квартиру у
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно. Таким чином, позивач не отримала
спадщину з об'єктивних причин, що не
позбавляє її можливості звернутися до
суду з віндикаційним позовом. Даним
позовом позивач захищає своє право на
спадщину. На підставі викладеного,
просила суд задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3. в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
пояснив, що спірна квартира АДРЕСА_1
належала його батькам. Після смерті
батька у нього зіпсувалися стосунки з
матір'ю, та він з нею не спілкувався.
Мати відмовилася від його допомоги та
за нею доглядали соціальні працівники.
Потім його мати склала заповіт на ім'я
позивача. Після смерті матері він
звернувся до суду з позовом про
визнання зазначеного заповіту
недійсним. Рішенням апеляційного суду
Луганської області 24.11.2009 року, його
позовні вимоги були задоволені, в
зв'язку з чим, він приватизував
вищезазначену квартиру та став її
власником. 27.07.2011р. він продав дану
квартиру ОСОБА_4 На момент продажу
спірної квартири він був її законним
власником. Про те, що було подано
касаційну скаргу він не знав, про
прийняте рішення його не повідомляли.
Просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив, що
приблизно 2 роки тому він звернувся до
агентства нерухомості «Еталон» з метою
придбати квартиру, де йому
запропонували купити спірну квартиру.
27.07.2011р. він придбав у ОСОБА_3 квартиру
АДРЕСА_1. Під час оформлення договору
купівлі-продажу зазначеної квартири,
нотаріус перевіряв її та жодних
обтяжень на квартирі не було. На момент
купівлі квартири, йому не було відомо
про судові справи стосовно даної
квартири. У спірній квартирі він зробив
дорогий ремонт, вартість якого
перевищує вартість самої квартири.
Крім того, він сплатив заборгованість
за комунальні послуги по вказаній
квартирі. Просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_5 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав, до суду надав письмові
заперечення, які долучені до
матеріалів справи, та пояснив, що
відчужувач спірної квартири ОСОБА_3. у
встановленому чинним законодавством
порядку оформив своє право власності
на спірну квартиру на підставі рішення
апеляційного суду Луганської області
від 20.01.2011 року, яке набрало законної
сили. У період укладення спірного
договору купівлі-продажу квартири від
27.07.2011 року, який був укладений до
скасування рішення апеляційного суду
Луганської області від 20.01.2011 року,
ОСОБА_3. був законним власником спірної
квартири та мав право здійснювати своє
право власності шляхом володіння,
користування та розпорядження спірною
квартирою. Таким чином, відповідач
ОСОБА_3. набув право власності на спірну
квартиру на підставах, що не заборонені
законом, належним чином зареєстрував
квартиру, а тому згідно ч. 1 ст. 319 ЦК
України мав право нею розпоряджатися
на власний розсуд. Станом на день
укладення спірного правочину були
відсутні перешкоди до його вчинення.
Разом з тим, станом на день укладення
договору купівлі-продажу квартири,
ОСОБА_3. мав всі законні підстави для
відчуження спірної квартири. Також
рішенням апеляційного суду Луганської
області від 20.01.2011 року був визнаний
недійсним заповіт, відповідно до якого
ОСОБА_1 була заповідана спірна
квартири. Отже, станом на день
укладення спірного договору позивачка
ОСОБА_1. не була спадкоємцем спірної
квартири, а також не була її власником.
Просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Представник третьої особи КП
"Сєвєродонецьке бюро технічної
інвентаризації" Красюк Т.Г. в судове
засідання не з'явилася, до суду надала
заяву з проханням розглядати справу за
її відсутності.

Представник третьої особи
Реєстраційної служби Сєвєродонецького
міського управління юстиції в судове
засідання не з'явився, про день час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступне.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 2, п.5 ч.1 ст.19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державна реєстрація прав проводиться
на підставі: рішень судів, що набрали
законної сили.

Судом встановлено, що відповідно до
рішення Сєвєродонецького міського
суду від 24.11.2009 року за позовом ОСОБА_3
до БПК «Луганськбуд», СЖКП
«Будівельник», ОСОБА_1 про визнання
незаконним і скасування наказу житлово
- комунальної контори БПК
«Луганськбуд» від 12.04.1992 року № 16 про
продаж квартири АДРЕСА_1 в особисту
власність ОСОБА_6; про визнання
недійсним договору купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 в особисту власність
ОСОБА_6 від 21.04.1992 року, посвідчений
21.04.1992 року Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою; про визнання
заповіту ОСОБА_6, посвідчений 24.02.2000
року приватним нотаріусом
Сєвєродонецького міського округу
ОСОБА_7, недійсним в частині , що
стосується заповідання АДРЕСА_1; про
визнання недійсним Свідоцтва про право
на спадщину за законом на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1 від 26.12.2001 року, видане
Сєвєродонецькою державною
нотаріальною конторою ОСОБА_8; про
визнання недійсним Свідоцтва про право
власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1
від 26.12.2001 року, видане Сєвєродонецькою
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_8; про визнання заповіту ОСОБА_8,
посвідчений 06.04.2007 року приватним
нотаріусом Сєвєродонецького міського
нотаріального округу ОСОБА_9, недійсним
в частині , що стосується заповідання
ОСОБА_1 АДРЕСА_1;про зобов'язання КП
«Сєвєродонецькі міське бюро технічної
інвентаризації» здійснити
перереєстрацію форми власності
квартири АДРЕСА_1 позов було залишено
без задоволення.

Відповідно до Рішення апеляційного
суду Луганської області від 20.01.2011 року,
що набрало законної сили з моменту його
проголошення, рішення
Сєвєродонецького міського суду від
24.11.2009 р. було скасовано, а позовні
вимоги ОСОБА_3 були задоволені.

На підставі зазначеного рішення суду,
ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право
власності на житло №261, відповідно до
якого квартира АДРЕСА_1 належить на
праві приватної власності ОСОБА_3.

Відповідно до Ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.09.2011 року, рішення
апеляційного суду Луганської області
від 20.01.2011р. було скасовано, а рішення
Сєвєродонецького міського суду від
24.11.2009 року було залишено в силі.

Таким чином, враховуючи, що свідоцтво
№261 про право власності на житло на
квартиру АДРЕСА_1 було видано на
підставі рішення апеляційного суду
Луганської області від 20.01.2011 року, яке
згодом було скасовано ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.09.2011 року, а також те, що
дійсною є реєстрація права власності
на спірну квартиру за ОСОБА_8, суд
вважає, що позовні вимоги позивача про
визнання недійсним свідоцтва про право
власності на житло № 261, видане ОСОБА_3
20.06.2011 року Управлінням
житлово-комунального господарства
міськради м. Сєвєродонецька є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про
витребування квартири АДРЕСА_1 із
чужого незаконного володіння ОСОБА_4.
на користь ОСОБА_1, то суд вважає, що
вказані вимоги підлягають задоволенню
за наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно
до копії заповіту від 06.04.2007 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Сєвєродонецького міського
нотаріального округу ОСОБА_9, та
зареєстрованого в реєстрі за № 1737,
ОСОБА_8 на випадок своєї смерті
заповіла все своє майно ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданого 12.03.2008
року.

Позивач 14.06.2008р. зареєструвала шлюб із
ОСОБА_10 та після реєстрації шлюбу
змінила прізвище на ОСОБА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб серії НОМЕР_2, виданим 14.06.2008 року.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з
заявою про прийняття спадщини, якою
прийняла спадщину на все майно, що
залишилося після смерті ОСОБА_8, що
підтверджується копією заяви від 18.03.2008
року, посвідченої приватним нотаріусом
Сєвєродонецького міського
нотаріального округу ОСОБА_9,
зареєстрованого в реєстрі № 1804.

Відповідно до договору купівлі-продажу
квартири, посвідченого приватним
нотаріусом Сєвєродонецького міського
нотаріального округу Луганської
області ОСОБА_9 27.07.2011 року,
зареєстрованого в реєстрі за №2805,
ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 купив квартиру
АДРЕСА_1

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України,
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України,
відсутність свідоцтва про право нас
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Згідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України,
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник
має право витребувати майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно
за відплатним договором придбане в
особи, яка не мала право його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі якщо майно: 1)
було загублено власником або особою,
якій він передав майно у володіння; 2)
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння; 3)
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом (ст. 388 ЦК
України).

Таким чином, посилання представника
відповідача на те, що на час укладення
договору купівлі-продажу квартири
позивач ОСОБА_1. не була власником
квартири, а належним власником спірної
квартири був відповідач ОСОБА_3., який
зареєстрував право власності на
підставі судового рішення, яке було
пізніше скасовано, жодного правового
значення не має, оскільки зазначені
посилання не узгоджуються з вимогами
закону, оскільки в контексті ч. 5 ст. 1268
ЦК України та ст.ст. 387-388 ЦК України
позивач не позбавлена права звернення
до суду з метою захисту своїх порушених
прав.

Таким чином, враховуючи, що квартира
АДРЕСА_1 вибула з власності ОСОБА_8
незаконно, проти її волі, яка була
висловлена нею у заповіті від 06.04.2007
року, посвідченого приватним
нотаріусом Сєвєродонецького міського
нотаріального округу ОСОБА_9, та
зареєстрованого в реєстрі за № 1737, а
також поза волею позивача ОСОБА_1, яка є
спадкоємцем зазначеної квартири за
заповітом, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги про витребування
квартири АДРЕСА_1 із чужого незаконного
володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про
скасування реєстрації права приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4., здійснену КП «Сєвєродонецьке
бюро технічної інвентаризації» 04.08.2011р.
(реєстр. № 34052488) та відновлення у
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно реєстрацію право власності на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_8, то суд
вважає, що відповідачі ОСОБА_3. та
ОСОБА_4 взагалі не є тими особами, які
повинні відповідати за вказаними
вимогами, тобто є неналежними
відповідачами.

Таким чином, оскільки позивач заявила
позовні вимоги про захист її права до
неналежних відповідачів, і не побажала
залучити до участі у справі в якості
відповідачів належних осіб, а суд за
своєю ініціативою не може цього
зробити, що само собою унеможливлює
правильне вирішення спору по суті, тому
суд вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог в цій
частині.

Разом з тим, суд вважає, що не
підлягають задоволенню і позовні
вимоги про стягнення з відповідачів
витрат на правову допомогу у розмірі 3
650 грн. 00 коп. виходячи з наступного.

Конституція України у ст. 59 закріплює
право кожного на правову допомогу. Для
забезпечення права на захист від
обвинувачення та надання правової
допомоги при вирішенні справ у судах та
інших державних органах в Україні діє
адвокатура.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних справах, в яких
така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, а в
адміністративних справах - суб'єктом
владних повноважень, не може
перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

З представлених позивачем документів,
а саме: договору про надання правової
допомоги та копії квитанції неможливо
встановити перевищує чи ні сума у 3 650
грн. 00 коп. граничні розміри
компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних, встановлених
Законом України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» і скільки часу було затрачено
на роботу.

Разом з тим, відповідно до ст.79 ч.1 і ч.3
п.2 ЦПК України до судових витрат
відносяться витрати на правову
допомогу. У свою чергу ст.84 ЦПК України
передбачає, що витрати, пов'язані з
оплатою правової допомоги адвоката або
іншого фахівця в галузі права, несуть
сторони.

На підставі ст. 56 ЦПК України особа, яка
має право на надання правової допомоги,
допускається ухвалою суду за заявою
особи, яка бере участь у справі.

Клопотання про допущення до участі у
справі особи для надання позивачу
правової допомоги не заявлялося,
відповідна ухвала судом не виносилася.
Адвокат ОСОБА_2 приймала участь у
судовому засіданні в якості
представника позивача, а витрати на
послуги представника не передбачені
законом. Складання позову,
консультації тощо до відкриття
провадження у справі законодавством до
правової допомоги не відносяться,
оскільки відбуваються до винесення
ухвали суду про допуск особи у якості
такої, що надає правову допомогу.

На підставі викладеного, суд вважає, що
в задоволенні цієї частини позовних
вимог слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат по
сплаті судового збору підтверджується
матеріалами справи.

Таким чином, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідачів на користь
позивача, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, витрати по
сплаті судового збору в розмірі 201 грн.
40 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 14, 56, 57, 60-61, 84, 88, 208,
209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 387, 388, 1216,
1261, 1268 ЦК України, Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на житло,
скасування реєстрації права власності
на квартиру, витребування квартири з
чужого незаконного володіння,
відновлення у Реєстрі прав власності
на нерухоме майно реєстрацію права
власності на квартиру, третя особа -
Комунальне підприємство
«Сєвєродонецьке бюро технічної
інвентаризації», Реєстраційна служба
Сєвєродонецького міського управління
юстиції Луганської області -
задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності на житло № 261, видане ОСОБА_3
20.06.2011 року Управлінням
житлово-комунального господарства
міськради м. Сєвєродонецька.

Витребувати квартиру АДРЕСА_1 із чужого
незаконного володіння ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 100 (сто гривень) 70 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 100 (сто гривень) 70 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Луганської області
через Сєвєродонецький міський суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення в повному обсязі складено
22.10.2013 року.

Суддя
Т.О. Комплєктова