Справа № 570/4719/13-ц
Номер провадження 2/570/1758/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2013 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівному

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності ,

в с т а н о в и в :

У звязку з тим, що під час шлюбу з ОСОБА_4, який помер 15 березня 2012 року, вони придбали незакінчений будівництвом житловий будинок № 7-А по вул.Садовій в с.Біла Криниця Рівненського району, який є спільною сумісною власністю подружжя і їй належить 1/2 частина цього будинку, після смерті чоловіка вона є спадкоємицею першої черги за законом іншої 1/2 частини вказаного житлового будинку і земельних ділянок, які знаходяться біля цього будинку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, спадщину прийняла вчасно, звернувшись до нотконтори з відповідною заявою і отримавши в нотконторі свідоцтво про право на спадщину за законом на інше майно, інших спадкоємців немає, так як їх діти від спадщини відмовилися на її користь, але оформити спадщину на вказане спадкове майно в нотаріальній конторі не може через відсутність правовстановлюючих документів на нього на імя чоловіка, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить визнати за нию право власності на 1/2 частину житлового будинку у спільній сумісній власності подружжя і, як за спадкоємицею за законом, право власності на іншу 1/2 частину житлового будинку і земельні ділянки.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялася про слухання справи. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити і справу слухати у її відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялися про слухання справи. Від них до суду надійшли заяви, в яких вони визнають позов в повному обсязі, не заперечують проти його задоволення і просять справу слухати у їх відсутності.

Суд вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 19 березня 1976 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який помер 15 березня 2012 року. Під час шлюбу, нами відповідно до Договору купівлі-продажу від 17.11.1995 року було придбано незакінчений будівництвом житловий будинок № 7-А по вул.Садовій в с.Біла Криниця Рівненського району, готовність якого становила 14%. Договір купівлі-продажу було оформлено на імя чоловіка ОСОБА_4 В подальшому, за спільні кошти, відповідно до рішення виконкому Ровенської районної ради народних депутатів від 12.12.1990 року № 267 вони добудовували будинок та в 1995 році закінчили його будівництво. Однак право власності на зазначений житловий будинок на імя чоловіка зареєстроване не було, що стверджується листом КП «РОБТІ» № 6421 від 15.07.2013 року. Технічний паспорт на будинок виготовлено на імя позивачки ОСОБА_1 з відміткою, що житловий будинок з надвірними будівлями побудовано самочинно.

Крім того, відповідно до рішення Білокриницької сільської ради від 24.12.1999 року № 114 чоловіку позивачки у власність було передано земельну ділянку загальною площею 0,28 га, з яких 0,13 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,15 га для індивідуального житлового будівництва, на які державні акти на право власності за життя чоловіка позивачки виготовлені не були.

Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті чоловіка, своєчасно прийняла спадщину, звернувшись в шестимісячний термін до нотконтори з відповідною заявою і отримавши 06.12.2012 року свідоцтво про право на спадщину за законом на інше спадкове майно, зокрема грошові вклади. Її діти, відповідачі у справі, на спадщину не претендують і з заявами до нотконтори про прийняття спадщини не зверталися, а до суду вони подали заяви, в яких визнають позов.

Через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок і земельну ділянку на імя померлого чоловіка, позивачка позбавлена можливості оформити спадщину в нотконторі.

Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки будинок було придбано в шлюбі, то відповідно до ст.22 КЗпШС 1969 року, який діяв на час виникнення права власності, вказаний житловий будинок є спільною сумісною власністю позивачки і її померлого чоловіка. Згідно ст.28 КЗпШС України 1969 року у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя їх частки визнаються рівними. Таким чином, частка позивачки у праві спільної сумісної власності подружжя, зокрема у праві власності на житловий будинок № 7-А по вул.Садовій в селі Біла Криниця Рівненського району становить ?. Іншу ? частину цього житлового будинку позивачка має успадкувати відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України.

Відповідно до ст.22 ЗК України від 18.12.1990 року, який діяв на час надання земельної ділянки у власність чоловікові право власності на землю виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно із ст.23 цього ж ЗК України право власності на землю посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів.

Дію ст.23 ЗК України від 18.12.1990 року було зупинено щодо власників земельних ділянок, передбачених статтею 1 Декрету № 15-92.

Відповідно до п.3 Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року № 15-92 право власності на земельні ділянки, передані для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах з наступною видачею акта на право приватної власності на землю.

Згідно із п.7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки.

В постанові Верховного Суду України від 30.05.2012 року у справі № 6-31цс12 з покликанням на п.3 Декрету КМУ від 26.12.1992 року № 15-92 зазначається, що документом, що посвідчує право власності на земельні ділянки може бути запис у земельно-кадастрових документах.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України рішення ВСУ, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Згідно із ст.3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», набуте згідно з діючими нормативно-правовими актами право власності на нерухоме майно до набрання чинності цим законом визнається державою.

Відповідно до ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування», право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не є підставою його виникнення.

За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушення права позивачки, за захистом якого спрямоване її звернення до суду, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.57, 59, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.22, 28 Кодексу про шлюб і сімю України, ст.22, 23 Земельного кодексу України 1990 року, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями № 7-А по вулиці Садовій в селі Біла Криниця Рівненського району Рівненської області, як частку у спільному майні подружжя, і як спадкоємицею за законом, право власності на ? частину цього ж житлового будинку з надвірними будівлями, який належав померлому 15 березня 2012 року ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу від 17 листопада 1995 року і право власності на який в КП РОБТІ не зареєстроване.

Тобто, визнати за ОСОБА_1 право власності на весь житловий будинок з надвірними будівлями № 7-А по вулиці Садовій в селі Біла Криниця Рівненського району Рівненської області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємицею за законом, право власності на:

- земельну ділянку площею 0,13 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства;

- земельну ділянку площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка) житлового будівництва,

які були виділені померлому 15 березня 2012 року ОСОБА_4 відповідно до рішення Білокриницької сільської ради № 114 від 24 грудня 1999 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.