Справа № 422/5735/13-ц
Провадження по справі № 2/422/1213/2013
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 17» грудня 2013 року Перевальський
районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді:
Хісматуліної О.П.

при секретарі:
Чорній А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, у залі суду м. Перевальська,
Луганської області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
територіальної громади м. Перевальська
Перевальського району Луганської
області про визнання права власності
на спадкове майно, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмету спору, - Перевальська державна
нотаріальна контора Луганської
області, реєстраційна служба
Перевальського районного управління
юстиції у Луганській області, за
позовом третьої особи з самостійними
вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_3,
якій на праві приватної власності
належала квартира АДРЕСА_1.

Ще за життя, 11 липня 1994 року, ОСОБА_3
склала на її користь заповіт, яким
заповіла на випадок своєї смерті все
належне їй майно, в тому числі й
квартиру АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті матері, ОСОБА_3,
ОСОБА_1 прийняла, звернувшись до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини від 11 березня 2009 року, однак
оформити свої спадкові права вона не
має змоги, оскільки були втрачені
правовстановлюючі документи на спірну
квартиру, у зв'язку з чим вона
звернулася до суду з цим позовом, в
якому просить суд, з урахуванням
уточнених позовних вимог, визнати за
нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1

Третя особа з самостійними вимогами
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_1, посилаючись на те, що 17 серпня
2013 року вона купила у неї квартиру
АДРЕСА_1, за яку сплатила 32000 грн., на
підтвердження чого представник ОСОБА_1
- ОСОБА_4 надала розписку про отримання
грошей та передала документи на
квартиру та ключі від неї.

Посвідчити укладену угоду в
нотаріальному порядку вона не має
змоги, оскільки ОСОБА_4 ухиляється від
явки до нотаріуса, а тому вона просить
суд визнати дійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який
відбувся 17 серпня 2013 року між ОСОБА_1, в
інтересах якої діяла ОСОБА_4, та нею,
ОСОБА_2.

Визнати за нею, ОСОБА_2, право власності
на квартиру АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги в
інтересах ОСОБА_1 підтримала в повному
обсязі, наполягала на їх задоволенні та
не заперечує проти задоволення позову
ОСОБА_2 в повному обсязі.

Представник відповідача
територіальної громади м. Перевальська
Перевальського району Луганської
області в судове засідання не з'явився
по невідомій суду причині, незважаючи
на те, що своєчасно й належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Третя особа з самостійними вимогами
ОСОБА_2 в судовому засіданні наполягала
на задоволенні заявлених нею позовних
вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, Перевальської
державної нотаріальної контори
Луганської області в судове засідання
не з'явився, надав суду заяву про
розгляд справи за його відсутності,
просить вирішити справу відповідно до
норм діючого цивільного законодавства
України.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, реєстраційної служби
Перевальського районного управління
юстиції у Луганській області, в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
посилається на відсутність доказів
ухилення ОСОБА_1 від укладання договору
купівлі-продажу.

Суд, вислухавши учасників процесу,
допитавши свідків, дослідивши
матеріали справи, прийшов до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства і підлягають
задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_2 -
такими, що задоволенню не підлягають, з
наступних підстав.

Згідно свідоцтва № 405 про право
власності на житло від 06 червня 1994 року,
виданого шахтою «Україна» в/о
«Луганськвугілля», технічної
документації на квартиру, довідки № 872
від 18 вересня 2013 року, виданої
державним комунальним підприємством
бюро технічної інвентаризації,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_3 /а.с.5,6-7,12/.

Відповідно до свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1, виданого 10 лютого 2009 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Перевальського районного
управління юстиції Луганської області,
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.4/.

Як вбачається з інформаційної довідки
зі Спадкового реєстру
(заповіти/спадкові договори) № 35567477 від
29 жовтня 2013 року, виданої Перевальською
державною нотаріальною конторою
Луганської області, в Спадковому
реєстрі є відомості про наявність
заповіту, складеного від імені ОСОБА_3,
посвідченого 11 липня 1994 року
Перевальською державною нотаріальною
конторою Луганської області за
реєстровим № 1-1169 /а.с.69/.

Згідно заповіту від 11 липня 1994 року,
складеного від імені ОСОБА_3,
посвідченого державним нотаріусом
Перевальської державної нотаріальної
контори 11 липня 1994 року,
зареєстрованого в реєстрі за № 1-1169,
ОСОБА_3 на випадок своєї смерті
заповіла все своє майно ОСОБА_1 /а.с.8/.

Ст. 1235 ЦК України передбачено, що
заповідач може призначити своїми
спадкоємцями одну або кілька фізичних
осіб, незалежно від наявності у нього з
цими особами сімейних, родинних
відносин, а також інших учасників
цивільних відносин.

Оскільки у судовому засіданні знайшло
підтвердження, що ОСОБА_3 заповіла все
своє майно ОСОБА_1, суд вважає, що
остання відповідно до чинного
законодавства України є спадкоємцем за
заповітом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру /спадкові справи та
видані на їх підставі свідоцтва про
право на спадщину/ № 35567454, виданої 29
жовтня 2013 року Перевальською державною
нотаріальною конторою Луганської
області, після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, заведено спадкову
справу 14 березня 2009 року Перевальською
державною нотаріальною конторою
Луганської області, за реєстровим № 90
/а.с.67/.

З заяви ОСОБА_1 від 11 березня 2009 року,
адресованої Перевальській державній
нотаріальній конторі Луганської
області, посвідченої 11 березня 2009 року
приватним нотаріусом Перевальського
районного нотаріального округу,
зареєстрованої в реєстрі за № 619,
вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини після смерті матері, ОСОБА_3,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.94/.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати до нотаріуса заяву про
прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до
нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини, то вона є такою, що прийняла
спадщину за заповітом.

Постановою державного нотаріуса
Перевальської державної нотаріальної
контори від 08 жовтня 2013 року ОСОБА_4, яка
діє від імені ОСОБА_1, відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії, а саме в
оформлення спадкових справ після
смерті матері, ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки не надано
оригінал правовстановлюючого
документа на квартиру АДРЕСА_1 /а.с.13/.

Згідно листа апеляційного суду
Луганської області № 1-5/2010 від 16 травня
2011 року оригінали документів на
квартиру АДРЕСА_1 в кримінальній справі
відносно ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
відсутні /а.с.16/.

Згідно п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012
року, якщо до складу спадкового майна
входить нерухоме майно, що підлягає
реєстрації (за винятком земельної
ділянки), нотаріус вимагає, крім
правовстановлюючого документа, витяг з
Реєстру прав власності. За відсутності
у спадкоємця необхідних для видачі
свідоцтва про право на спадщину
документів нотаріус роз'яснює йому
процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способом
захисту цивільних прав та інтересів
може бути визнання права.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 30
травня 2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» за наявності
умов для одержання в нотаріальній
конторі свідоцтва про право на
спадщину вимоги про визнання права на
спадщину судовому розглядові не
підлягають. У разі відмови нотаріуса в
оформленні права на спадщину особа
може звернутися до суду за правилами
позовного провадження.

Оскільки ОСОБА_1 повністю володіє і
користується набутим майном, її дії не
суперечать закону, нею обрано спосіб
захисту свого права, передбачений
діючим цивільним законодавством
України, оскільки одержати в
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину вона не має змоги, що
було підтверджено в судовому
засіданні, суд вважає, що згідно зі ст.
328 ЦК України можливо визнати за ОСОБА_1
право власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішуючи позовні вимоги третьої особи
з самостійними вимогами ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності,
суд виходить з наступного.

Розпискою від 17 серпня 2013 року,
складеною від імені ОСОБА_4, яка діяла в
інтересах ОСОБА_1, підтверджується, що
вона отримала від ОСОБА_2 гроші в сумі
32000 грн. в рахунок продажу квартири
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 /а.с.99/.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
/продавець/ передає або зобов'язується
передати майно /товар/ у власність
другій стороні /покупцеві/, а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно /товар/ і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку /квартири/ або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

Ч. 2 ст. 220 ЦК України передбачено, що
якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

В порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК
України третьою особою з самостійними
вимогами ОСОБА_2 не надано суду доказів
факту звернення її до ОСОБА_1 та її
представника, ОСОБА_4, з вимогою
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу, а також факту ухилення
останніх від нотаріального
посвідчення правочину, що є одними з
умов визнання правочину дійсним в
судовому порядку.

Тому вказані обставини свідчать про
відсутність спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Крім того, ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_4 до прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_3 та оформлення права
власності на спірне нерухоме майно у
встановленому законом порядку не мали
права на відчуження спірної квартири,
оскільки відповідно до ст. 658 ЦК України
право продажу товару належить
власникові товару, а згідно ч. 4 ст. 334 ЦК
України права на нерухоме майно, які
підлягають державній реєстрації /ст. 182
ЦК України/, виникають з дня такої
реєстрації відповідно до закону.

На підставі викладеного, суд вважає
заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги щодо
визнання договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.

Зважаючи на те, що укладений між ОСОБА_4,
яка діяла в інтересах ОСОБА_2, та ОСОБА_1
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 відповідно до чинного
законодавства України є нікчемним, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість вимог щодо визнання
за ОСОБА_2 права власності на дане
нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади
м. Перевальська Перевальського району
Луганської області про визнання права
власності на спадкове майно, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмету спору, -
Перевальська державна нотаріальна
контора Луганської області,
реєстраційна служба Перевальського
районного управління юстиції у
Луганській області, задовольнити
повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні позову третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Луганської області через
Перевальський районний суд Луганської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення, а в разі, якщо
особа, яка брала участь у справі, не
була присутня під час проголошення
рішення, - з дня отримання його копії.

Головуючий-суддя:
О.П.Хісматуліна